Справа № 675/1210/17
Провадження № 2/675/552/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" серпня 2017 р. Ізяславський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Демчука П. В.,

при секретарі Григорєвій О. С.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав цивільну справу за позовом заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ізяславської Центральної районної лікарні, Ізяславської районної ради до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Ізяславська районна державна адміністрація про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури молодший радник юстиції ОСОБА_1 в інтересах держави в особі Ізяславської Центральної районної лікарні, Ізяславської районної ради звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, в якому зазначила, що вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20.04.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України. Вказаним вироком встановлено, що 17.10.2016 року близько 16 год. ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою Хмельницька область Ізяславський район с. Білево вул. Молодіжна, 13, затіяв словесну суперечку із своїм сином ОСОБА_2 з приводу того, що він повернувся додому в стані алкогольного спяніння. В ході даної суперечки ОСОБА_2, взявши в руки кухонного ножа, протиправно, умисно наніс ним один удар в передню ділянку живота зліва для ОСОБА_3 Внаслідок таких протиправних дій, ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення живота з ушкодженням тонкої кишки та її брижі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 з 17.10.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії та з 18.10.2016 року в хірургічному відділенні Ізяславської ЦРЛ по 24.10.2016 року. Згідно інформації Ізяславської ЦРЛ хворим проведено 8 ліжко-днів на стаціонарному лікуванні. Вартість одного ліжко-дня під час лікування потерпілого у ВАІТ в жовтні становить 474,85 грн., а у хірургічному відділенні в жовтні становить 81,80 грн. Також було витрачено медикаменти на суму 748,97 грн. Тобто на його лікування закладом в загальному витрачено 1796,42 грн.

Вказані витрати Ізяславської ЦРЛ ОСОБА_2 добровільно не відшкодовано, тому заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури просять стягнути з ОСОБА_2 на користь Ізяславької ЦРЛ витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 1796,42 грн.

В судовому засіданні заступник прокурора Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 позов підтримала та просить його задовольнити в повному обємі.

Представники Ізяславської ЦРЛ, Ізяславської районної ради та Ізяславської районної адміністрації в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду клопотання про слухання справи без їх участь, позовні вимоги прокурора підтримують.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов визнав.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Вислухавши пояснення прокурора, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 20.04.2017 року вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області по справі № 675/304/17, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Потерпілим по даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_3

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з довідки Ізяславської центральної районної лікарні № 638 від 30.05.2017 року, ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні Ізяславської ЦРЛ з ножовим пораненням черевної порожнини 17.10.2016 року у ВАІТ та з 18.10.2016 по 24.10.2016 року (7днів) у хірургічному відділенні. Вартість одного ліжко-дня у ВАІТ в жовтні становить 474,85 грн., а вартість одного ліжко-дня у хірургічному відділенні становить 81,80 грн. Також витрати на медикаменти для ОСОБА_3 становлять 748,97 грн. Загальна вартість лікування становить 1796, 97 грн.

Відповідно до вимог частини 7 статті 128 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Установленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються статтею 121 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

Статтею 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Ізяславська ЦРЛ являється комунальною установою, фінансується за рахунок місцевого бюджету, в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3 не зверталася, відповідно не відшкодування витрат на лікування особи потерпілої від кримінального правопорушення, зачіпає інтереси держави, тому за змістом ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" у даному цивільно-правому спорі наявні підстави для представництва прокурором в суді держави в особі Ізяславської ЦРЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно із п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий ОСОБА_3 витрачено державні кошти, розмір яких підтверджено дослідженими по справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 витрачених коштів у розмірі 1796,42 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 174, ч.2 ст.197, 212-215 ЦПК України, ст. 1206 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НА № 007064, виданий Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області 04 липня 1995 року) на користь Ізяславської центральної районної лікарні (р/р 6878 в ГУДКСУ в Хмельницькій області, , МФО 815013, отримувач Ізяславська центральна районна лікарня) витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_3 в сумі 1796 (одну тисячу сімсот девяносто шість) грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя П. В. Демчук