МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Номер провадження №2/521/6722/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

судді - Маркарової С.В.

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договорів, стягнення суми грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

04.11.2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що згідно укладених між сторонами договорів нею були внесені грошові кошти на депозитний рахунок банку під 10% річних у дол. США та 8% річних у Євро із кінцевим терміном - 07.12.2014 року.

Позивач стверджувала, що в березня 2014 року відповідач почав порушувати умови договорів шляхом припинення нарахування та сплати відсотків за вкладами, заблокував доступ до ощадних карток та он-лайн доступу до «Приват 24».

30.04.2014 року позивач звернулась до банку із заявами про дострокове розірвання договорів та повернення грошових коштів.

Листами від 23.06.2014 року та 24.06.2014 року відповідач відмовив у розірванні договорів та поверненні грошових коштів, пославшись на припинення діяльності відділення банку на території АР Крим у звязку із окупацією півострову.

ОСОБА_2, вважаючи зазначені дії банку такими, що порушують її права як громадянина України та VIP клієнту банку, уточнивши в процесі розгляду справи свої позовні вимоги, просила суд:

- розірвати укладені 07.12.2012 року з ПАТ КБ «Приватбанк» договори банківських вкладів №SAMDN7220, №SAMDN7012

- стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь суму депозитного вкладу та відсотків за договором банківського вкладу в розмірі 52 668,49 дол.США.

- стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь суму депозитного вкладу та відсотків за договором банківського вкладу в розмірі 37 601,09 Євро.

- стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь суму грошових коштів за картковим рахунком в розмірі 2927,32 Євро.

Представник позивача в останнє судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої просив слухати справу без його участі, позов підтримав, в процесі розгляду справи наполягав на задоволенні позовних вимог та грубому порушенні банком прав позивача, позбавлення ОСОБА_2 можливості належного існування за рахунок своїх особистих коштів після вимушеного залишення окупованої території АР Крим.

Відповідач в процесі розгляду справи позов не визнав, пославшись на припинення діяльності банку на території АР Крим, в останнє судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином через представника (розписка учасників процесу), про причини неявки не повідомив.

Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, надані учасниками ци-вільного процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07.12.2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» були укладені договори №SAMDN7220, №SAMDN7012, за якими позивач передала, а банк прийняв грошові кошті (вклад «Депозит VIP») на строк до 07.12.2013 року під 10% річних у доларах США та 8% річних у Євро.

07.12.2012 року за договором №SAMDN7220 ОСОБА_2 було здійснено внесення грошової суми (вкладу) в розмірі 30 000,00 доларів США, на підтвердження чого банком була видана ощадна книжка за №767594, відкритий депозитний рахунок №8277 та надана квитанція №390096168.

07.12.2012 року за договором № SAMDN7012 ОСОБА_2 було здійснено внесення грошової суми (вкладу) в розмірі 30 000,00 Євро, на підтвердження чого банком була видана ощадна книжка за №767297, відкрито депозитний рахунок №6848 та надана квитанція №3.

17.12.2013 року Додатковими угодами до договорів №SAMDN7220, №SAMDN7012 строк вкладів продовжений до 07.12.2014 року.

17.12.2013 року відповідно до п.3 Договору №SAMDN7220 позивачем було здійснено додаткове внесення грошових коштів на депозит у сумі 10 000,00 доларів США, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 31.03.2014 року та випискою по рахунку 8277 від 09.07.2014 року за №26605101.

30.04.2014 року ОСОБА_2 звернулась до банку із заявами про дострокове розірвання договорів та повернення грошових коштів у звязку із невиконанням відповідачем умов договору - припинення нарахування та сплати відсотків за вкладами, заблокування доступів до ощадних карток та он-лайн доступу до «Приват 24».

Листами від 23.06.2014 року та 24.06.2014 року банк повідомив про відмову у розірванні договорів та поверненні грошових коштів у звязку із окупацією та припиненням його діяльності на території АР Крим.

Вищевказані обставини підтверджуються копіями договорів, виписки банку по вкладу від 9.07.2015 року № 26605101, довідки банку про залишок коштів на рахунках позивача від 31.03.2014 року № 1343386, листами банку від 23.06.2014 року № 20.1.0.0. 0/7-20140529/2466, від 24.06.2014 року № 20.1.0.0. 0/7-20140507/1834.

Згідно вказаних доказів банк визнав позивача як клієнта, встановив про залишок коштів на рахунках банку, повідомивши ОСОБА_2 про неможливість видачі депозитних коштів через припинення діяльності банку на території АР Крим, просив вибачення за незручності, завдані позивачу.

Окрім того, за клопотанням позивача в процесі розгляду справи судом неодноразово витребовувались письмові докази, зокрема і оригінали вищевказаних документів.

Ухвали суду, однак, безпідставно не виконані банком.

Так, при вирішенні спору суд враховує, що згідно з п.п.8.1, 8.2. Положення про філію «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» облік і звітність Філії організуються згідно з правилами, встановленими чинним законодавством та вимогами до управління Банком.

Відповідно до п.1.3., 1.4., 1.6 Положення філія має власний баланс, свій код банку, рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк», не має статусу юридичної особи і здійснює свою діяльність від імені Банку в межах повноважень наданих їй Банком.

В межах чинного законодавства ОСОБА_3 несе відповідальність за діяльність Філії. Філія користується єдиними правилами бухгалтерського обліку в банках України на базі комплексної автоматизації і компютеризації, надає Банку статистичну і фінансову звітність та іншу інформацію у встановлених ним обсягах і формах.

