Справа № 755/4377/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі: Наумовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 поданого в особі представника ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду із позовом у якому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме: на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті - ОСОБА_8.

Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері позивача ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді 1/5 частини квартири АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_8 склала заповіт, яким належну їй 1/5 частини вказаної квартири заповідала позивачу.

При зверненні із заявою про прийняття спадщини до Десятої Київської державної нотаріальної контори, позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском стоків прийняття спадщини, передбаченого ст. 1270 ЦК України, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року до розгляду справи залучено в якості співвідповідача Київську міську раду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, просить позов задовольнити.

Представники відповідача Головного територіального управління юстиції в м. Києві у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях. Зокрема вважала, що Управління є неналежним відповідачем у справі, оскільки при вирішенні спорів про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З огляду на означене у задоволенні позову просила відмовити.

Представник відповідача Київської міської ради у судове засідання не з»явився, направив до суду письмові заперечення, зі змісту яких убачається, що позивачем не надано доказів щодо існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку у разі встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Вважає, що позовна вимога про визнання права власності за позивачем є передчасна та не підлягає задоволенню, оскільки позивачем вибрано не правильний спосіб захисту своїх прав.

Треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, зі змісту яких убачається, що вони проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечують.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача Головного територіального управління юстиції в м. Києві, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи №54/2017 року щодо майна померлої ОСОБА_8, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 та членам її сім'ї ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_10 в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого в лютому місяці 1999 року Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації (а.с. 7).

Відповідно до заповіту складеного 28 травня 2005 року та посвідченого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, ОСОБА_8 належну їй на праві власності 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_1 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 6).

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1271 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, з порушенням строків для прийняття спадщини визначених ст. 1270 ЦК України, а саме 26.01.2017 року.

Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Гаєвської О.О. позивачу відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, у зв'язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини встановленого ст. 1270 ЦПК України (а.с. 11).

Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За приписом ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За правилами ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено у судовому засіданні позивач не зверталась до суду із заявою про надання їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вважала такі причини пропуску не поважними, а тому одразу звернулась до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав і інтересів судом.

За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про отримання спадщини у зв»язку із пропуском строку для подання заяви, визначеного ст. 1270 ЦК України

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ суд перевіряє наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК звернувшись в нотаріальну контору.

Суд вважає, що позивачем передчасно заявлено вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, оскільки ОСОБА_1 не використала можливість звернутися до суду для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, так як в такому разі можливість одержання в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину не була втрачена.

Згідно ч.ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд оцінюючи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 3, 15,16, 384, 1216-1223, 1235, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 поданого в особі представника ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного ппровадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Повний текст рішення виготовлений 29 грудня 2017 року.