Єдиний унікальний номер 229/132/17
Номер провадження 2/229/336/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Польській Д.А.,

за участі представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю.

У позові вказала, що згідно договору дарування вона набула право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. В теперішній час в спірній квартирі зареєстровані її донька ОСОБА_4, її зять ОСОБА_5 та її онук ОСОБА_6 Родина доньки мешкає в Російській Федерації з червня 2012 року, не несе витрат на утримання спірної квартири, не сплачує комунальні платежі, не знялася з реєстрації. Ніхто відповідачам перешкод у користуванні житлом не чинив. Всі належні їм особисті речі та майно вони забрала та виїхали з квартири.

Відповідачі не бажають добровільно знятися з реєстрації у квартирі, тим самим порушують право власності позивача, та право користування та розпорядження нерухомими майном у повному обсязі. У зв'язку із тим, що реєстрація ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в спірній квартирі, яка належить позивачу ускладнює узгодження договорів з комунальними службами міста позивач просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

У судове засідання з'явилися представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Підтримали позов, просили його задовольнити у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду.

Відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, повторно не з'явилися, не повідомили причини неявки, заперечень проти позову не надали.

За таких обставин суд вважає за можливе заслухати справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справи позивач не заперечував, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло є власністю позивача на період проживання відповідачів.

Суд встановив, що позивач являється власником квартири АДРЕСА_2, загальною площею - 47,1 кв. м, що підтверджується договором дарування від 02 листопада 1993 року, зареєстрованим в державному реєстрі за №1-3208, посвідченим старшим державним нотаріусом ОСОБА_7 /а.с. 13-14/.

За адресою спірної квартири зареєстровані: її донька ОСОБА_4, її зять ОСОБА_5 та її онук ОСОБА_6 /а.с. 9-10, 21-23/.

З червня 2012 року відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не проживають в квартирі, не несуть витрат на її утримання, не сплачують комунальні платежі, виселились добровільно, вивезли свої особисті речі, виїхали за межі України та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. Ніхто перешкод відповідачам у користуванні житлом не чинив, не змінював замків на вхідних дверях.

Факт непроживання відповідачів підтверджується актом від 05 грудня 2016 року, складеним головою територіального комітету мікрорайону "Солнечний" за участю сусідів /а. с. 16/.

Факт, що відповідачі виїхали з квартири ще у 2012 році, до цього часу не проживають в квартирі, факт тривалої відсутності їх у квартирі у судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_8

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачі відсутні в квартирі понад один рік без поважних причин, що порушує права власника житла, який на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 16, 346, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, на підставі викладеного та ст. ст. 208, 209, 212-215, 218, 223-228 ЦПК України,ст.ст. 71,72 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 своєю власністю, визнавши ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими що втратили право користування житлом, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є. В. Петров