Справа №560/1358/17
У Х В А Л А

30 жовтня 2017 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який було зареєстровано 26 березня 2001 в Миляцькій сільській раді Дубровицького району Рівненської області за №2.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що діти, які народилися в шлюбі з відповідачкою, постійно проживають з ним, що у свою чергу надає йому право на звернення з даним позовом саме до суду по місцю його проживання. Однак, позивачем не додані докази, які підтверджують вказану обставину, тобто позивач не вказав якими саме доказами підтверджується зазначена ним обставина про місце проживання дітей та не долучив такі докази до позовної заяви.

Такого роду позови можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, як це передбачено ч.2 ст.110 ЦПК України.

В іншому разі, при відсутності вищевказаної обставини та відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування

Відповідно до п.7 Постанови пленуму Верховного суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Однак, позивачем вимоги п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України не виконані та не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач, посилаючись на те, що діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні, на підтвердження цього не надав доказів.

Слід зазначити, що згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання, а також вирішити питання щодо правильності та точного визначення підсудності.

За таких обставин, в силу ч.1 ст.121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та надати позивачу для усунення вищевказаних недоліків п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_3