Справа №678/210/17
Провадження №2-о-678-14/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі :

головуючого - судді Ходоровського І.Б.,

за участі секретаря Козка Л.М.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Летичівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про встановлення факту належності до національності,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою і просить встановити факт, що він за національністю поляк.

Згідно заяви ОСОБА_2 народився 22 лютого 1953 року, в свідоцтві про його народження вказано національність українець. Дідусь заявника народився у червні 1891 року і проживав на території, яка на теперішній час є територією ОСОБА_3. Весь рід, батьки були поляками, підтримували традиції польської родини. Батько заявника ОСОБА_4 народився у квітні 1920 року і у нього в графі національність було вимушено вказано українець, оскільки на той час тривали репресії проти польського населення радянською владою. Дідусь заявника переслідувався радянською владою про що свідчать матеріали кримінальної справи.

З дитинства заявник виховувався в дусі поваги до свого історичного походження, відповідно до польських традицій, вивчав польську мову, сповідує римо-католицьку віру, святкує католицькі свята та вважає себе поляком.

Встановлення вказаного факту необхідне заявнику для збереження та відновлення приналежності до польської національності.

Представник заявника у судовому засіданні подану заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник Летичівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області у назване судове засідання не зявилася, повідомлена про дату і час розгляду справи належним чином.

У судовому засіданні 22 березня 2017 року представник заінтересованої особи вказала, що заява про внесення змін до актового запису про народження батька заявника ОСОБА_4 було предметом розгляду, в результаті надано відповідний висновок від 14 грудня 2016 року, який був предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до наступних висновків.

У ч. 1 ст. 234 ЦПК України вказано, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Із змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що встановлення факту необхідне заявнику для збереження та відновлення приналежності до польської національності.

Як вбачається із змісту ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якою передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення, справи за заявами про встановлення факту належності до певної національності - в переліку відсутні.

В ч. 2 ст. 256 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідні розяснення містяться і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року (далі - Постанова).

Отже, згідно з ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, факт, що встановлюється, повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

В ст. 24 Конституції України закріплено рівність громадян та відсутність будь-яких привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Тобто, на території України факт належності особи до будь-якої національної не тягне за собою юридичних наслідків.

Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Статтею 300 ЦК України, передбачено, що фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про національні меншини» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Тобто, належність особи до певної національності залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту судовим рішенням, а не зазначення в документах національності заявника поляком, не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе поляком, виявляти почуття національного самоусвідомлення, зберігати своє етнічне польське походження.

Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Зазначена правова позиція також знайшла своє відображення у інформаційному листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якому вказується про те, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, щодо належності до певної національності.

Пленум Верховного Суду України у Постанові розяснив, що якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Враховуючи зазначені обставини суд вважає, що заява про встановлення факту належності до національності не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження у даній справі підлягає закриттю з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 27, 31, 205, 208, 209, 210, 293 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Летичівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про встановлення факту належності до національності, закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_5

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_5