Справа № 201/577/17
Провадження № 2/201/1011/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 жовтня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» (третя особаПриватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 11.01.2017р. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» (третя особаПриватний нотаріус ДМНО ОСОБА_2М.) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовної заяви, ОСОБА_3 посилався на те, що 30.03.2015р. приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 1508, за яким запропоновано стягнути з позивача грошові кошти у сумі 84 938,68 грн., які є боргом за кредитним договором № TEY0SE00000006 від 02/08/2006р., укладеним між позивачем та ПАТ «КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1

Запропоновані до задоволення вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» становлять: 3577,66 грн. залишку заборгованості за кредитом, 26 050,05 грн. заборгованості за відсотками, 1800 грн. комісії, 51 810,97 грн. пені, а також 1700 грн. витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису, що всього становить 84 938,68 грн. Строк, за який провадиться стягнення, становить 8 років шість місяців десять днів, а саме з 02.08.2006р. по 12.02.2015р.

Про наявність вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 позивачу стало відомо випадково, а саме при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження ВП № 51932120 в Бережанському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_2 не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобовязання позивача по кредиту та процентах і штрафу не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафу у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості.

Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом без спірності грошових вимог відповідача до позивача.

У звязку із тим, що ОСОБА_1 не було отримано жодних документів або повідомлень з ПАТ «КБ «ПриватБанк» про наявність боргу, а також штрафних санкцій за несплату такого боргу, вважає, що приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 було порушено порядок вчинення виконавчого напису, оскільки вимоги, які були предявлені ПАТ «КБ «ПриватБанк», до позивача не є безспірними.

Тому просив позовні вимоги задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис за № 1508від 30.03.2015р., вчинений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_3 09.10.2017р. надіслав суду поштою заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу 11.10.2017р. за його відсутності, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення (а.с. № 116-117).

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судові засідання 23.05.2017р., 17.07.2017р. та 11.10.2017р. повторно не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу був повідомлений належним чином (а.с. № 51, 53, 58, 98), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням.

Третя особа - приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_2 05.04.2017р. та 11.07.2017р. двічі поштою надсилала суду заяви про можливість розгляду справи без її участі, надавала письмові пояснення, в яких наголосила, що позов не підлягає задоволенню (а.с. № 29-43, 52-53, 61, 62-89).

За клопотанням позивача ухвалою суду від 17.07.2017р. були витребувані докази у приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_4 (а.с. № 91, 94). Ухвала суду була виконана (а.с. № 100-114).

За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити по справі заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи відбувався згідно положень ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст.15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

30.03.2015р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 1508, за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 84 938,68 грн., які є боргом за кредитним договором № TEY0SE00000006 від 02/08/2006р., укладеним між позивачем та ПАТ «КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (а.с. № 10, 101).

Запропоновані до задоволення вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» становлять: 3577,66 грн. залишку заборгованості за кредитом, 26 050,05 грн. заборгованості за відсотками, 1800 грн. комісії, 51 810,97 грн. пені, а також 1700 грн. витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису, що всього становить 84 938,68 грн.

Строк, за який провадиться стягнення, становить 8 років шість місяців десять днів, а саме з 02.08.2006р. по 12.02.2015р.

Про наявність вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 позивачу стало відомо при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження ВП № 51932120 в Бережанському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Також з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні напису нотаріус не отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Пунктами 3.1. 3.5. Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідач не погоджувався з позицію позивача щодо наявності спору щодо заборгованості, оскільки нотаріусу було подано повний та виключний перелік документів, передбачений ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 3.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

За із п. 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису про звернення стягнення за нотаріально посвідченими угодами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно із п. 3. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

На підтвердження безспірності заборгованості нотаріус представив, окрім кредитного договору, висновок науково-правової експертизи від 12.12.2016р. (а.с.№ 65-77)

Між тим, суд вважає, що зазначений висновок науково-правової експертизи не може бути документом, який би підтверджував безспірність заборгованості.

Отже, суд вважає, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також суми пені, відсотків, зазначені у написі, є безспірними.

Судом встановлено наявність в матеріалах виконавчого напису доказу направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушень (а.с. № 106-108). Проте докази отримання позивачем вказаної вимоги відсутні.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала та не перевірила факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та здійснення її часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором отримував позивач, що є порушенням Порядку №296/5, суд приходить до висновку, що у приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 не було підстав для вчинення виконавчого напису задля задоволення вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні напису нотаріус не отримував від банку та від позивача чи боржника первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а також виписку із банківського рахунку боржника.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису наявні порушення вимог чинного законодавства, як банком так і нотаріусом, тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» (третя особа приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_2М.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 551 грн. 20коп. (розмір судового збору по ставкам 2016р., оскільки позов надіслано суду поштою 28.12.2016р.), що підтверджується квитанцією (а.с. №2,15).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом МЮУ від 03.03.2004р., ст.ст. 18, 256, 257, 258 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 74-76, 88, ч.4 ст. 169, ч.2 ст.197 ст.ст. 212, 213, 214, 215, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» (третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис за № 1508 від 30.03.2015р., вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості в розмірі 84 938,68 грн., які є боргом за кредитним договором № TEY0SE00000006 від 02/08/2006р., укладеним між позивачем та ПАТ «КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.В.Ткаченко