Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/1656/17
Провадження 2/382/803/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 жовтня 2017 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_2 до Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області, Соснівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області про встановлення факту постійного проживання та про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області, Соснівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області про встановлення факту постійного проживання та про визнання права власності на спадкове майно, в котрому після вточнення позовних вимог зазначено, що 9 липня 2013 року помер його батько ОСОБА_3. Після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миру, 178а в с. Кулябівка Яготинського району Київської області, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Космонавтів, 39 в с. Соснова Переяслав-Хмельницького району Київської області, а також земельних ділянок, що розташовані біля вищевказаних житлових будинків та призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до ст. 1223 ЦК України він є спадкоємцем майна померлого батька за заповітом. В передбачений законодавством термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він не звертався. В той же час, вважає, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки в звязку з погіршенням стану здоровя батька він забрав його до свого місця проживання, де проживав разом з ним однією сімєю за адресою: АДРЕСА_1. Так, за приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Цим законом замість прописки введений режим реєстрації фізичних осіб при зміні місця їх проживання або перебування за їх заявою. Закон виділяє власне «місце проживання» та «місце перебування». Згідно зі ст. 3 цього Закону місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВС України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З інформаційного ОСОБА_4 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що «… відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину… Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї…» . Так, з огляду судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається: ухвала від 2 листопада 2016 року справа № 640/11391/15-ц: «колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили, що позивач дійсно на час смерті ОСОБА_5 постійно проживав разом із нею за адресою: АДРЕСА_1, а також і надалі проживає за вказаною адресою, за якою знаходяться його особисті речі, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.» ухвала від 30 травня 2016 року справа №453/1463/15: «судом встановлено, що житловий будинок, в якому проживає ОСОБА_2 належав ОСОБА_5, який проживав разом із своєю дружиною - ОСОБА_6 Після смерті чоловіка ОСОБА_6 продовжує проживати у вказаному будинку, а отже вважається такою, що прийняла спадщину.» Крім того, на даний час зясувалося, що правовстановлюючі документи на дане майно є пошкодженими, в звязку з чим він позбавлений можливості одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно в нотаріальній конторі. В той же час, поновити вказані документи він не має можливості, оскільки власник вказаного майна помер. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно пункту 1 глави 8 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження…». Просив встановити, що він постійно проживав разом із своїм батьком ОСОБА_3, який помер 9 липня 2013 року, по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на спадкове майно.

В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представники відповідачів в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності та про визнання позову.

Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що представники відповідачів позов визнали та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З довідки Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області від 18 жовтня 2017 року вбачається, що після зміни адреси житловий будинок, що належить померлому 09.07.2013 року ОСОБА_3 та розташований по вул. Миру в с. Кулябівка Яготинського району Київської області, має номер: 178А.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 174 ЦПК України, ст.ст. 321,1218,1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області, Соснівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області про встановлення факту постійного проживання та про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2 постійно проживав разом із своїм батьком ОСОБА_3, який помер 9 липня 2013 року, по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миру, 178а в с. Кулябівка Яготинського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку розміром 0,2500 га кадастровий номер :01:012:0006, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована по вул. Космонавтів, 39 в с. Соснова Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку розміром 0,1597 га, кадастровий номер :01:012:0005, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована по вул. Космонатів, 39 в с. Соснова Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Космонавтів, 39 в с. Соснова Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Литвин Л.І.