Справа № 180/857/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 жовтня 2017 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої: судді Хомченко С.І.
при секретарі: Гащук І.І.
розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в приміщенні суду в м. Марганці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом , -
В С Т А Н О В И В :
У червні 2017 року позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він, є власником будинку № 4 по провулку Парковий тупик в м. Марганець Дніпропетровської області, що підтверджується договором дарування від 15.12.1994 року.
З 08.04.2004 року в його будинку був зареєстрований, як член його сімї, відповідач по справі ОСОБА_2, який на той час був його зятем.
У 2010 році відповідач виїхав з України на заробітки, а коли у 2011 році повернувся то заявив, що він більше не буде спільно проживати з його донькою. Рішенням Марганецького міського суду від 28.12.2012 року шлюб між ними було розірвано.
Таким чином, відповідач з 2011 року і по теперішній час в його будинку не проживає, його місце знаходження йому не відоме. Формальна реєстрація відповідача в його будинку, позбавляє його законного права користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому за захистом своїх прав та інтересів він вимушений звернутись до суду. Просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування будинком № 4 провулок Парковий тупик в м. Марганець Дніпропетровської області.
В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, предявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку. Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно зі ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звер-ненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заяв-лених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що позивач на підставі договору дарування від 15 грудня 1994 року є власником будинку № 4 по провулку Парковий тупик в м. Марганець Дніпропетровської області, що підтверджується договором дарування від 15.12.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 Право власності зареєстровано за ним Марганецьким БТІ 23.03.1995 року за №100 в книзі № 17. ( а.с. 6-7).
В зазначеному будинку окрім позивача з 08.04.2004 року значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_2, що підтверджується копією домової книги для прописки громадян проживаючих у будинку № 4 по Парковому тупику в м. Марганець ( а.с. 9-11 ).
Як вказував позивач, що не спростовано відповідачем, останній був зареєстрований в його будинку, як член сім, оскільки на той час був його зятем.
Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що вони регулюються ст. 405 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджуватися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Як вказував позивач, що також підтверджується довідкою з місця проживання від 30.05.2017 року за № 5, посвідченою головою квартального комітету кварталу 1 та підписами сусідів, ОСОБА_2 з 2011 року та по теперішній час не проживає за адресою реєстрації: будинок № 4 по провулку Парковий тупик в м. Марганець, однак значиться в ньому зареєстрованим ( а. с.12).
Статтею ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом.
Оскільки відповідач в належному позивачеві житлі не проживає без поважних причин понад один рік, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною йому власністю суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 4-10, 15, 60, 61, 88, 208 ч.1 п.2, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 316, 319,405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування будинком № 4 провулок Парковий тупик в м. Марганець Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1, ( НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) у розмірі 640,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.
Апеляціна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Марганецький міський суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Суддя: С. І. Хомченко