Справа № 577/1414/17
Провадження № 2/577/656/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Лошкарьовій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Масахіро про визнання права особистої приватної власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: м. Конотоп, вул. Усп. Троїцька,138, кв. 1. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 12.04.2008 року по 24.04.2012 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, але фактично не проживали разом з початку 2010 року. 12.01.2011 року вона придбала квартиру № 1 по вул. Усп. Троїцькій, 138 в м. Конотопі за кошти, які були подаровані їй матір'ю ОСОБА_2 05.08.2016 року вона зареєструвала юридичну особу, внеском до статутного капіталу якого була дана квартира. Але з'ясувалось, що необхідна згода всіх співвласників квартири, а саме відповідача. У зв'язку з вищевикладеним вона була змушена звернутися з вказаним позовом до суду.

Представник позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку ( а.с. 36-37 ).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Сторони зареєстрували шлюб 19.11.2008 року ( а.с. 38).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 12.04.2011 року, витягу з Державного реєстру правочинів від 12.04.2011 року та витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира №1 по вул. Усп. Троїцька,138 в м. Конотоп ( а.с. 6-8).

З копії технічного паспорту КП Конотопське МБТІ від 13.04.2011 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири №1 в житловому будинку № 138 по вул. Усп. Троїцька в м. Конотопі, квартира розташована на 1 поверсі 5 поверхового будинку; житлова площа 17,6 кв.м., загальна площа 36 кв.м.; інвентаризаційна вартість квартири 39 397 грн. (а.с. 3-4).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу 1-БК № 127827 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 140 від 24.04.2012 року ( а.с. 39).

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 12.04.2008 року по 24.04.2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але фактично шлюбні відносини між ними припинені з початку 2010 року.

З копії розписки від 05.04.2011 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримала від своєї матері ОСОБА_2 140 000 грн. на купівлю квартири в м. Конотопі ( а.с. 40).

Згідно з п. 24, п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

Ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, доляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, а й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму ст. 60 СК та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не лише факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норму ст.60 СК застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Отже, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру №1 по вул. Усп. Троїцькій,138 в м. Конотоп.

Керуючись ст. 57, 60 СК України, ст. ст. 328 ЦК України, ст ст. 10, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру №1 по вул. Усп. Троїцькій, 138 в м. Конотопі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Буток Т. А.