АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №756/4166/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Усика Г.І.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6065/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі по тексту ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

Стягнуто ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 47 038, 71 доларів США заборгованості за кредитним договором та 114 844, 35 пені за прострочення виконання зобов'язання.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2. на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1 827, 00 грн. сплаченого судового збору, з кожного.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що позивачем було свідомо приховано від суду першої інстанції обставини про звернення до суду з тими самими вимогами, з тих самих підстав позову та до тих самих сторін, що підтверджується відповідними доказами. Вказує, що до спірних правовідносин судом не застосовано ч. 4 ст. 559 ЦК України. Зазначає, що судом не досліджено чи відбулось виконання кредитного договору зі сторони ПАТ «УкрСиббанк», оскільки в матеріалах справи відсутні докази надання кредиту.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання ПАТ «УкрСиббанк» не з'явилось, явку свого уповноваженого представника не забезпечило, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлене належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті в сумі 59 000, 00 доларів США строком до 11 квітня 2018 року зі сплатою 13,5 % річних (т.1, а.с.11-18).

Відповідно до п.1.2.2. позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в будь-якому випадку не пізніше 11 квітня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Розділом 12 укладеного сторонами кредитного договору визначено порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку.

В разі застосування банком права, передбаченого пунктом 12.1 договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним, а саме:

банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника;

терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язання позичальника за договором про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язань позичальника за договором протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку.

Також, 11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 196602, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язалась відповідати перед банком за виконання ОСОБА_3 усіх своїх зобов'язань за договором кредиту № 0 від 11 квітня 2008 року (т.1, а.с.19-20).

ОСОБА_3 належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 11 листопада 2014 року становить 43 599, 77 доларів США, з яких: 39 349, 90 доларів США - заборгованість за кредитом, 4 249, 87 доларів США - заборгованість по процентам, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором, яка становить 27 720, 99 грн. (т.1 а.с.25-40).

28 березня 2014 року відповідачам направлені вимоги №30-11/11075, №30-11/11076 про необхідність усунення порушень кредитного договору (т.1 а.с.21, 22).

Однак відповідачі вимог банку не виконали у повному обсязі, прострочену заборгованість погасили лише частково.

27 березня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» порушило перед судом питання про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з останніх суму боргу, процентів, нарахованих за користування кредитом у розмірі 43 599, 77 доларів США грн. та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 27 720, 99 грн. (т.1, а.с.2-5).

В обґрунтування заявленого позову ПАТ «УкрСиббанк» посилалось на те, що відповідачі належним чином не виконують своїх зобов'язань за договорами, внаслідок чого виникла заборгованість.

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк».

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Таким чином, установивши, що ОСОБА_3 неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором №0 від 11 квітня 2008 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 суми заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що порука ОСОБА_2 припинилася в зв'язку з не пред'явленням вимог до останньої протягом шести місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання (черговий щомісячний платіж) виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого ПАТ «УкрСиббанк», заборгованість ОСОБА_3 перед банком виникла з вересня 2010 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_3 своїх зобов'язань за укладеним договором, банк скористався належним правом щодо достроково повернення всієї суми кредиту.

28 березня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» пред'явило вимогу позичальнику та поручителю про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.1, а.с.21,22).

Відповідно до направленої вимоги у випадку не усунення порушень на 32(тридцять другий) день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк» змушений вимагати виконання зобов'язань ОСОБА_6 за договором про надання споживчого кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 42 860,90 доларів США.

Вказану вимогу ОСОБА_3 не отримав, а ОСОБА_2 отримала 04 квітня 2014 року, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.24).

Таким чином, позивач переніс строк виконання зобов'язання, який є таким що настав 05 травня 2014 року.

З позовом ПАТ «УкрСиббанк» вперше звернулось в 2014 році (позовна заява датована 23.05.2014, провадження у справі відкрито 25.07.2014) (т.1, а.с.232-235, 236), тобто в межах строків, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Залишення пред'явленого позову без розгляду, на думку колегії суддів, правового значення не має, оскільки про пред'явлення вимоги (позову) поручитель був обізнаний. На підтвердження даної обставини свідчить той факт, що копію позовної заяви від 23.05.2014, направленої Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, суду надано саме представником відповідача ОСОБА_2 -ОСОБА_1 (т.1, а.с.227).

З огляду на викладене доводи ОСОБА_2 щодо припинення поруки є безпідставними.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про приховування від суду першої інстанції обставин звернення до суду з тими самими вимогами, з тих самих підстав та до тих самих сторін.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, що перебував у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, було залишено без розгляду у зв'язку із неявкою до судових засідань позивача.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Також, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що судом не досліджено чи відбулось виконання кредитного договору зі сторони ПАТ «УкрСиббанк», оскільки оскільки як вбачається з наданих банком розрахунків заборгованості ОСОБА_3, останній здійснював періодичні платежі в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, що в свою чергу підтверджує факт отримання ним грошових коштів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Норми матеріального та процесуального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 , 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

Г.І. Усик