Справа № 755/1475/17
"19" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді Астахової О.О.,
при секретарі: Наумовій О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 573,64 грн., з яких: 943 грн. 26 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 736 грн. 63 коп. - прострочена заборгованість за процентами; 343 грн. 05 коп. - пеня за кредитом; 209 грн. 30 коп. - пеня за процентами; 741 грн. 40 коп. - інфляційні нарахування, 1 600 грн. 00 коп. - сума штрафу. Крім того просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору - 1600,00 грн.
Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредит в обумовленому договором розмірі, натомість ОСОБА_1 здійснював свої зобов'язання не належним чином, в результаті чого у нього утворилась вказана заборгованість.
Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.
Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність. Зі змісту заяви убачається, що позивач позов підтримує та просить суд його задовольнити виходячи з доводів, якими обгрунтовується позовна заява. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач у судове засідання також не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання в газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Із заявою про розгляд справи у його відсутність відповідач не звертався.
Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як передбачено п. 2.5 Кредитного договору та Додатком № 1 до Кредитного договору погашення кредиту Позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п. 2.3 Кредитного договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу Кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в термін до 23.05.2014 року.
Отже, свої зобов'язання позивач виконав повністю, надавши відповідачу кредит у вищевказаному розмірі, натомість ОСОБА_1 в супереч умов кредитного договору здійснював свої зобов'язання не належним чином. Як убачається із розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 14.12.2016 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованості у розмірі 4 573,64 грн., з яких: 943 грн. 26 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 736 грн. 63 коп. - прострочена заборгованість за процентами; 343 грн. 05 коп. - пеня за кредитом; 209 грн. 30 коп. - пеня за процентами; 741 грн. 40 коп. - інфляційні нарахування, 1 600 грн. 00 коп. - сума штрафу (а.с. 34-35).
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із п.п. 6.2, 6.3 Кредитного договору, за прострочення Позичальником визначеного Кредитним договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту в розмірі, визначеному Кредитним договором, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожний день прострочення.
Оскільки ОСОБА_1 порушив зобов'язання встановлені кредитним договором щодо своєчасності їх виконання, доказів оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 943 грн. 26 коп., простроченої заборгованості за процентами - 736 грн. 63 коп., пені за кредитом - 343 грн. 05 коп., пені за процентами - 209 грн. 30 коп. - підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку 741,40 грн. інфляційних нарахувань та 1600,00 грн. штрафу за невиконання умов п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5, 5.2.6 Кредитного договору, в розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожний випадок такого невиконання, згідно п.6.4 Кредитного договору, суд вважає, що вони до задоволення не підлягають виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проте, п. 1.4 кредитного договору сторонами погоджено, що за користування кредитом відповідач сплачує позивачу 24 % річних.
Враховуючи, що умовами договору укладеного між сторонами визначено розмір процентів, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача 741,40 грн. інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту.
Крім цього, згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, пунктом 6.4 Кредитного договору, передбачено, що за невиконання або неналежне виконання Позичальником будь-якої умови Кредитного договору, зазначеної в п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5, 5.2.6, 5.2.7 позичальник сплачує Кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
З огляду на означене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 1600,00 грн.
На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 780,80 грн. тавитрати пов'язані з розміщенням оголошення в пресі про виклик відповідача в судове засідання у сумі 420,00 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 58, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 233, 294 ЦПК України, ст.ст. 512, 525, 526, 530, 554, 612, 615, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.
В іншій частині - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :