АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Дука В.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: публічне акціонерне товариство «Український будівельно- інвестиційний банк», Науково-виробнича фірма «СТРОЙКОМПЛЕКТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, про визнання недійсним окремих частин договорів в частині покупця та інвестора витребування майна та визнання правочинів недійсними

за апеляційною скаргою ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: ПАТ «Український будівельно- інвестиційний банк», Науково-виробнича фірма «СТРОЙКОМПЛЕКТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, про визнання недійсним окремих частин договорів в частині покупця та інвестора витребування майна та визнання правочинів недійсними - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В скарзі вказує на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та судом не з'ясовано дійсні обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції необґрунтовано не прийнято до уваги покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Також, зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми права, а також не застосовано норми, що підлягали до застосування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач та його представник в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представники відповідачів заперечували проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Треті особи у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Тому, відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності третіх осіб.

Заслухавши доповідь судді Іванченка М.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем недоведені обґрунтованості позовних вимог. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 червня 2015 року між Науково-виробничою фірмою «Стромкоплект» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_6 укладено договір про участь у будівництві об'єкту нерухомості № 33-Ф-ГС (а.с. 9-16 т. 1).

Між ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №225БВ108 від 30 червня 2015 року (а.с. 17-18, т. 1).

Згідно п. 1.1 Договору № 225БВ108 ОСОБА_6 придбано облігації цільові забезпечені у кількості 6 364 шт., договірна вартість одного цінного паперу складає 332,04 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 225БВ108 загальна вартість цінних паперів (Лота облігацій) на дату підписання Договору складала 2 113 102,56 грн., які оплачені ОСОБА_6, що підтверджується платіжним дорученням № 43475 від 30 червня 2015 року ( том 1 а.с. 19).

20 травня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено Договір дарування цінних паперів, відповідно до якого дарувальник подарувала, а обдарований прийняв цінні папери на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів № 225БВ108 від 30 червня 2015 року (а.с.70-73, том 2).

25 травня 2016 року між ПрАТ «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» та ОСОБА_6 підписано угоду № 1 про розірвання спірного Договору про участь в будівництві об'єкту нерухомості за № 33-Ф-ГС від 30 червня 2015 року (а.с. 74, том 2).

25 травня 2016 року між Науково- виробничою фірмою «СТРОМКОМПЛЕКТ» у формі ТОВ (забудовник), від імені якого діє ПАТ «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» та ОСОБА_4, укладено договір № 133-Ф-ГС про участь у будівництві об'єкту нерухомості, відповідно якого інвестором однокімнатних квартир АДРЕСА_1., є ОСОБА_4.(а.с.76-77, том 2).

Як убачається із позовної заяви, на обґрунтування позовних вимог позивач посилався на правові підстави задоволення позовних вимог передбачені ст.235 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

У п.25 постанови Пленуму від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Верховний Суд України роз'яснив, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

На підтвердження своїх доводів щодо удаваності спірних договорів сторона позивача зазначає, що вони були укладені з ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 з метою оптимізації оподаткування доходів позивача.

Проте колегією суддів дані доводи не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст.58,69 ЦПК України, які свідчили про те, що ОСОБА_6 укладались спірні договори в інтересах ОСОБА_2

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 не доведено походження грошових коштів для укладення оспорюваних договорів є необґрунтованими з огляду на те, що підставою для визнання правочину удаваним є дійсні наміри, а не джерело походження грошових коштів.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є недоведеними.

Посилання апелянта на те, що судом не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції і судом надано їм належну оцінку з якими погоджується й колегія суддів.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідають вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для їх скасування з мотивів викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді