Провадження №: 2/752/4308/17
23 жовтня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Ладиченко С.В.
за участю секретаря - Мороз О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -
у червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.
Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі ? частки від отримуваного всього його доходу щомісяця до досягнення позивачем двадцяти трьох років, починаючи з дня подання заяви до суду.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що в 2000 році було розірвано шлюб між батьками позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2.
Від шлюбу народилось двоє дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження виданого Комишнянською селищною Радою Миргородського району Полтавської області від 15 січня 1997 року за реєстровим записом № 3.
Після розлучення діти залишились проживати з матір'ю в АДРЕСА_1.
Оскільки відповідач добровільно не надавав допомоги на утримання своїх дітей, їх мати ОСОБА_3 звернулася до суду про стягнення з нього аліментів на їх утримання. На підставі рішення Глобинського районного суду Полтавської області, був виданий виконавчий лист № 2-110 від 04.01.2001 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Отже, було відкрито виконавче провадження № 18258963 ВДВС Миргородського МРУЮ у Полтавській області, яке виконувалось до повноліття дітей, але з моменту досягнення 18 років позивачем, відповідач припинив сплачувати аліменти на його утримання. Позивач з 01 вересня 2014 року і по теперішній час навчається на денній формі навчання в Національному Університеті біоресурсів і природокористування України, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.
Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи .
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив.
Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що в 2000 році було розірвано шлюб між батьками позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2.
Від шлюбу народилось двоє дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження виданого Комишнянською селищною Радою Миргородського району Полтавської області від 15 січня 1997 року за реєстровим записом № 3.(а.с.5).
Після розлучення діти залишились проживати з матір'ю в АДРЕСА_1.
Оскільки відповідач добровільно не надавав допомоги на утримання своїх дітей, їх мати ОСОБА_3 звернулася до суду про стягнення з нього аліментів на їх утримання. На підставі рішення Глобинського районного суду Полтавської області, був виданий виконавчий лист № 2-110 від 04.01.2001 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.
Отже, було відкрито виконавче провадження № 18258963 ВДВС Миргородського МРУЮ у Полтавській області, яке виконувалось до повноліття дітей, але з моменту досягнення 18 років позивачем, відповідач припинив сплачувати аліменти на його утримання.
Позивач з 01 вересня 2014 року і по теперішній час навчається на денній формі навчання в Національному Університеті біоресурсів і природокористування України, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.(а.с.7).
Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У відповідністю із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього кодексу.
Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частки від отримуваного всього його доходу щомісяця, оскільки позивач не надав до суду достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідач має змогу платити ? частки від отримуваного всього його доходу, та допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На думку суду, розмір аліментів у розмірі 1/6 частки від отримуваного всього доходу відповідача є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання ОСОБА_1
Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в справі.
На підставі викладеного, ст. ст. 80, 180-184, 190, 191,200 СК України, керуючись ст. ст. ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 213, 215, 218, 224-226, 267 ЦПК України, суд,-
позов- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 паспорт НОМЕР_2 виданий Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області 28.10.1998 року) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН: НОМЕР_1) аліменти на його утримання в розмірі ? частки від отримуваного всього його доходу щомісяця до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років, починаючи з дня подання заяви до суду.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 паспорт НОМЕР_2 виданий Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області 28.10.1998 року) на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко