Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,
при секретарі:ОСОБА_3
за участю:представників сторін : ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, просило стягнути з останньої заборгованість у розмірі 30341,07 грн. за кредитним договором №б/н від 11.02.2011 року, яка складається з 1506,33 грн. заборгованості за кредитом, 23113,74 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3800,00 грн. заборгованості по пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1421,00 грн. штрафу (процентна складова) та судових витрат у розмірі 1378,00 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 26351,07 грн. заборгованості та 1378 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити в повному обсязі, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість задоволення позовних вимог банку без врахування строків позовної давності, останній платіж за кредитним договором відповідачем здійснено 24.04.2013 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» подав позов 17.11.2016 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

На думку заявника, позивач нараховував проценти за користування кредитом починаючи з 01.09.2014 року у розмірі 34,80% річних, а починаючи з 01.04.2015 року 43,20%, що не відповідає базовій процентній ставці зазначеній у довідці про умови кредитування. Також позивачем з 01 вересня 2014 року була змінена формула нарахування відсотків, що є порушенням п.п.2.1.1.12.6.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Заявник категорично заперечує проти ознайомлення з умовами та правилами банківських послуг.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_4 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_6, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін : ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

Частково задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, керуючись ст.257 ЦК України, правовою позицією, викладеною у постанові ВС України №6-127цс14 від 22.10.2014 року, вважав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 1506,33 грн., 23113,74 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1231,74 грн. (процентна складова). Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача пені та комісії у розмірі 3800 грн., суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку, передбаченого п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції не може апеляційний суд.

Судом по справі встановлено, що 11.02.2011 року між ОСОБА_7 (після реєстрації шлюбу змінено прізвище на «Антонюк») та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-7).

Відповідач ОСОБА_6 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку банківської установи станом на 31.10.2016 року становила 30341,07 грн., яка складається з: 1506,33 грн. заборгованості за кредитом, 23113,74 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3800,00 грн. заборгованості по пені та комісії, а також штрафи у розмірі 500 грн. фіксована частина та 1421,00 грн. процентна складова.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У анкеті - заяві від 11.02.2011 року зазначено, що відповідач ознайомився та згодний з умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування, про що свідчить її підпис у заяві позичальника (а.с.6 зворот).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14).

Згідно виписки по проведенню операцій по платіжній картці ОСОБА_6 вбачається, що останній платіж по погашенню заборгованості здійснено 24.04.2013 року в сумі 110 грн. (а.с.94-102).

Строк дії кредитної картки ОСОБА_6 № 54 3726 закінчився у листопаді 2014 року (граничний строк картки 11/14) (а.с.153).

З даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 24.11.2016 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 подала заяву про застосування строків позовної давності (а.с.106-107).

Зважаючи на те, що строк дії картки встановлений до листопада 2014 року, позов подано ПАТ КБ «ПриватБанк» 24.11.2016 року, то суд першої інстанції ґрунтовно задовольнив позов банку в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1506,33 грн.

Однак стягуючи з ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом за період з 11.02.2011 року по 31.10.2016 року в розмірі 23113,74 грн. судом першої інстанції не враховано трирічний строк позовної давності.

Згідно розрахунку, наданого позивачем в ході апеляційного розгляду справи, який апеляційний суд приймає як належний доказ (а.с.149-152), розмір відсотків за період з 21.11.2013 року по 31.10.2016 року становить 22821,00 грн.

Отже, в межах трирічного строку позовної давності за період з 21 листопада 2013 року по 31 жовтня 2016 року підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 22821,00 грн.

Щодо незгоди заявника із нарахованими банком процентами за користування кредиту апеляційний суд враховує наступне.

Згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк зобовязаний за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) не менш, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, у тому числі, у виписці за картрахунком, що узгоджується з п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Цим же пунктом визначено, що клієнт є таким, що приймає нові умови, якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення клієнта про незгоду зі змінами. З виписки по рахунку вбачається новий розмір встановленої нової відсоткової ставки та період, за який нараховуються відсотки.

Пунктом 1.1.2.3 Умов встановлений обовязок клієнта одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками, а п. 1.1.2.4 визначено його обов'язок у разі незгоди зі змінами Правил та/або ОСОБА_3 банку звернутися до банку і погасити заборгованість, що виникла перед банком.

Положеннями п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №35 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України.

Ураховуючи викладене вище, апеляційний суд погоджується з доводами позивача про те, що розмір відсоткової ставки може змінюватися банком за певних умов.

01.09.2014 року наказом банку №СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року відсоткова ставка була підвищена до 34,80% (а.с.160-163), 01.04.2015 року відсоткова ставка була підвищена до 43,20% згідно наказу №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року (а.с.164-168).

Позивач, змінюючи розмір відсотків за кредитом, умови договору виконав та проінформував ОСОБА_6 про це, що підтверджується випискою по картрахунку (а.с.94-102). Даних про те, що відповідач зверталася до банку з заявою про незгоду зі змінами Правил та/або ОСОБА_3 і погасила наявну заборгованість, матеріали справи не містять.

Відтак, доводи ОСОБА_6 про безпідставну зміну банком процентів в односторонньому порядку не відповідає вище встановленим обставинам справи.

Крім того, до квітня 2014 року діяла наступна формула нарахування відсотків на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z; N - поточне тіло кредиту; М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році; Y - кількість днів; Z - сума нарахованих відсотків. Нарахування відсотків на прострочену заборгованість: N*M/365*Y=Z; N - прострочене тіло кредиту; М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році; Y - кількість днів; Z - сума нарахованих відсотків.

З квітня 2014 року на підставі наказу № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року (а.с.158-159) діяла наступна формула нарахування відсотків на поточну заборгованість: (N+A)*M/365*(2 або 1)*Y=Z; N - поточне тіло кредиту, використане клієнтом до підвищення відсоткової ставки; А - нараховані відсотки (в попередньому місяці); М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році; 2 або 1 - коефіцієнт відсоткової ставки; 1 - застосовується у разі належного виконання зобов'язання; 2 - підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y - кількість днів.

Враховуючи, що до Умов та правил надання банківських послуг були закладені умови щодо порядку внесення змін, з чим була ознайомлена і погодилася ОСОБА_6, що підтверджується її підписом у кредитному договорі, даних про незгоду із змінами матеріали справи не містять, то доводи заявника про безпідставну зміну формули нарахування відсотків є необгрунтованими.

Не приймаються до уваги заперечення ОСОБА_6 проти ознайомлення з умовами та правилами банківських послуг. Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписана ОСОБА_6, містить відмітки банку, отже відповідач погодився з умовами отримання кредитних коштів, запропонованих банком. При цьому відповідачем, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України не було надано доказів, які б підтверджували те, що на час укладення кредитного договору були дійсні інші Умови і правила надання банківських послуг в ПАТ КБ „ПриватБанк", ніж ті, з якими він погодився, підписавши анкету заяву.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості по пені та комісії в розмірі 3800,00 грн. у звязку з пропуском строку, передбаченого п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 11.02.2011 року в розмірі 26043,70 грн., з яких: 1506,33 грн. заборгованість за кредитом, 22821 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правилами надання банківських послуг 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1216,37 грн. штрафу (процентна складова).

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатив 1378 грн. судового збору (а.с.1). Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково на 85,83% (задоволено на 26043,70 грн. від заявлених 30341,07 грн.), то пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з ОСОБА_6 на користь позивача підлягає стягненню 1182,73 грн. (85,83% від сплаченої позивачем суми 1378 грн.).

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_6 сплатила 1515,80 грн. (а.с.120,131). Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково, то з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню 214 грн. 78 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Враховуючи вищевикладене, на підставі п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції шляхом зменшення суми стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості з 26351 грн. 07 коп. до 26043 грн. 70 коп. та судового збору з 1378 грн. 00 коп. до 1182 грн. 73 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2017 року змінити, зменшивши суму стягнення з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості з 26351 грн. 07 коп. до 26043 грн. 70 коп., судового збору з 1378 грн. 00 коп. до 1182 грн. 73 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 214 грн. 78 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: