Справа №489/1407/17 20.04.2017 20.04.2017 20.04.2017
Провадження №22-ц/784/1098/17
Категорія 27 Єдиний унікальний номер 489/1407/17-ц
Номер провадження 22-ц/784/1098/17
Головуючий у І інстанції Кирильчук О.І.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Гавор В.Б.

За участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

21 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В позові посилався на те, що 06 листопада 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір позики. Того ж дня з метою забезпечення виконання умов вказаного договору між відповідачем та позивачем, а також ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, за умовами якого вказані особи передали в іпотеку відповідачу належну їм на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.03.2016 року частково задоволено позов іпотекодавців до відповідача та визнано недійсними пункти 1.5 та 4 договору позики. В решті позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року вказане рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позову частково скасовано та визнано недійсним п. 1.1. договору позики.

Посилаючись на похідний характер договору іпотеки від договору позики позивач просив визнати зобов'язання його, а також ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за договором іпотеки, укладеним між відповідачем та зазначеними вище особами, в частинах забезпечення зобов'язань позичальника по договору позики, передбачених у пунктах 1.5 та 4 щодо визнання відсотків та боргу повернутими лише за наявності розписки позикодавця про їх повернення, а також в частині забезпечення зобов'язань позичальника по договору позики, передбачених у п.1.1 договору позики, а саме зазначення суми відсотків в еквіваленті 330 доларів США за курсом Національного банку України на день сплати відсотків до дня фактичного повернення позики, недійсними з 6.11.2010 року (а.с. 2-6).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2017 року позовну заяву в частині вимог про визнання недійсними зобов'язань ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за договором іпотеки в частинах забезпечення зобов'язань за пунктами 1.1., 1.5 та 4 договору позики від 06.11.2010 року повернуто позивачу з підстав, передбачених п.3 ч.3 ст. 121 ЦПК України - заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи (а.с. 20).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права. Просить її скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття провадження у справі. Просить також роз'яснити суду першої інстанції вимоги процесуального закону щодо порядку відкриття провадження у справі згідно ст. 114 ЦПК України (а.с. 23-27).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів інших осіб у випадках, не передбачених законом, розгляду не підлягають. У разі надходження такого звернення суддя повертає заяву на підставі пункту 3 частини третьої статті 121 ЦПК, а якщо такий характер звернення встановлено у попередньому судовому засіданні або під час судового розгляду - суд залишає заяву без розгляду з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 207 ЦПК. (п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Повертаючи заяву про визнання частково недійсним договору іпотеки, суд першої інстанції з посиланням на п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України виходив з того, що до позовної заяви не долучено доказів наявності у позивача ОСОБА_2 повноважень на ведення справи в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Судова колегія погоджується з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

Права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі, визначені в ст. 27 ЦПК України, а процесуальні права та обов'язки сторін, крім того, додатково визначені ще й у ст. 31 цього ж Кодексу.

Статтею 38 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Процесуальне представництво - це здійснення у суді однією особою (представником) у межах наданих їй повноважень процесуальної діяльності від імені та в інтересах іншої особи, яку вона представляє.

Метою процесуального представництва є сприяння особі у здійсненні нею права на захист її прав, свобод чи інтересів, більш повній та ефективній реалізації наданих їй процесуальних прав і виконання покладених на неї процесуальних обов'язків.

Зміст судового представництва у цивільному процесі складають процесуальні дії, наслідки яких поширюються на довірителя.

Згідно зі ст. 42 ЦПК України повноваження представника сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені, зокрема, такими документами:

1) довіреністю фізичної особи;

2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника;

3) свідоцтво про народження дитини або рішення про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду звернувся ОСОБА_2

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він зазначив третіми особами.

В прохальній частині тексту позову він просив визнати зобов'язання, як його, так і третіх осіб за договором іпотеки від 06.11.2010 року, частково недійсними. Доказів, які б підтверджували його повноваження як представника третіх осіб, він не надав.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у позивача права звернутись до суду із заявою про визнання договору іпотеки частково недійсним в інтересах третіх осіб.

За такого, враховуючи вимоги п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді