УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., КоротунаВ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Лалаянца, 70 у м. Дніпропетровську після смерті свого племінника ОСОБА_6

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її племінника ОСОБА_6 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Лалаянца, 70 у м. Дніпропетровську. За відсутності правовстановлюючих документів на вказане майно вона не може оформити право власності на нього, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 47,9 кв. м, житловою площею 29,2 кв. м, та на будинковолодіння по АДРЕСА_2, загальною площею 65,1 кв. м, житловою площею 47,7 кв. м. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначене рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття за заповітом, у разі не охоплення заповітом всієї спадщини, право на спадкування за законом одержують почергово особи, визначені у ст. ст. 1261−1265 ЦК України.

Судом установлено, що ОСОБА_6 був власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,9 кв. м, житловою площею 29,2 кв. м; та будинковолодіння по АДРЕСА_2, загальною площею 65,1 кв. м, житловою площею 47,7 кв. м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

ОСОБА_4 є рідною тіткою померлого ОСОБА_6

3 грудня 2013 року ОСОБА_4 подала до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті племінника ОСОБА_6

27 травня 2014 року державний нотаріус Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 виніс постанову про відмову у здійсненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

14 травня 2014 року ОСОБА_5 подала до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, з яким вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Проте їй також було відмовлень у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання з померлим однією сім'єю та визнання за нею права спадкування на підставі ч. 2 ст. 1259, ст. 1279 ЦК України, оскільки тривалий час вона спілкувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадньому стані, тому позивач вважала, що має спадкувати за зміною черговості спадкування установлену судом, разом з ОСОБА_4

Ухвалою суду першої інстанції від 14 грудня 2015 року вказаний позов ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року зазначену ухвалу районного суду скасовано.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оспорюють право на спадкове майно, то процесуальний статус останньої у справі має бути співвідповідача, а не третьої особи. Не встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції неправильно визначив суб'єктний склад спірних правовідносин, до участі у справі не залучив належного відповідача, а суд апеляційної інстанції таких повноважень немає.

Такі висновки суду є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.М.Коротун

О.В.Попович