Ухвала

іменем україни

29 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., ІваненкоЮ.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа - Професійна спілка працівників Морської пошуково-рятувальної служби, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона працювала старшим інспектором канцелярії загального відділу філії «Морська пошуково-рятувальна служба» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Наказом начальника філії «Морська пошуково-рятувальна служба» від 19 лютого 2016 року № 63-к вона була звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату.

Позивач вважала, що її незаконно було звільнено із займаної посади на підставі наказу, який не було погоджено з жодним структурним підрозділом філії «Морська пошуково-рятувальна служба»; що зміна організаційної структури підприємства відбулась насправді без економічної доцільності; що Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» взагалі не було дотримано порядку погодження та затвердження організаційної структури, яку встановлено законодавством України та нормативними актами Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»; не дотримано порядку погодження вивільнення працівника з відповідною професійною спілкою; що запропоновані вакансії не містили пропозицій щодо роботи в основному підприємстві філії; що вивільнення відбулось не у визначений у попередженні строк.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 просила суд стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 лютого 2016 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено, стягнуто на її користь з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 лютого 2016 року по 4 травня 2016 року у сумі 18 460 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність й доведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог щодо стягнення на її користь з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 18 460 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20 лютого 2016 року по 4 травня 2016 року.

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах КЗпП України.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» відхилити, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко О.В. Ступак

Колегія суддів: