Ухвала

Іменем України

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання окремих пунктів договору недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 17 грудня 2007 року між нею та публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі -ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого вона отримала грошові кошти у розмірі 150 тис. доларів США на споживчі цілі зі сплатою 14 % річних на строк до 16 грудня 2015 року. На забезпечення цього договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_4 договір поруки та договір іпотеки предметом якого є будинок АДРЕСА_1 та розташована під ним земельна ділянка загальною площею 0,0314 га.

Посилаючись на те, що п. 2.7.1, 2.7.1.1, 2.7.1.2, 2.7.2, 2.7.3, 2.7.4, 3.2.4, 3.2.6, 3.2.13, 3.3.9, 5.2 кредитного договору суперечать вимогам п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», який встановлює виключний перелік умов, за яких банк може достроково вимагати повернення кредиту, а також на те, що при укладенні кредитного договору банк не роз'яснив їй ані змісту кредитного договору, ані його основних умов, ні ризиків, які пов'язані з укладенням цього договору, позивачка просила визнати зазначені вище пункти кредитного договору недійсними.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду першої станції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 була повністю ознайомлена із змістом кредитного договору та наслідками у разі його порушення, що підтверджується її особистим підписом. При цьому вона не довела, що кредитний договір укладений з порушенням вимог чинного законодавства та порушує її права.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М. Фаловська