Справа № 459/3338/16 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/2218/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Укрзахідвуглебуд" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за несвоєчасну виплачену заробітну плату та компенсації за моральну шкоду,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18 січня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Укрзахідвуглебуд" у користь ОСОБА_3 10252,76 грн. невиплаченої заробітної плати за січень, березень, травень 2016 року; 21932 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_3. Вважає рішення необ"єктивним, необгрунтованим та таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що судом невірно проведено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку. Звертає увагу, що відповідач документально не довів факту неповного робочого тижня. Також вважає, що судом безпідставно занижено розмір моральної шкоди. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області та ухвалити нове рішення, яким задоволити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з участю представника відповідача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 16.11.2012 року по 30.06.2016 року працювала на посаді юрисконсульта ПАТ "Укрзахідвуглебуд". 30.06.2016 року була звільнена за згодою сторін на підставі наказу № 40-к від 30.06.2016 року.

Згідно наказу ПАТ "Укрзахідвуглебуд" від 11.01.2016 року № 01, з 11.01.2016 року працівників товариства переведено на трьохденний робочий тиждень вівторок, середа, четвер.

Як вбачається із Витягу з рапорту на погодинні роботи ПАТ "УЗВБ" за червень 2016 року форма № 756, позивач у червні 2016 року мала 20 робочих виходів по графіку, з них: 11 робочих виходів на роботу та 8 днів лікарняного.

Факт несвоєчасності виплати заробітної плати представники відповідача визнали.

Повного розрахунку із позивачем відповідач своєчасно не здійснив.

Згідно довідки ПАТ "Укрзахідвуглебуд" від 07.12.2016 року № 03-03/735, станом на 01.12.2016 року позивачу не виплачена заробітна плата за: січень 2016 року 3533,91 грн.; березень 2016 року 3298,01 грн.; травень 2016 року 3420,84 грн.; всього 10252,76 грн.

Згідно довідки ПАТ "Укрзахідвуглебуд" № 03-03/732 стверджується, що згідно табелів робочого часу позивач у квітні 2016 року відпрацювала 19 робочих днів, нараховано заробітну плату 4623,11 грн.; у травні цього ж року 16 робочих днів, а заробітну плату нараховано у розмірі 4302,94 грн.

Згідно з витягу із рапорту на погодинні роботи та довідка № 03-03/732 вбачається, що позивач у зазначені місяці працювала повні робочі тижні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд виходив з тих обставин, що відповідач в момент звільнення позивача з роботи не здійснив повного розрахунку з нею по заробітній платі. Окрім цього, суд прийшов до висновку, що у позивача виникло право на отримання середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільнення. Стягуючи з відповідача в користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн., суд вважав таку достатньою і розумною.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно з положеннями частини 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідачем не подано доказів відсутності його вини у затримці проведення розрахунку з позивачем; у матеріалах справи відсутні й будь-які дані щодо спору про розмір невиплачених позивачеві сум. За таких обставин наявні підстави для застосування положень частини 1 статті 117 КЗпП України щодо відповідальності відповідача за затримку розрахунку при звільненні.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу.

При цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (ОСОБА_4 позиція Верховного Суду України № 6-76цс14 від 02.07.2014 р.).

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. ОСОБА_4 позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові по цивільній справі №6-195цс14 і є обов'язковою для застосування у всіх судах України.

Згідно з абзацом третім пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до абзаців пункту 8 вищевказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Посилання позивача на ту обставину, що розрахунок необхідно проводити за повний робочий тиждень, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки роботодавцем встановлено трьохденний робочий тиждень. Зазначений наказ позивачем не оспорюється і нею прийнято умови відповідача щодо тижневої тривалості робочого часу. Доказів того, що позивач при необхідності могла працювати повний робочий тиждень, немає.

Судом першої інстанції правильно здійснено розрахунок середньомісячної заробітної плати та вирахувано загальну кількість робочих днів за період з 30.06.2016 року по 18.01.2017 року з врахування трьохденного робочого тижня.

Що ж до розміру моральної шкоди в 1000 грн., колегія суддів вважає таким, що відповідає дійсному характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, оскільки нею виховується двоє дітей, і в наслідок недостатності коштів, обєктивно мала потребу у докладанні нею додаткових зусиль для організації свого життя.

Виходячи з мотивів оскаржуваного рішення, судом першої інстанції проаналізовано всі докази, подані сторонами в тому числі на предмет їх належності та допустимості, дано їм належну правову оцінку.

З урахуванням вищенаведеного, жодний з доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовує, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та скасування рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 січня 2017 року.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_5