_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3615/16-ц
Провадження № 4-с/520/160/17
УХВАЛА

18.10.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Маценко В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві та бездіяльність головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області та скасування постанови , -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник у скарзі посилається на те, що судовим рішеннямКиївського районного суду м. Одеси 20.04.2016 року по справі № 520/3615/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 1778,07 грн., 3% річних у розмірі 14,20 грн., інфляційні витрати у розмірі 21,97 грн. та судового збору у розмірі 121,80 грн. 30 серпня 2016 року судовий наказ разом із заявою про відкриття виконавчого провадження направлено на примусове виконання до Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 1 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/3615/16-ц, про що винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження № 52282781. Постанови про стягнення виконавчого збору з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій старшим державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області не виносились. 27.06.2017 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що винесено відповідну постанову. В зазначеній постанові державний виконавець зазначає, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Скаржник вказує, що оскільки державним виконавцем не виконані усі необхідні дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження», просить суд скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Державний виконавець проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на виконання усіх необхідних дій при виконання виконавчого документу.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2, 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Встановлено, що судовим наказом Київського районного суду м. Одеси 20.04.2016 року по справі № 520/3615/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 1778,07 грн., 3% річних у розмірі 14,20 грн., інфляційні витрати у розмірі 21,97 грн. та судового збору у розмірі 121,80 грн. 30 серпня 2016 року судовий наказ разом із заявою про відкриття виконавчого провадження направлено на примусове виконання до Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 1 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/3615/16-ц, про що винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження № 52282781. 27.06.2017 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що винесено відповідну постанову.

В зазначеній постанові державний виконавець зазначає, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчи листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень є виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно до ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

З метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх.

Накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням.

Викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадження. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Державним виконавцем не проведено повну перевірку майнового стану боржника, а саме: не зроблено запитів до бази АІС «Автомобіль» з метою зясування наявності транспортних засобів за боржником та не отримано інформації щодо боржника з Державного реєстру речових право на нерухоме майно.

Щодо посилання державного виконавця на наявний у виконавчому провадженні витяг з такого реєстру, суд зазначає, що не вважає його відповіддю на запит, оскільки у цьому витязі відсутня дата отримання інформації.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч.1 ст.385 ЦПК України, скаргу може бути подано до у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Скаржник дізнався про повернення виконавчого документа стягувачеві та бездіяльності головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 05.09.2017 року, а тому строк не порушено.

На підставі викладеного суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 383-385 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Київського відділу державного виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 під час примусового виконання наказу Київського районного сулу м.Одеси №520/3615/16ц від 20.04.2016р. неправомірною, скасувавши постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП №52087320 від 27.06.2017р.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Бескровний Я. В.