АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_5

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Служби безпеки України в Полтавській області, прокуратури Полтавської області, Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Управління Служби безпеки України в Полтавській області, прокуратури Полтавської області, Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що з вересня 2003 року по теперішній час він працює на посаді директора ДП "Скіпетр" ПБП "Альянс". Протиправність СБУ в Полтавській області полягає в завданні йому матеріальної шкоди у звязку з протиправним поширенням недостовірних відомостей та невчасним поновленням порушеного права. Так, старший лейтенант ОСОБА_6, не перевіривши належним чином дані оперативно-слідчих дій, подав сфабриковані та неперевірені дані до Октябрського районного суду м.Полтави, яким було прийнято постанову № 4а-970/10 та надано дозвіл на проведення огляду. 30 серпня 2010 року при проведенні огляду працівники УСБУ в Полтавській області, не знайшовши доказів, висунутих проти підприємства звинувачень, вилучили обладнання підприємства, що суперечить ст.30 Конституції України. 15 вересня 2010 року в ході обшуку знову було вилучено обладнання підприємства. Постановою від 09 вересня 2010 року працівниками УСБУ України в Полтавській області було порушено кримінальну справу, яка була скасована ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 жовтня 2010 року. Напередодні, 27 жовтня 2010 року тими ж працівниками було здійснено черговий обшук, в ході якого були вилучені компютерний блок та документація підприємства. На свій запит до УМВС України в Полтавській області стосовно матеріалів у справі ДП "Скіпетр" отримало відповідь, що вилучені УСБУ в Полтавській області речі та матеріали до УМВС України в Полтавській області не надходили. 01 червня 2011 року була порушена кримінальна справа за ч. ст.176 КК України. 07 червня 2011 року він звернувся до суду зі скаргою на зазначену постанову. Постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 26 липня 2011 року його скарга залишена без задоволення. 09 вересня 2010 року слідчим слідчого відділу УСБУ в Полтавській області ОСОБА_7 було винесено постанову про порушення відносно нього кримінальної справи за ч.1 ст. 361 КК України. В рамках кримінальної справи 30 серпня 2010 року було проведено огляд місця події - його житла, 15 вересня 2010 року було проведено обшук його житла, а 27 жовтня 2010 року - обшук орендованого приміщення офісу ДП "Скіпетр", в ході якого вилучено належне йому обладнання: 18 супутникових ресиверів, 15 дистанційних пультів, станція "Політрон" із 10 вмонтованими модуляторами та системний блок. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 жовтня 2010 року постанова про порушення відносно нього кримінальної справи від 09 вересня 2010 року за ознаками ч.1 ст.361 КК України скасована. 09 листопада 2010 року слідчий слідчого відділу УСБУ в Полтавській області ОСОБА_7 виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно нього та направив матеріали перевірки за підслідністю до УМВС України в Полтавській області для проведення перевірки щодо наявності в його діях злочину, передбаченого ч.1 ст.176 КК України. Вилучене 30 серпня 2010 року, 15 вересня 2010 року та 27 жовтня 2010 року обладнання визнано речовими доказами по кримінальні справі, порушеній 01 червня 2011 року старшим слідчим слідчого відділу Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_8 по факту порушення авторського права та суміжних прав та більше двох з половиною років зберігалося в камері речових доказів Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області. У звязку з цим, він, як підприємець - керівник ДП "Скіпетр" ПБП "Альянс" поніс значні збитки внаслідок істотного зменшення кількості каналів мовлення у власній мережі. 15 листопада 2012 року ДП "Скіпетр" отримало майно підприємства: компютерний блок, станція "Політрон", 18 супутникових ресиверів. При монтажі обладнання виявлено, що 9 ресиверів не працюють. Протиправність діянь УСЬУ в Полтавській області полягають у завданні позивачу матеріальної шкоди у звязку з протиправним поширенням недостовірних відомостей та невчасним поновленням порушеного права. Позивач з метою спростування недостовірної інформації змушений був звертатися до суду. Крім того, він вимушений був повторно звертатися з клопотанням про повернення вилучених речей та направляти претензію. Протиправність діянь Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області полягає в тому, що виконуючий обовязки слідчого СВ лейтенант міліції ОСОБА_9 на колегії суддів Апеляційного суду 17 серпня 2011 року по справі № 10-377/2011 за підтримки прокурора Лифаря В.Г., який заперечив проти задоволення скарги, запевнив суд, що йому потрібний ще певний час для передачі справи до суду за ч.1 ст.176 КК України. При цьому, він чітко знав, що ніяких порушень з боку підприємства за ч.1 ст.176 КК України для передачі справи до суду не існує. ОСОБА_9 з метою затягування повернення речей та саботування належного розслідування справи ініціює проведення експертиз через 13 місяців з моменту вилучення речей. На неодноразові клопотання про повернення речових доказів на відповідальне зберігання ніяких дій не вжито. Протиправність прокуратури полягає у тривалому неналежному реагуванні на звернення позивача з проханням втрутитися в ситуацію та у не відновленні порушеного права позивача. Слідчий прокуратури Карлівського району 18 лютого 2011 року відмовляє у порушенні кримінальної справи за ознаками ч.1 ст.176 КК України. Прокурор Карлівського району 11 березня 2011 року скасовує вказану постанову, а 21 березня 2011 року виносить постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, і сам же 30 травня 2011 року її скасовує та направляє до Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області. 09 червня 2011року справа направлена начальнику СУ УМВС України в Полтавській області. Прокуратура не лише бездіяла, а і докладала зусиль до безкінечної низки скасувань та відновлень даної справи. Такий нагляд триває більше двох з половиною років. Отже, незаконне втручання в діяльність підприємства з боку правоохоронних органів протягом більше ніж 4 років та неналежний контроль з боку прокуратури призвели до його моральних страждань, які полягають у сильному душевному хвилюванні, втраті нормальних життєвих відносин, оскільки він вимушений був постійно виправдовуватися перед суспільством про те, що він не вчиняв ніяких злочинів. А оскільки характер його діяльності відрізняється великою кількістю міжособистих стосунків з абонентами, то довготривалі виправдовування на ці безпідставні звинувачення завдали значної шкоди не лише його нервовій системі. У звязку з цим у нього значно знизився рівень ділової репутації, на ґрунті хвилювань різко погіршився стан здоровя, втратив апетит, його змучило безсоння. Наслідком цього є глибока депресія, труднощі, які виникли, вимагають додаткових зусиль для нормалізації його життя. Моральну шкоду він оцінює в 1 753 920 грн., яка розрахована за формулою : D = d x fv x i x c ( 1-fs). Зазначену моральну шкоду позивач просить відшкодувати за рахунок держави, зобовязавши Державну казначейську службу України перерахувати на його розрахунковий рахунок 9100 в ПАТ "ПриватБанк" МФО 305299 ОКПО 14360570, призначення - поповнення на карту 5168 7572 7249 8389 ІПН НОМЕР_1.

Позивачем неодноразово змінювалися позовні вимоги та остаточно позивач просив стягнути моральну шкоду у сумі 4 370 058,42 грн. (т.3 а.с.19-21).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до Управління Служби безпеки України в Полтавській області, прокуратури Полтавської області, Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_5, який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 30 серпня 2010 року на підставі ухвали судді Октябрського районного суду м.Полтави від 26 серпня 2010 року співробітниками УСБУ в Полтавській області проведено огляд за місцем проживання ОСОБА_5, в ході якого вилучено обладнання підприємства ДП "Скіпетр" (т.1 а.с.56-58).

15 вересня 2010 року в ході проведеного обшуку належного помешкання ОСОБА_5 за адресою вказаною вище працівниками УСБУ в Полтавській області вилучено обладнання підприємства (т.1 а.с. 64-65).

27 жовтня 2010 року працівниками УСБУ в Полтавській області в ході обшуку орендованого офісу ДП «Скіпетр» ПБП «Альянс» було вилучено обладнання зазначеного підприємства (т.1 а.с. 78).

09 вересня 2010 року слідчим СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_7 відносно ОСОБА_5 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України (т.1 а.с.68), яка була скасована ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 жовтня 2010 року, так як при порушенні кримінальної справи не було дано оцінку наведеним обставинам щодо наявності в діях ОСОБА_5 ознак злочину, передбаченого ст. 361 КК України. (т.1 а.с.70-72).

09 листопада 2010 слідчим СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_7 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 361 КК України на підставі п.2 ст.6 КПК України в ред.1960 року (т.1 а.с.81).

23.11.2010 року слідчим СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_7 матеріали перевірки за підслідністю направлено до УМВС України в Полтавській області, які в подальшому 07.02.2011 року передані до Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області для прийняття рішення.

01 червня 2011 року старшим слідчим СВ Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_8 було порушено кримінальну справу по факту порушення авторського права та суміжних прав за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.176 КК України ( т.1 а.с.76).

Вказана постанова була оскаржена ОСОБА_5 та ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 26 липня 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 серпня 2011 року (т.1 а.с.77-79), скарга залишена без задоволення.

08 вересня 2013 року старшим слідчим СВ Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_10 винесено постанову про закриття кримінальної справи за відсутністю в діях ОСОБА_5 ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України (т.1 а.с. 83-84).

Згідно витягу з кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 176 КК України, яке було закрито, та відсутні дані щодо повідомлення певної особи, а саме ОСОБА_5 про вчинене ним кримінальне правопорушення (т.3 а.с. 43).

З протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 16.09.2010 року вбачається, що останній був допитаний у якості підозрюваного та відсутні дані, що йому було пред»явлено обвинувачення за вимогами КПК України у ред. 1960 року (т.3 а.с. 44).

Обвинувачення позивачу не було пред»явлено, йому не було повідомлено про підозру.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано суд належних і допустимих доказів щодо незаконного проведення огляду, обшуку, вилучення майна ДП «Скіпетр» ПБП «Альянс», утримання вилученого майна, у звязку з чим позивач мав би право на відшкодування шкоди в порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Вказані слідчі дії були повязані з потребами досудового розслідування та на даний час майно повернуто ДП «Скіпетр» ПБП «Альянс». ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягався, до нього не застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, він не затримувався, відсутні дані щодо незаконності проведення обшуку, виїмки, накладення арешту на майно в рамках кримінальної справи, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежували б його права, на нього не покладалося адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, а тому ч. 2 ст. 1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що в ході проведеного досудового розслідування було встановлено, що в серпні 2010 року на ДП «Скіпетр» був збій в апаратурі передачі сигналу в кабельну мережу в комутаторі модуляторі сигнал «Політрон», а саме - було розлагоджено передачу каналів в кабельній мережі. Директор ОСОБА_5 здійснював підготовку апаратури до збільшення кількості каналів у мережі. Для здійснення перевірки правильності роботи всього обладнання ОСОБА_5 підключав до обладнання, що здійснює трансляцію різноманітних телевізійних каналів в компютерній мережі, наявні у нього супутникові ресивери. Серед цих ресиверів знаходилися супутникові ресивери телеканалів, які ОСОБА_5 випадково підключив до іншого обладнання кабельної мережі при проведенні робіт по усуненню неполадок. Таким чином, 30.08.2010 року під час перевірки було виявлено трансляцію каналів, на яких не було відповідних договорів, але органом досудового розслідування не було встановлено прямого умислу в діях ОСОБА_5О.(т.1 а.с.83-85).

ОСОБА_5 неодноразово звертався з клопотаннями щодо повернення вилученого майна до правоохоронних органів та йому було повідомлено, що вилучене майно визнано речовими доказами та перебуває в кімнаті зберігання речових доказів Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області (а.с.35 т.1).

У відповідності до вимог ст. 15,16 ЦК України та ст. 3,4,11 ЦПК України право на обрання способу захисту порушеного права належить позивачеві, а суд зобов»язаний розглянути справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову ( чим він обгрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). З'ясовується правильність об'єднання кількох однорідних вимог, наявність у позивача інших вимог до відповідача, які можуть бути пов'язаними між собою, для вирішення питання про їх об'єднання або роз'єднання (стаття 126 ЦПК ( 1618-15 )). У відповідача суд з'ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, а які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК ( 1618-15 )). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Обгрунтовуючи заяву про збільшення позовних вимог від 03.01.2017 р., позивач посилається на наявність постанови відмову в порушення кримінальної справи від 09.11.2010 р. та постанови про закриття кримінального провадження від 08.09.2013 р., що, як він вважає, є підставою для відшкодування моральної шкоди у відповідності до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Аналіз статтей першої та другої Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» дає підстави для висновку, що право на відшкодування моральної шкоди завданої фізичній особі виникає у неї лише у випадку незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, у разі постановлення виправдувального вироку суду, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримання.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу.

Юридичні підстави для відшкодування ОСОБА_5 шкоди в порядку, передбаченому Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на даний час відсутні, оскільки незаконність вчинених відносно нього процесуальних дій в ході кримінального провадження, не встановлена, тому висновки місцевого суду є правильними.

Доводи апеляційної скарги про те, що у порушення принципу законності, місцевий суд не здійснив захист його порушених прав та інтересів, грубо порушив його право на судовий захист, не заслуговують на увагу, оскільки судом розглянуто позов в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів та ухвалено рішення по справі.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду не відповідає вимогам постанови ПВСУ від 18.12.209098 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», т.я. воно є незаконним та необгрунтованим, оскільки рішення суду є мотивованим, відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І: