Провадження № 2/161/3801/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Маковецькій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом Луцької міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.01.2009р. між Луцькою міською радою, в особі міського голови ОСОБА_3, та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено на 5 років договір оренди земельної ділянки площею 2179 кв.м., яка розташована за адресою: вул. Конякіна, 18а у м. Луцьку, який зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП Центр ДЗК 27.04.2009р. за № 50. Пунктом 20 договору оренди земельної ділянки визначено, що після припинення дії цього договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку в стані, не гіршому у порівнянні з тим, в якому він одержав її в оренду. Зазначена істотна умова договору визначена у ст. 34 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої у разі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки, орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Таким чином, зобов'язання повернути земельну ділянку її власнику є зобов'язанням, яке виникає на підставі та у строки, що передбачені договором. Разом з тим, п. 20 Договору оренди землі не встановлює строку повернення відповідачем земельної ділянки, тобто сторони не визначили строки виконання відповідачем зобов'язання по поверненню земельної ділянки її власнику, а тому у своїх взаємовідносинах стосовно повернення земельної ділянки вони повинні керуватись ч. 2 ст. 530 ЦК України, тобто боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Листом від 30.04.2014р. № 1.1-30/2252 Луцька міська рада повідомляла відповідачів про заперечення у поновленні договору оренди землі та про необхідність повернення орендованої земельної ділянки.

Відповідачі не звернулись в управління земельних ресурсів для підписання акту приймання-передачі, листом від 03.06.2015р. № 1.1- 30 3045 міська рада повідомила їх про необхідність повернення земельних ділянок орендодавцеві та підписання актів приймання-передачі, проте останні не виконали вимогу позивача про повернення йому земельної ділянки після закінчення терміну дії оренди, що стало причиною для звернення до суду з даним позовом.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд зобов'язати відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути земельну ділянку Луцькій міській раді, площею 2179 кв.м., кадастровий номер 220250036, розташовану за адресою: м. Луцьк вул. Конякіна, 18а.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідачі подали в суд заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно з якими позовні вимоги визнають.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЗК України передача земельних ділянок у власність і надання їх у користування є компетенцією сільських, селищних, міських рад.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Судом встановлено, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 15.01.2009року, укладеного між Луцькою міською радою та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, передано останнім на 5 років земельну ділянку площею 2179 кв.м., розташовану по вул. Конякіна, 18а у м. Луцьку, та зареєстровану у Волинській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 27.04.2009р. за № 50. Пункт 20 договору оренди землі визначає, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку в стані, не гіршому у порівнянні з тим, в якому він одержав її в оренду.

Відповідно до статті 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначена істотна умова договору визначена у ст. 34 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої у разі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки, орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Таким чином, зобов'язання повернути земельну ділянку її власнику є зобов'язанням, яке виникає на підставі та у строки, що передбачені вищевказаним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як слідує із п. 20 Договору оренди земельної ділянки, останній не встановлює строку повернення відповідачем земельної ділянки, тобто сторони не визначили строки виконання відповідачем зобов'язання по поверненню земельної ділянки її власнику, а тому у своїх взаємовідносинах стосовно повернення земельної ділянки вони повинні керуватись ч. 2 ст. 530 ЦК України, тобто боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» за наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Згідно з ч. 2 ст.530 ЦК України, листом від 30.04.2014р. № 1.1-30/2252 Луцька міська рада повідомляла відповідачів про заперечення у поновленні договору оренди землі та про необхідність повернення орендованої земельної ділянки.

Судом встановлено, що відповідачі не звертались в управління земельних ресурсів для підписання акту приймання-передачі. Листом від 03.06.2015р. № 1.1- 30/3045 міська рада повідомила останніх про необхідність повернення земельних ділянок орендодавцеві та підписання актів приймання-передачі. Разом із зазначеним листом відповідачам було направлено примірники даного акту. Вказаний лист Луцької міської ради залишений відповідачами без відповіді та задоволення .

Також судом при розгляді справи встановлено, що договір оренди земельної ділянки припинив свою дію 26.04.2014 року, проте відповідачі не виконали вимогу позивача про повернення Луцькій міській раді земельної ділянки після закінчення терміну дії оренди.

Згідно з п. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

В порушення вимог чинного законодавства, після закінчення терміну дії договору користування землею на умовах оренди, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не повернули земельну ділянку власнику Луцькій міській раді.

Таким чином, міська рада, будучи законним розпорядником земельної ділянки, в силу положень ст.ст. 1, 80, 83 Земельного кодексу України, ст.ст. 26, 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, не може вільно розпорядитися належною їй земельною ділянкою, оскільки після припинення договору оренди земельна ділянка не передана орендодавцю по акту прийому-передачі.

Як передбачено ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до п. 1 ст. 374 ЦК України територіальна громада є одним із суб'єктів права власності на земельну ділянку.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ч. 1 ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 12, 80, 83, 116, 152 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 (м. Луцьк, пр. Відродження, 28/31) та ОСОБА_2 (Волинська обл., Луцький район, с. Зміїнець вул. Першотравнева, 21) повернути земельну ділянку Луцькій міській раді, площею 2179 кв.м., кадастровий номер 220250036, розташовану за адресою: м. Луцьк вул. Конякіна, 18а.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь Луцької міської ради 1600 (одну тисячу шістсот) гривень судових витрат, по 800грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта