Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2008/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Франька М.Я.
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

14.12.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів - Гайсюка О.В., Голованя А.М.

за участі секретаря - Яковлєвої Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Агропромисловий комплекс «Артем» до Олександрійської міської ради, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2007 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2007 року Приватне підприємство «Агропромисловий комплекс «Артем» звернулось до суду з позовом до Олександрійської міської ради, ОСОБА_2 та просило визнати дійсним договір купівлі-продажу від 19 квітня 2006 року, за яким Приватне підприємство «Агропромисловий комплекс «Артем» придбало у ОСОБА_4 дві будівлі - промислова будівля, гараж на земельній ділянці розміром 2,73 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 та визнати за Приватним підприємством «Агропромисловий комплекс «Артем» право власності на дві будівлі - промислова будівля, гараж, на земельній ділянці розміром 2,73 га, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що 19 квітня 2006 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким ПП «Агропромисловий комплекс «Артем» придбало у ОСОБА_4 дві будівлі - промислова будівля, гараж, на земельній ділянці розміром 2,73 га, що знаходиться по АДРЕСА_1

Сторони виконали умови договору купівлі-продажу: продавець передав майно, зазначене в договорі, а покупець - сплатив вартість майна в момент його придбання.

З приводу вартості та порядку розрахунку за нього, згідно договору купівлі-продажу, продавець претензій не має.

ПП «Агропромисловий комплекс «Артем», фактично стало власником двох будівель, вказане майно підприємство використовує у своїй діяльності.

Олександрійським міським відділом земельних ресурсів видано довідку за № 28 від 12 листопада 2007 року про виділення земельної ділянки та про розроблення технічної документації, щодо оформлення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до даних бюро технічної інвентаризації дійсна вартість майна складає двадцять сім тисяч гривень.

При зверненні до Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації позивачу відмовлено в реєстрації будівлі зв'язку із відсутністю нотаріально посвідченого договору, крім того продавець майна ухиляється від нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу, тому ПП «Агропромисловий комплекс «Артем» змушене звернутись до суду.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2007 року позов задоволено.

Договір купівлі-продажу від 19 квітня 2006 року, за яким Приватне підприємство «Агропромисловий комплекс «Артем» придбало у ОСОБА_4 дві будівлі - промислова будівля, гараж на земельній ділянці розміром 2,73 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 визнано дійсним та визнано за Приватним підприємством «Агропромисловий комплекс «Артем» право власності на дві будівлі - промислова будівля, гараж, на земельній ділянці розміром 2,73 га, що знаходиться по АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права на майно, просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норма матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Ухвалою апеляційного суду прийнято часткову відмову ОСОБА_3 від поданої нею апеляційної скарги і апеляційне провадження в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу від 19 квітня 2006 року, за яким Приватне підприємство «Агропромисловий комплекс «Артем» придбало у ОСОБА_2 промислову будівлю на земельній ділянці розміром 2,73 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 та визнання за Приватним підприємством «Агропромисловий комплекс «Артем» право власності на вказану промислову будівлю, закрито.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, підтримав апеляційну скаргуз посиланням на викладені в ній обставини, представники ПП «Агропромисловий комплекс «Артем», Олександрійської міської ради та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку.

Від Олександрійської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності осіб які не з'явилися.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач на момент відчуження нерухомого майна позивачу був його власником, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19 квітня 2006 року. Умови договору купівлі-продажу виконані повністю, договір сторонами не оспорювався.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам рішення суд першої не відповідають з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК Україниу разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК Українив редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року N 9роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК Українине застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК Українипов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Статтею 657 ЦК Українив редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Однак при розгляді справи суд першої інстанцій на зазначені положення закону уваги не звернув та не врахував, що договір купівлі-продажу нежитлового будинку в силу ст. 657 ЦК Українив редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, і, відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

Судом також не враховано, що однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, чого судом у справі встановлено не було.

Крім того в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували, що ОСОБА_2 був власником гаражу, а тому мав право на його відчуження.

Згідно наданого до суду апеляційної інстанції нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом гаражу, від 24 жовтня 2016 року (а.с.32-33), ОСОБА_3 є власником незавершеного будівництвом гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2

Зазначений гараж ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_6, якому він належав на праві спільної сумісної власності, на підставі Дублікату, що має силу оригіналу, виданого ОСОБА_7, державним нотаріусом Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області 03.08.2016 року за реєстровим №250, замість втраченого Договору №158 купівлі-продажу незавершеного будівництвом гаража на аукціоні, посвідченого Бендеровою Л.А., приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу 08.06.1998 року за реєстровим №3841.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що на розгляді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про визнання за позивачем права власності на гараж, що знаходиться по АДРЕСА_3 про витребування вказаного гаража з незаконного володіння ОСОБА_3 (а.с.34-36).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог, посилається на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2007 року, яким визнано дійсним договір купівлі-продажу та визнано право власності на гараж, який знаходиться по АДРЕСА_1, за Приватним підприємство «Агропромисловий комплекс «Артем».

З огляду на викладе гараж, який за рішенням суду від 10 грудня 2007 року знаходиться по АДРЕСА_1, є тим самим гаражем, на який ОСОБА_3 набула право власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом гаражу, від 24 жовтня 2016 року (а.с.32-33), та який фактично знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування та порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідно до ч.1 п.п.3,4 ст.309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2007 року в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу від 19 квітня 2006 року, за яким Приватне підприємство «Агропромисловий комплекс «Артем» придбало у ОСОБА_2 гараж на земельній ділянці розміром 2,73 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 та визнання за Приватним підприємством «Агропромисловий комплекс «Артем» право власності на вказаний гараж скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Приватного підприємства «Агропромисловий комплекс «Артем» про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 19 квітня 2006 року, за яким Приватне підприємство «Агропромисловий комплекс «Артем» придбало у ОСОБА_2 гараж на земельній ділянці розміром 2,73 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 та визнання за Приватним підприємством «Агропромисловий комплекс «Артем» право власності на вказаний гараж відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді О.В.Гайсюк

А.М.Головань