Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1344/16-ц Головуючий у 1-й інст. Невмержицький І. М.
Категорія 46 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Шевчук А.М., Трояновської Г.С.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Радомишльський районний сектор Державної міграційної служби у Житомирській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2017 року

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку №35, що розташований по провулку Північному в м.Радомишлі Житомирської області на підставі договору дарування. Позивач зазначав, що у вказаному будинку, крім нього, зареєстровані як квартиронаймачі: колишня дружина ОСОБА_2, її син - ОСОБА_3 від першого шлюбу та їхня спільня донька ОСОБА_4 Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.11.2014 року шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано, неповнолітня дитина ОСОБА_4 для подальшого проживання була залишена з матірю, проте, донька залишилися проживати разом з ним. Відповідачка - ОСОБА_2 з січня 2016 року добровільно залишила місце проживання у вищевказаному будинку і переїхала на постійне місце проживання за іншою адресою, та останній рік в будинку не проживала. На даний час вона та ОСОБА_3 зареєстровані в його будинку, що перешкоджає у вільному розпорядженні своєю власністю та перешкоджає оформленню субсидій на комунальні послуги.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2Г та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком з надвірними господарськими будівлями №35, що розташований по провулку Північному в м. Радомишлі Житомирської області. Знято ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку в житловому будинку з надвірними господарськими будівлями №35, що розташований по провулку Північному в м. Радомишлі Житомирської області. Стягнуто з ОСОБА_2Г та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1280 грн. в рівних частках.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, судом не надано належної оцінки доказам наявним у матеріалах справи, внаслідок чого рішення є незаконним та необґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 являється власником житлового будинку за №35, що розташований по провулку Північному в м.Радомишлі Житомирської області на підставі договору дарування від 20.10.2000 року.

з 01 квітня 2002 року ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.11.2014 року шлюб між ним було розірвано, їхня неповнолітня дитина ОСОБА_4 була залишена проживати з матірю ОСОБА_2

У вищевказаному будинку, окрім позивача, ОСОБА_1, зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та їх спільна донька ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами були порушені законні права позивача на володіння та розпорядження власним майном.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані та проживають у вищевказаному будинку, ОСОБА_2 з 2004 року, а ОСОБА_3 з 2012 року. Іншого житла відповідачі не мають.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщеннями.

Припинення сімейних відносин між сторонами не є підставою позбавлення відповідачів права на користування цією квартирою, яке виникло в них на підставі ст. 405 ЦК України.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) згідно з правилами ст. 64, ч.4 ст. 156 ЖК України належать його дружина, чоловік, їх діти та батьки, а також інші особи, які постійно проживають разом та ведуть спільне господарство.

Відповідно до приписів ст. 405 ЦК України член сім'ї власника будинку втрачає право користування цим житловим приміщенням у разі його відсутності без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами відповідно до правил ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Матеріали справи не містять достовірних та переконливих доказів про те, що тривалість тимчасової відсутності відповідачів у будинку, на час звернення з позовом перевищувала строк зазначений у ч.2 ст. 405 ЦК України.

Так, з акту обстеження соціального стану від 01 серпня 2016 року вбачається, що в будинку по пров. Північному, 35 в м. Радомишль разом з ОСОБА_1 проживає донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2 в будинку не проживає з січня 2016 року.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 пояснив, що з квітня 2016 року по теперішній час ОСОБА_2 проживає в спірному будинку.

Дослідивши встановлені обставини справи та належним чином оцінивши наявні докази, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком, так як, позивач не довів факту відсутності відповідачів більше одного року та без поважних причин.

Посилання ОСОБА_1 щодо неможливості оформлення субсидії правого значення у цій справі не мають.

Вимоги про зняття відповідачів з реєстрації також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, а тому наслідують їх процесуальну долю.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. , 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2017 року - скасувати, постановивши нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді