Провадження № 2/552/8297/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

при секретарі Шевчик В. І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11.07.2017 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Справа була розподілена до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Нікітіної С.Й., однак у звязку з рішенням ОСОБА_3 Правосуддя від 22.08.2017 року №2503/0/15-17 про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси, було вирішено питання про повторний авторозподіл справи.

Після авторозподілу вказана справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. 30.10.2017 року та ухвалою від 31.10.2017 року її прийнято до провадження.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено. Суперечок про поділ майна спільних дітей позивач та відповідач не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сімї неможливі.

Позивач ОСОБА_1 просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, про що подав адресовану суду письмову заяву, яка приєднана до матеріалів справи.

Відповідачка ОСОБА_2 також надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувла проти розірвання шлюбу та просила розглянути позов за її відсутності. Додатково у своїй заяві відповідачка зазначила, що подружні стосунки сторони не підтримують з травня 2017 року та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Василєвська».

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 грудня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби ОМУЮ (актовий запис № 1996). Свідоцтво про шлюб І - ЖД № 294703. З вказаного свідоцтва також вбачається, що дошлюбне прізвище відповідачки «Яковенко».

Однією сімєю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2017 року, дітей від шлюбу немає.

На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не предявлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у звязку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 206, 241,ч. 2 ст. 247, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України; ст.ст.. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 грудня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби ОМУЮ (актовий запис № 1996). Свідоцтво про шлюб І - ЖД № 294703.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя: Домусчі Л. В.