Провадження № 4с/712/54/17
Справа №712/7775/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, субєкт оскарження: Соснівський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції, зацікавлені особи: Черкаська філія ДП «СЕТАМ», ОСОБА_3, ОСОБА_4 на дії по передачі на реалізацію арештованого майна,

В С Т А Н О В И В:

Скаржники звернулись до суду з скаргою на дії державного виконавця по передачі на реалізацію арештованого майна, посилаючись на те, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Черкаської міської ради за останніми було визнано право власності на спадкове майно в рівних частках на 7/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по пров. Маяковського 18 у м. Черкаси. 15 червня 2017 року під час перегляду змісту сайту системи «СЕТАМ», виявлено лот під назвою «7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 68,80 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Черкаси, пров. Маяковського 18». При отриманні інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно встановлено, що на 7/20 частин будинку № 18 по пров. Маяковського у м. Черкаси, що належить ОСОБА_4, було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 лютого 2011 року земельна ділянка по пров. Маяковського 18 у м. Черкаси та будинок, що розташований на ній, є спільним частковим майном ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках по ? кожному. Спадкоємцями першої черги, що прийняли та оформили спадщину після смерті ОСОБА_5, є його дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 Таким чином, державний виконавець, наклавши арешт на 7/20 частин вказаного будинку порушив майнові права співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

За таких обставин, скаржники вважають, що державний виконавець перед тим, як звертати стягнення на арештоване майно шляхом проведення електронних торгів, повинен виконати вимоги ст. 379 ЦПК України та визначити частку майна боржника ОСОБА_4, що ним не було зроблено.

В судовому засіданні представник скаржників скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задоволити.

Боржник ОСОБА_4 до судового засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Державний виконавець в судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Представник Черкаської філії ДП «СЕТАМ» до судового засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства та Законом України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 47417307 з-приводу виконання судового рішення за виконавчим листом № 2/712/3381/13 від 23 січня 2014 року Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 135 693 грн. 40 коп.; та судового рішення за виконавчим листом № 2/712/3235/14 від 25 березня 2015 року виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 16 498 грн. 88 коп.

В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 жовтня 2014 року, за якою накладено арешт на 7/20 частин будинку, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, пров. Маяковського 18, що належить боржнику ОСОБА_4, та заборонено здійснювати його відчуження.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 червня 2017 року, 7/20 частин домоволодіння по пров. Маяковського 18 в м. Черкаси є спільною частковою власністю ОСОБА_4 ( на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16 лютого 2011 року) та ОСОБА_1, ОСОБА_2 (на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2012 року в рівних частках по 7/40 частин).

У звязку з невиконання боржником рішення суду у добровільному порядку по вищевказаному виконавчому провадженню, державним виконавцем призначено реалізацію арештованого майна, а саме: 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 68,80 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Черкаси, пров. Маяковського 18 шляхом проведення аукціону через державне підприємство «СЕТАМ».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

За ч. 1 ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

При цьому судом встановлено, що державний виконавець до суду з поданням щодо визначення частки майна боржника не звертався, так само і жодна із сторін виконавчого провадження не ініціювала перед виконавцем питання щодо виділу частки майна боржника.

Крім того, статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Виходячи з положень даної статті, правом на звернення зі скаргою до суду наділені учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, субєктом права на звернення до суду зі скаргою відповідно до ст.. 383 ЦПК України є лише учасники виконавчого провадження.

Скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в даному випадку не є учасниками виконавчого провадження, а тому не наділені правом на звернення до суду з такою скаргою.

Власники, які вважають, що у зв'язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв'язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, суд вважає, що скаржниками обрано не вірний спосіб захист порушеного майнового права.

Крім того, пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому, суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Частиною 3 ст. 383 ЦПК України передбачено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями зобовязувати державного виконавця вчинити дію, а саме: виконати вимоги ст. 379 ЦПК України та визначити частку майна боржника ОСОБА_4, оскільки проведення даної виконавчої дії відносить виключно до повноважень державного виконавця.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги скаржників задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218, 383 387 ЦПК України, ст. 14, 48, 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ: