Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про визнання спадкоємцем та звернення стягнення на спадкове/іпотечне майно, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - ОСОБА_5 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 13 листопада 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та

ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 600/07-155, за умовами якого останньому було надано кредит в розмірі 47 500 дол. США зі сплатою 13,7 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше

13 листопада 2027 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором,

14 листопада 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме цегляний житловий будинок на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 89,9 кв.м, житловою площею 23,8 кв.м та земельну ділянку площею 0,12 га, в тому числі сільськогосподарські угіддя площею 0,11 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями площею 0,01 га за вказаною адресою.

21 жовтня 2010 року позивачу стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, а спадкоємці за законом - батько, мати, дружина, дочка, син та сестра, відмовились від прийняття спадщини.

Водночас, за останнім місцем проживання ОСОБА_6 зареєстрована та проживала його племінниця - ОСОБА_4, яка на підставі ст. 1264 ЦК України є спадкоємицею четвертої черги та прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління.

Враховуючи, що станом на день смерті ОСОБА_6 (29 березня

2010 року) заборгованість за кредитним договором складала 45 925,01 дол. США, ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі ст. ст. 1264, 1268, 1282 ЦК України просив визнати ОСОБА_4 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6, визнати факт прийняття останньою в спадщину іпотечного майна та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 600/07-155 від 13 листопада 2006 року в розмірі 45 925,01 дол. США звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на нього за ціною, визначеного на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент такого набуття.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від

15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, ознайомившись із поданими запереченнями, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_4 проживала однією сім'єю зі своїм дядьком ОСОБА_6 не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, при цьому факт реєстрації відповідача в спірній квартирі не є доказом проживання з ОСОБА_6 однією сім'єю.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13 листопада 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір кредиту

№ 600/07-155, за умовами якого позивач надав ОСОБА_6 кредит в сумі

47 500 дол. США зі сплатою 13,7% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 13 листопада 2027 року.

14 листопада 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_6 на забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № 600/07-155 передав в іпотеку наступне майно: цегляний житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу будинку від 14 листопада 2006 року, реєстровий № 2-7406; земельну ділянку, загальною площею 0,12 га за вищевказаною адресою, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 листопада 2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Згідно відповіді Четвертої львівської державної нотаріальної контори від спадщини після смерті ОСОБА_6 відмовились спадкоємці першої черги за законом - батько ОСОБА_7, мати ОСОБА_8, дружина ОСОБА_9, дочка ОСОБА_10, син ОСОБА_11 та спадкоємець другої черги за законом - сестра ОСОБА_12

Звертаючись до суду із даним позовом, ПАТ «Укрсоцбанк» зазначало, що спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_6 є його племінниця ОСОБА_4, яка була зареєстрована за адресою проживання ОСОБА_6, проживала разом із ним однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, не відмовилась від її прийняття, у зв'язку із чим прийняла її на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (ч. 2 ст. 3 СК України).

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, зокрема, того, що вони були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для покладення на ОСОБА_4 обов'язку погасити заборгованість за кредитним договором на підставі ст. 1282 ЦК України. При цьому законним та обґрунтованим є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що факт реєстрації відповідача у вказані квартирі не є доказом проживання її та ОСОБА_6 однією сім'єю, а також наявності у неї підстав, передбачених ст. 1264 ЦК України, для спадкування після смерті ОСОБА_6

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують, зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Суди попередніх інстанцій правильно визначились із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається представник

ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_5 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від

15 квітня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О.Писана