Справа №471/502/16-ц 26.06.2017 26.06.2017 26.06.2017
Провадження №22-ц/784/1475/17
Справа №471/502/16-ц
Провадження №22-ц/784/1475/17 Головуючий у першій інстанції: Губанова В.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

26 червня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого - Самчишиної Н.В.,

Суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком Л.С.,

за участю: представника боржника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Братського районного управління юстиції (далі - ВДВС Братського РУЮ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України,

встановила:

У травні 2016 року старший державний виконавець ВДВС Братського РУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України громадянина ОСОБА_4 без вилучення паспортного документу, посилаючись на те, що були виконані всі заходи примусового виконання, а боржником не виконуються судове рішення в добровільному порядку.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2016 року подання задоволено. ОСОБА_4 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі представник боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд не перевірив наявності факту ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків, просила ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця ВДВС Братського РУЮ відділу ДВС, суд першої інстанції виходив з того, що боржник умисно ухиляється від виконання обов'язків, покладених на нього судовим рішенням.

Проте, суд дійшов такого висновку без належного дослідження матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, боржник, яким є ОСОБА_4, згідно виконавчого провадження № 50890219, відкритого постановою державного виконавця від 19 квітня 2016 року відносно виконавчого листа виданим П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області 21 грудня 2015 року, мав несплачену перед ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за судовим рішенням на загальну суму 31 552, 22 дол. США та 15 464 грн. 76 коп.

При цьому, зі змісту виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження слідує, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2, 6, 7).

-2-

Вказану постанову про відкриття виконавчого провадження та одночасний виклик боржника до державного виконавця направлено за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7). Проте, доказів про вручення постанови та виклику боржнику матеріали справи не містять.

Інформації про доходи та інше майно боржника не встановлено (а.с.3-4).

Згідно ст. 377-1 ЦПК України судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду особи за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів за поданням державного виконавця.

Відповідно до положень ст. 122 ЦПК України на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом суддя відкриває провадження у цивільній справі (а у випадках, передбачених законом, відмовляє у відкритті провадження), про що постановляє відповідну ухвалу. Зазначена норма закону є обов'язковою і при розгляді справ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Звернення до суду із заявою і відкриття провадження у справі суддею тягне за собою виникнення цивільного процесу з конкретним складом його учасників. Кожний учасник процесу посідає своє, визначене йому законом процесуальне становище і може користуватися наданими йому правами і нести процесуальні обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що судом було розглянуто подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без постановлення ухвали щодо відкриття провадження у справі та призначення подання до розгляду у судовому засіданні.

Таке процесуальне порушення є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального законодавства, що тягне за собою скасування судового рішення.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, в тому числі й дані про особу боржника, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Між тим, розглядаючи подання державного виконавця про обмеження права боржника виїзду за межі України, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять даних, що надіслану копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 19 квітня 2016 року, в якій вказано про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів, та виклик, отримано боржником. До того ж, матеріали справи не містять даних щодо перевірки місця проживання боржника.

Оскільки за змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування, саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

У зв'язку із необхідністю оперативного розгляду подання суб'єкт його внесення може бути повідомлений про час і місце розгляду у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 74 ЦПК України.

Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання. Проте, у випадку необхідності з'ясування судом обґрунтованості внесеного подання та дані про особу боржника, явку державного виконавця до суду може бути визнано обов'язковою.

-3-

Між тим, як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції взагалі не здійснював будь-яких заходів, передбачених ч. 6 ст. 74 ЦПК України для виклику в судове засідання державного виконавця.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи подання державного виконавця та постановляючи ухвалу про обмеження права виїзду боржника за межі України, не перевірив дані про особу боржника, про наявність боргових зобов'язань зазначеної особи, реєстрацію його місця проживання або перебування.

До того ж, в порушення ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, розглядаючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України без участі державного виконавця, суд першої інстанції обмежився лише копіями деяких документів виконавчого провадження, не витребував при цьому матеріали виконавчого провадження та належним чином не перевіривши факту ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, дійшов передчасного висновку про задоволення подання.

За такого, доводи скарги щодо порушення судом норм процесуального законодавства заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на те, що при новому розгляді справи суду першої інстанції слід перевірити обставини щодо набрання законної сили судовим рішенням, на підставі якого видано виконавчий лист П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області 21 грудня 2015 року

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що зазначена ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального закону, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2016 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова