АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №639/7979/16-ц Головуючий суддя І інстанції Труханович В. В.
Провадження № 22-ц/790/5435/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку, переведення прав покупця, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 13 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу 26/100 частин будинку, згідно якого ОСОБА_4 продала ОСОБА_3 належні її матері на праві власності 26/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1. Остання одержала від ОСОБА_3 суму 60 000 грн. за фактично продану частину будинку. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року здійснено державну реєстрацію права власності на зазначене майно за ОСОБА_3 Але, як вбачається з ухвали апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року, на момент укладання оспорюваного договору пропозиції про купівлю домоволодіння співвласникам від ОСОБА_4 не надходило. Також на момент укладання договору не було визначено, яку саме частину будинку складала 26/100 частин, що належала продавцю, фактично весь будинок був в користуванні декількох осіб: ОСОБА_5 - 59/200 частин, ОСОБА_6 - 59/200 частин, ОСОБА_7 - 26/100 частин, ОСОБА_2 - 15/100 частин. Позивач зазначає, що ОСОБА_4 оформила зазначений договір купівлі-продажу під впливом помилки щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Продавець приховав ряд істотних умов, які існували на момент укладання договору, в тому числі його невизначеність в натурі, знаходження в користуванні інших співвласників, від яких не було згоди на продаж частки спільної часткової власності. На думку позивача, сторони фактично уклали удавану угоду для приховування іншої угоди, яка відбулась між ними. Зважаючи на викладене, просила суд визнати частково недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, укладений 13 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, в частині зазначення покупцем ОСОБА_3 26/100 частин вказаного будинку, перевівши право купівлі 26/100 його частин на покупця ОСОБА_8; визнати за позивачем право власності на 26/100 частин спірного житлового будинку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_8, ставить питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та про ухвалення нового рішення, яким її позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що саме продавець повинен був пересвідчитися у відсутності згоди співвласника на здійснення ним переважного права купівлі. Таким чином, на думку апелянта, підстав вважати, що позивач відмовився від пропозиції щодо переважного права купівлі частки власності не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року про визнання угоди, укладеною між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсною, та визнання за останнім права власності на 26/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 - скасовано, у зв'язку із чим відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 була оформлена розписка, за змістом якої до останнього перейшло право власності на 26/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1.

01 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі - продажу 26//100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 та про визнання права власності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та визнання права власності задоволено. Визнано дійсним договір купівлі - продажу 26/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1, укладений 13 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 26//100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1.

Згідно відомостей Харківського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, які були надані на запит Апеляційного суду Харківської області, ОСОБА_4 померла 31 грудня 2015 року, про що зроблений актовий запис № 08 від 02.01.2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року було скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та визнання права власності про стягнення заборгованості - закрито. (а.с. 12-13)

На підставі частини першої статті 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах.

Відповідно до ч.4 ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у спільній частковій власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може звернутись до суду з позовом про переведення на нього прав та обов'язків покупця.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у постанові від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 18. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі інших співвласників будь-який співвласник має право пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця протягом одного року від дня, коли він довідався або міг довідатися про вчинення правочину (частина четверта статті 362 ЦК).

Договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню в силу ст. 657 ЦК України. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним згідно ст. 220 ЦК України.

Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у визначеній законом формі був укладений договір купівлі-продажу. Розписка від 13 грудня 2013 року не тягне за собою правових наслідків, передбачених ч. 4 ст. 362 ЦК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбаченихст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст.303, ст.304, п. 1 ч. 1 ст.307, ст.308, ст.313, п. 1 ч. 1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді: А.І. Колтунова

Р.М. Піддубний