Справа № 758/6167/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Ковальчук О. М., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Галунько Л.І. відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в місті Києві, про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з поданням про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника - ОСОБА_1, а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 з метою подальшого опису й арешту нерухомого майна боржника, для подальшої його конфіскації на користь держави. Державний виконавець зазначив, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 1-124/11 виданого 22.06.2012 Голосіївським районним судом м. Києва калію майна на користь держави, яке належить на праві власності ОСОБА_1. Зазначив, що вищезазначений виконавчий документ надійшов до відділу ВДВС 16.08.2012 на виконання, а 20.08.2012 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №33881435. Також, виконавець зазначив, що 25.09.2012, 30.11.2012, 18.12.2012, 04.04.2013, 29.09.2015 здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою опису майна боржника, виконавцю не надано доступу до квартири для вчинення виконавчих дій, про що складено відповідний акт. 06.03.2014 на все майно боржника накладено арешт.

Також, в поданні зазначено, що 24.01.2017 державним виконавцем направлено на адресу боржника виклик на прийом до державного виконавця на 03.02.2017 та одночасно повідомлено про те що, 06.02.2017 о 11 год. 00 хв. державним виконавцем буде проводитися опис та арешт майна. Наголосив на тому, що 06.02.2017 боржник не з'явився на прийом до державного виконавця та не повідомив останнього про обставини, що перешкоджають з'явитися на виклик, хоча боржник був належно повідомлений при проведення виконавчих дій державним виконавцем.

В судове засідання заявник не з'явився, про день час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути подання у відсутності сторін, оскільки їх явка в судове засідання не є обов'язковою.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали подання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

З матеріалів подання вбачається, що 20.08.2012 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №1-124/11, виданим Голосіївським районним судом м. Києва 22.06.2012, про конфіскацію майна на користь держави, яке належить на праві власності ОСОБА_1. (а.с. 5)

06.03.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. (а.с. 9)

В матеріалах, доданих до подання, вбачається, що боржнику належить 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. (а.с. а.с. 16, 17)

З матеріалів доданих до подання вбачається, що 24.01.2017 державним виконавцем зідійснено виклик боржника ОСОБА_1 та зобов'язано з'явитися до виконавця 03.02.2017 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. (а.с. а.с. 24,25)

06.02.2017 державним виконавцем Галунько Л.І. складено акт про те, що за адресою: АДРЕСА_2, двері квартири ніхто не відчинив, на дзвінки ніхто не відповів. (а.с. 26)

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що боржнику вручено постанову про відкриття виконавчого провадження та інших документів, що підтверджувало б той факт, що боржник належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження та проведення інших виконавчих дій та ухиляється від виконання рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що подання не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки не надано належних доказів на підтвердження того, що боржника повідомлено про хід виконавчого провадження та про наявність винної протиправної поведінки боржника, направленої на ухилення від виконання рішення, а тому задоволенню подання не підлягає.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України, ст.ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 376 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Галунько Л.І. відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в місті Києві, про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

СуддяЮ. Л. Зарицька