Справа № 355/88/17 Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/4147/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 58 26.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Лівінського С.В.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської обласної дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про встановлення факту невручення міжнародного рекомендованого листа із повідомленням та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила встановити факт невручення їй Київською обласною дирекцією Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» рекомендованого міжнародного листа з повідомленням № RH073697168SK із Словакії; стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 3 592 грн. 65 коп., та 105 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з березня 2016 року до грудень 2016 року ОСОБА_2 перебувала за кордоном в Польщі де разом зі своїми партнерами заснувала фірму «AZW BULDING-Compania» та стала її керівником. Під час перебування за кордоном позивач захворіла і змушена була проходити лікування, у зв'язку з чим не змогла своєчасно залишити територію держави Словенії. Під час перетину словацько-українського кордону у зв'язку із простроченням терміну перебування в Шенгенській зоні на позивача було накладено штраф у розмірі 60 євро. ОСОБА_2 була зобов'язана була сплатити штраф протягом трьох днів з моменту отримання листа із повідомленням та реквізитами щодо сплати штрафу. З 12 грудня 2016 року позивач перебувала в Україні за місцем своєї реєстрації та постійного проживання АДРЕСА_1. 03 січня 2017 року позивач подала документа до візового центру в м. Києві для відкриття візи до країни Польщі. 13 січня 2017 року ОСОБА_2 отримала відмову. Напередодні, 10 січня 2017 року наприкінці дня у під'їзді будинку за місцем свого проживання на опалювальній батареї позивач виявила розірваний поштовий конверт, який був адресований їй рекомендованим листом із повідомленням, у якому знаходилася постанова суду від 19 грудня 2016 року про накладення на неї штрафу в розмірі 60 євро та реквізити, за якими позивач повинна була сплатити цей штраф. Після цього було проведено оплату штрафу в сумі 60 євро. 13 січня 2017 року позивач звернулась до візового центру в м. Києві з метою отримати дозвільні документи на в'їзд до країни Польщі, а в результаті отримала відмову у видачі візи, у зв'язку з внесенням запису до Інформаційної Системи Шенген (SIS) ОСОБА_8, як порушника у зв'язку із несвоєчасною сплатою штрафу, що робить неможливим її в'їзд. Позивач зазначає, що штраф був несплачений своєчасно не з її вини, а з вини працівників поштового відділення зв'язку, які не вручили рекомендованого міжнародного листа з повідомленням. ОСОБА_2 вважає, що діями відповідача їй було заподіяно матеріальну шкоду в сумі 3 592 грн. 65 коп., які вона сплатила за оформлення віз на себе та свою дочку ОСОБА_3 Діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, оскільки з вини відповідача у неї порушилися нормальні життєві зв'язки. Позивач не має змоги в'їхати до країни Польщі та здійснювати там свою професійну діяльність.

Заочним рішенням Баришівського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що міжнародний лист їй особисто не вручався. Працівник відповідача по телефону пояснила позивачу, що вона виконала підпис про отримання листа особисто замість ОСОБА_2, а 10 січня 2017 року вона залишила його у під'їзді будинку. Повідомлення про вручення рекомендованого міжнародного листа було надіслано відправнику 28 грудня 2016 року. Після отримання вказаного повідомлення відправник прийшов до висновку про те, що позивач навмисно не виконала рішення суду у наданий їй термін. Суд не дав оцінки показам свідка ОСОБА_4, поясненням ОСОБА_5 та відповіді № 12-27 від 16 січня 2017 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 12 грудня 2016 року на ОСОБА_2, яка при перетині словацько-українського кордону прострочила термін перебування в Шенгенській зоні, рішенням районного суду м. Міхаловце було накладено штраф у розмірі 60 євро.

19 грудня 2016 року на виконання вказаного рішення районний суд м. Міхаловце виніс ухвалу про сплату даного штрафу, який ОСОБА_2 повинна була сплатити в 15 денний термін. Вказана ухвала була направлена позивачу міжнародним листом з повідомленням № RH073697168SK (а.с.169, Т. 1).

28 грудня 2016 року міжнародний лист з повідомленням № RH073697168SK із Словенії надійшов до ВПЗ Баришівка.

Згідно листа № 12-27 від 16 січня 2017 року Київська обласна дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» підтвердила дату отримання позивачем міжнародного листа з повідомленням № RH073697168SK із Словенії 10 січня 2017 року та визнала, що інформація пошуковій системі АСРК про вручення вказаного листа 29 грудня 2016 року створена помилково (а.с.51).

У витязі з журналу вручення рекомендованої кореспонденції стоїть відмітка за № 37 про вручення ОСОБА_2 міжнародного листа з повідомленням № RH073697168SK із Словенії 10 січня 2017 року (а.с.203).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про невручення їй міжнародного листа з повідомленням не знайшли підтвердження, оскільки даний лист було вручено їй, хоча і з запізненням.

Колегія суддів погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6 вказує на те, що невручення їй поштового відправлення стало підставою для відмови у видачі візи. Так, невручення позивачу ухвали суду, згідно якої вона мала сплатити штраф, призвело до того, що відносно позивача внесено запис до Інформаційної системи Шенген, що зробило неможливим її виїзд за кордон.

Однак, з наявної у матеріалах справи відмови у видачі візи від 04 січня 2017 року вбачається, що підставою для відмови у видачі візи стало те, що ОСОБА_6 не обґрунтувала мету та умови запланованої поїздки; запис стосовно її особи, що робить неможливим виїзд, був внесений до інформаційної системи Шенген; не можна стверджувати, що вона дійсно має намір повернутися до країни походження перед закінченням терміну дії візи.

Отже, внесення даних про ОСОБА_6 до інформаційної системи не є єдиною підставою, з якої їй відмовлено у видачі візи. Крім того, позивач не довела, що між неврученням їй міжнародного повідомлення та записом, що був внесений до інформаційної системи, має місце причинний зв'язок. Так, у матеріалах справи відсутні докази того, що запис відносно позивача був внесений саме у зв'язку з несвоєчасною сплатою штрафу, а причиною останнього стало невручення міжнародного повідомлення.

У позовній заяві ОСОБА_2 ставить питання про визнання факту невручення їй міжнародного поштового відправлення та стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Згідно п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою КМУ № 270 від 05 березня 2009 року рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

З наявного у матеріалах справи витягу з журналу про вручення рекомендованої кореспонденції вбачається, що позивач отримала повідомлення 10 січня 2017 року, і вказана обставина нею не спростована. Позивач зазначає, що її донька не отримувала рекомендоване повідомлення. Проте, будь-які докази на підтвердження вказаної обставини позивач суду не надала.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, хоч і несвоєчасно, але позивачу було вручено міжнародне повідомлення.

Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, ОСОБА_6 зазначає про те, що нею були витрачені кошти у сумі 3 592 грн. 65 коп., які вона сплатила за оформлення віз на себе та свою дочку ОСОБА_3

Однак, позивач не довела, що ця шкода була завдана їй саме у зв'язку з неправомірними діями відповідача. Крім того, позивач заявила в цій частині вимогу не лише у своїх інтересах, а й у інтересах доньки.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_3 є повнолітньою особою, а тому наділена повною цивільною дієздатністю, що дає їй право заявляти позов у своїх інтересах самостійно, якщо вона вважає, що діями відповідача їй завдано матеріальну шкоду.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, роз'яснено судам, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивачем не доведено протиправність дій відповідача відносно неї, а саме не вручення листа, що моральна шкода була завдана їй саме діями відповідача, а також причинного зв'язку між ними.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Лівінський С.В.