справа № 361/3891/17
провадження № 2/361/2358/17
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог (а. с. 63-65), просив збільшити розмір аліментів і стягувати на його користь з ОСОБА_4 аліменти на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначав, що він є батьком малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Матірю дитини є відповідач ОСОБА_4, яку рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили, позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_6. Цим же рішенням суду постановлено стягувати з відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. ОСОБА_1 28 січня 2016 року малолітній ОСОБА_5 проживає разом із ним у місті Бровари Київської області та знаходиться на повному його утриманні. Мати дитини фінансової допомоги синові не надає, його життям і здоровям не цікавиться, веде аморальний спосіб життя. Усі витрати на дитину, які з кожним днем зростають, несе лише він. Визначений рішенням суду розмір аліментів на даний час є незначним та не забезпечує мінімальних потреб дитини. Крім того, збільшилися також прожитковий мінімум на дитину, ціни на одяг і продукти харчування теж зросли. Відповідач є працездатною особою, тому може та повинна сплачувати аліменти на сина у більшому розмірі.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача ОСОБА_8 у суді позов не визнала, проти його задоволення заперечувала та пояснила, що відповідач ОСОБА_4, її дочка, сплачувати аліменти на сина ОСОБА_5 у розмірі 900 грн. можливості зараз не має, оскільки 07 січня 2017 року вона народила сина ОСОБА_9, батько якого записаний зі слів матері та який потребує догляду. На даний час ОСОБА_4 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тому працювати можливості вона не має, основним її заробітком (доходом) є державна соціальна допомога на дитину, розмір якої становить 860 грн. у місяць. Інших заробітку вона не має. Просила суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Із свідоцтва про народження серії 1-ОК № 092675 вбачається, що ОСОБА_5 народився 26 березня 2008 року у місті Бровари Київської області. Його батьком є позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, матірю відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що сторони у шлюбі не перебували, у 2007-2008 роках вони деякий період проживали разом у ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання позивача. Там же під час їхнього спільного проживання 26 березня 2008 року у них народився син ОСОБА_6, батьком якого на підставі ст. 126 СК України записаний позивач ОСОБА_3

Заочним рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2013 року, ухваленим у цивільній справі № 275/588/13-ц за позовом прокурора Брусилівського району Житомирської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, позовні вимоги прокурора задоволено.

Цим рішенням суду, яке набрало законної сили, відповідача ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав щодо її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Малолітню дитину ОСОБА_5 судом було залишено проживати разом із його бабусею ОСОБА_8, яка є представником відповідача у даній справі, оскільки позивач ОСОБА_3 на той час оспорював у суді своє батьківство стосовно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також вказаним рішенням суду з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на місяць.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 31 березня 2014 року, ухваленим у цивільній справі № 605/906/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача: Орган опіки і піклування Брусилівської райдержадміністрації Житомирської області, Відділ реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_3 судом відмовлено повністю.

Із даного рішення суду вбачається, що висновком експерта № 520 від 13 лютого 2014 року по проведеній судово-медичній генетичній (молекулярно-біологічній) експертизі підтверджено, що позивач ОСОБА_3 є біологічним батьком відносно сина ОСОБА_5, вірогідність підтвердження батьківства складає 99,99 %.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 січня 2017 року, ухваленим у цивільній справі № 275/271/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, третя особа Орган опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про звільнення від повноважень опікуна та передачу малолітньої дитини батькові, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Цим рішенням суду ОСОБА_8 звільнено від повноважень опікуна над її онуком малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В іншій частині у задоволенні позову, зокрема щодо передачі малолітньої дитини батькові, відмовлено, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що 28 січня 2016 року малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, передано його батькові ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 12 липня 2017 року зазначене вище рішення суду першої інстанції від 23 січня 2017 року залишено без змін та воно набрало законної сили.

Судом встановлено, що з 28 січня 2016 року малолітній ОСОБА_5 постійно проживає разом із батьком ОСОБА_3, позивачем у справі, у місті Бровари Київської області та знаходиться на повному його утриманні. Цього факту представник відповідача ОСОБА_8, бабуся дитини, у судовому засіданні під час розгляду даної не заперечувала та визнала ці обставини, тому вони згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік визначено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років у 2017 році становить: з 1 січня 1689 грн., з 1 травня 1777 грн., з 1 грудня 1860 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.

Виходячи з наведеного, визначений за рішенням суду розмір аліментів на дитину може бути збільшений у разі зміни матеріального стану платника аліментів, та інших обставини, що мають істотне значення для справи, при цьому суд також має враховувати наявність у платника аліментів інших дітей.

Обовязок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Позбавлення матері батьківських прав не звільняє її від обовязку щодо утримання дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 17, 23 постанови № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Із свідоцтва про народження серії 1-ТП № 278311 видно, що відповідач ОСОБА_4 народила 07 січня 2017 року сина ОСОБА_9. Його батьком записаний ОСОБА_10.

Відомості про батька цієї дитини записані Відділом реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 25 листопада 2017 року.

Доказів того, що матеріальне становище платника аліментів відповідача ОСОБА_4 значно змінилося в кращу сторону та вона має можливість сплачувати аліменти на малолітнього сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно, замість визначених судовим рішенням у розмірі 400 грн., позивачем суду не надано.

Представник відповідача у суді пояснила, що єдиним доходом ОСОБА_4 на даний час є державна соціальна допомога в розмірі 860 грн., яку вона отримує на сина малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Із довідки № 282 від 07 листопада 2017 року, виданої ОСОБА_3 за місцем його роботи Комунальним підприємством Київський метрополітен, видно, що позивач з 16 лютого 2004 року працює у даному товаристві на посаді електромонтера з ремонту і обслуговування пристроїв сигналізації та отримує заробітну плату в середньому розмірі близько 5000 грн.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи із визначеного законом у 2017 році прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років, який з 1 грудня 2017 року становить 1860 грн., розміру заявлених позовних вимог, рівності обовязку обох батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд дійшов висновку, що визначений рішенням суду розмір аліментів на дитину необхідно збільшити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на їхнього сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн., тому позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню лише частково.

У ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів і стягувати з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 450 (чотириста пятдесят) грн., щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.