Номер провадження: 22-ц/785/4070/17
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядження квартирою, виселення та вселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, подану через представника ОСОБА_5, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2017 року,

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є єдиним власником квартири АДРЕСА_1, відповідач самочинно зайняла вказану квартиру та чинить перешкоди ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні належної їй квартири.

ОСОБА_3 просила виселити будь-яких осіб з вище зазначеної квартири без надання іншого жилого приміщення, заборонити ОСОБА_4 та будь-яким третім особам доступ у спірну квартиру, вселити ОСОБА_3 у спірну квартиру, яка належить їй на праві власності. Вирішити питання судових витрат.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2017 року позов ОСОБА_3 було задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні власністю - квартирою під АДРЕСА_1.

Виселено будь-яких осіб з квартири під АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, без надання іншого жилого приміщення.

Заборонено ОСОБА_4 та будь - яким третім особам доступ до квартири під АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3

Вселено ОСОБА_3 в квартиру під АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності.

Вирішено питання судових витрат.

Вказане судове рішення оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_4 через представника ОСОБА_5 В скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Таким чином при вирішенні справи суд повинен був визначити зміст позовних вимог, предмет позову та його підставу з метою з'ясування наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, виявлення заінтересованих осіб у справі, правильного застосування матеріальної форми права до цих правовідносин та застосування необхідного способу захисту порушеного права, а також для визначення й дослідження кола питань і заходів, необхідних для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Вказаним нормам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Проте повністю погодитись з такими висновками районного суду колегія суддів не може, оскільки суд внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права дійшов цього висновку без всебічного, повного й обґрунтованого з'ясування дійсних обставин справи, а надані докази по справі оцінені судом першої інстанції односторонньо.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.08.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано 10.08.2016 року належним чином в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно довідки №2845 від 29.09.2016 року, виданою дільницею №7 КП «ЖКС «Черьомушки», за адресою квартири, особовий рахунок відкрито на ім'я позивача ОСОБА_3, відповідачка ОСОБА_4 за зазначеною адресою не зареєстрована.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним договору дарування, визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності, відносно спірного майна.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 16.10.2013 року позов ОСОБА_4 було залишено без розгляду.

Відповідно до паспортних даних, серія НОМЕР_1, виданого Савранським РВ УМВС України в Одеській області, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: Одеська область, Савранський район, с. Дубинове.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про усунення перешкод ОСОБА_3 у користуванні своєю власністю (ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України). Вказані висновки суду в цій частині відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині виселення будь-яких осіб з квартири під АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, без надання іншого жилого приміщення та заборони будь - яким третім особам доступу до квартири під АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, оскільки ЦПК не передбачено вирішення позову та задоволення позовних вимог щодо невизначеного коло осіб.

Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

З метою запобігання виникненню неясності при виконанні рішення у його резолютивній частині зазначається точне та повне найменування юридичної особи, прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, відносно яких суд вирішив питання.

Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (пункт 4 частини першої статті 311, пункт 4 частини першої статті 338 ЦПК). (п. 13 постанови №14 від 18.12.2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі»).

Оскільки неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення спору в частині виселення будь-яких осіб з квартири під АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, без надання іншого жилого приміщення та заборони будь - яким третім особам доступу до квартири під АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, рішення районного суду в цій частині на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову позивачу у задоволенні цих вимог позову. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану через представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2017 року в частині виселення будь-яких осіб з квартири під АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, без надання іншого жилого приміщення та заборони будь - яким третім особам доступу до квартири під АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні цих вимог позову ОСОБА_4 відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

Ю.І.Кравець