Справа № 359/888/16-ц,
Провадження № 4с/359/72/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.,

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на дії та бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

В середині вересня 2017 року представник скаржника ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з даною скаргою, яку обґрунтував тим, що в провадженні Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває на виконанні виконавче провадження № 54466887 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Бориспільським міськрайонний судом Київської області про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 23309,12 доларів США. 10.08.2017 року державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 54466887. 18.08.2017 року представник скаржника направив на адресу Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві заяву про передачу виконавчого провадження № 54466887 до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726. Проте, жодних дій державним виконавцем не вчинено, відповіді на заяву не отримано. Банк вважає, що проведення примусових дій щодо виконання судового рішення в межах зазначеного виконавчого провадження є незаконними та такими, що свідчать про неосвіченість працівників відділу або про умисність незаконних дій відносно ПАТ КБ «Приватбанк». Тому, представник скаржника просив суд визнати дії державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 в частині не перевірки ЄДРВП на наявність інших виконавчих проваджень за якими ПАТ КБ «Приватбанк» є боржником, при відкриття виконавчого провадження № 54466887, незаконною; визнати дії державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 в частині не направлення виконавчого провадження № 54466887 до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726 незаконним; зобовязати Печерський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві направити виконавче провадження № 54466887 до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726, а також визнати дії Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві в частині здійснення заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» без здійснення заходів направлених на приєднання виконавчого провадження № 54466887 до ЗВП № 11355726 незаконними.

Представник скаржника обставини викладені в скарзі підтримав та просив скаргу задовольнити. Представник стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги.

Державний виконавець Рудик В.В. будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з»явився, його неявка не є перешкодою в розгляді скарги.

Дослідивши подану представником скаржника заяву, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Судом встановлено, що 10 серпня 2017 року державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54466887 з примусового виконання виконавчого листа № 359/583/16-ц, виданого 14.03.2017 року Бориспільським міськрайонний судом Київської області про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 23309,12 доларів США (а.с. 7).

18 серпня 2017 року представник скаржника направив на адресу Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві заяву про дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та передачу виконавчого провадження № 54466887 до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726, де ПАТ КБ «Приватбанк» також є боржником (а.с. 8-10).

Проте, відповіді на вказану заяву представник скаржника не отримав, будь-яких дій державним виконавцем не здійснено.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи Державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Вказана норма кореспондується з ч ст.11 цього Закону, згідно якої державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених ним Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з відповіді Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області № 3709/11 від 16.03.2016 року (а.с. 11), на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 11355726, відкрите 07 лютого 2009 року стосовно боржника ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с. 12-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до пункту 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі якщо виконавче провадження щодо одного і того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що державний виконавець Рудик В.В. не перевірив в ЄДРВП про наявність інших виконавчих проваджень за якими ПАТ КБ «Приватбанк» є боржником та виніс постанову про відкриття провадження № 54466887, чим порушив приписи ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження». Державний виконавець повинен був вчинити дії щодо передачі вказаного виконавчого провадження до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726.

Частиною 2 ст.387 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене вище, суд вбачає підстави для часткового задоволення вимог представника скаржника, а саме щодо визнання дій державного виконавця неправомірними в частині не перевірки ЄДРВП на наявність інших виконавчих проваджень за якими ПАТ КБ «Приватбанк» є боржником, при відкриття виконавчого провадження № 54466887, а також не направлення виконавчого провадження № 54466887 до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726.

Проте, вимога щодо визнання дій Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві в частині здійснення заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» без здійснення заходів направлених на приєднання виконавчого провадження № 54466887 до ЗВП № 11355726 незаконними, суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, суд не уповноважений здійснювати дії, повязані з виконавчим провадженням, замість державного виконавця, тому вимога про зобовязання Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві направити виконавче провадження № 54466887 до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726, не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються на відділ державної виконавчої служби, якщо постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Судові витрати у справі слід покласти на Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 1,5,6,11,31,52,57 Закону України «Про виконавче провадження»,ст. 208-210, 212-214, 218, 223, 293, 386-387 Цивільного процесуального кодексу України,суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 в частині не перевірки ЄДРВП на наявність інших виконавчих проваджень за якими ПАТ КБ «Приватбанк» є боржником, при відкриття виконавчого провадження № 54466887, а також не направлення виконавчого провадження № 54466887 до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726 - неправомірними.

Зобовязати Печерський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві направити виконавче провадження № 54466887 до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726.

В іншій частині вимог відмовити.

Судові витрати у справі слід покласти на Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення, для осіб, які не були присутні при її оголошення, протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Журавський