Згідно з п.8.1., 8.2. Положення результати діяльності Філії відображаються у щомісячних, щоквартальних та річних балансах, а також у звітах, які подаються Філією за встановленими термінами, обсягами і формами. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій згідно з обліковою політикою Банку.

Так, згідно листів від 25.10.2016 року та 09.12.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» повідомив, що не має доступу до свого майна та документів на території АР Крим у звязку із його окупацією.

Листом від 06.03.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» повідомив суд, що ані Положення про «ГОЛОВНЕ ЯЛТИНСЬКЕ ВІДДІЛЕННЯ» ФІЛІЇ «КРИМСЬКЕ РЕГІОНАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розташоване за адресою: 98600, м. Ялта, вул. Васильєва, 19, ані інших документів які регулюють облікову політику ПАТ КБ «Приватбанк» за 2012, 2013 та 2014 роки він надати також не може, оскільки таких не існує.

Разом з цим, у відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 України листом від 07.04.2017 року №20-0009/26131 повідомив, що вказані документи є однією з умов для отримання юридичною особою, яка має намір здійснювати банківську діяльність, банківської ліцензії. А також є однією з умов початку здійснення банком нового виду діяльності або надання нового виду фінансових послуг. Банком надано до НБУ копію Облікової політики ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.04.2012 року.

Розглянувши в сукупності наявні у справі докази на підтвердження кожної обставини у справі, суд приходить до висновку про існування між сторонами правовідносин за договором банківського вкладу.

Так, відсутність документів в оригіналах, за умови їх наявності в ксерокопіях, неможливість надання банком документів, які спростовують позовні вимоги, закриття філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в АР Крим, не може бути підставою для відмови у позові громадянину України з підстав, які не залежать від нього.

Посилання відповідача на положення ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно якої відповідальність за порушення прав та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію, є необґрунтованими, оскільки позивач не заявляла вимоги про застосування відповідальності за порушення зобовязання (пеня, штраф, інфляційні витрати, 3% річних) та стягнення матеріальної чи моральної шкоди.

Суд критично оцінює посилання відповідача на застосування до виниклих правовідносин законодавства Російської Федерації, обґрунтовані тим, що регулювання договору банківського вкладу, в тому числі і визначення поняття «вкладник» підпадає під дію норм російського законодавства, оскільки згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 11 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» право власності на тимчасово окупованій території охороняється згідно із законодавством України.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Статтею 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління ОСОБА_3 банку України № 516 від 3 грудня 2003 року (надалі Положення), залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується:

- договором банківського рахунку;

- договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки;

- договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката;

- договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.10 Інструкції встановлено, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління ОСОБА_3 банку України від 1 червня 2011 року № 174 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 червня 2011 року за № 790/19528, яка прийнята на заміну Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління ОСОБА_3 банку України від 14 серпня 2003 року № 337, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Квитанція або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність печатки/штампу банку або підпису/електронного цифрового підпису певного працівника банку на квитанції є необґрунтованими, оскільки Інструкція про ведення касових операцій банками в Україні затверджена постановою Правління НБУ №174 від 01.06.2011 року та прийнята з метою вдосконалення організації касової роботи банками в Україні та встановлює порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій у національній та іноземній валюті, оскільки вимоги вказаної Інструкції направлені для виконання саме банками.

Позивач не зобовязаний пересвідчуватися в належності виконання банком внутрішньобанківських інструкцій та порядку оформлення квитанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За правилами ч.1, 2 ст.1060 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Пунктом 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління ОСОБА_3 банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (надалі Інструкція №492) встановлено, що вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління ОСОБА_3 Банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє банк від виконання обов'язків по укладених договорах.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України встановлена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

За ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.

Відповідно до частини пятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Так, згідно розрахунку позовних вимог, наданого позивачем сума річних відсотків за період з 01.04.2014 року по 31.05.2017 рік за договором SAMD №7220 складає 12668,49 доларів США, за договором SAMD №7012 складає 7601,09 Євро.

Розрахунок зроблений фахово, відповідачем не спростований.

Таким чином, оскільки внесені позивачем грошові кошти на депозит не повернуті банком, вимоги про отримання процентів за користування депозитними коштами до дня, який передує дню повернення банківського вкладу є обґрунтованими.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України від 29.05.2013 року по справі № 6-39цс1397.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг.

Депозит банківська послуга згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону «Про фінансові послуги та державне регулюванню ринку фінансових послуг» та п. 1, 14 ч. 3 ст. 47 Закону «Про банки і банківську діяльність».

Згідно до ст. 633 ЦК України банківське обслуговування віднесено до категорії послуг.

Виходячи з аналізу правової природи договору банківського вкладу, з урахуванням правового висновку Конституційного Суду України у справі № 14-рп/2011, є правомірним застосування до спірних правовідносин Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону споживач має право на належну якість обслуговування.

Згідно до ч.4 ст.10 Закону за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Таким чином, оскільки відповідачем було порушено умови договору щодо виплати позивачу депозитного вкладу та нарахованих відсотків, що є істотним недоліком в наданні банківських послуг, позовні вимоги про розірвання договорів є обґрунтованими.

Вирішуючи спір враховує вимоги ст.192 ЦК про законний платіжний засіб на всій території України та право суду ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли між сторонами відповідно до розяснень, викладених у п.14 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14 та практику Европейського Суду з прав людини, за якою кожне законне рішення має бути справедливим, що виключає позбавлення ОСОБА_2 права на захист порушеного права за законодавством України.

Поряд із тим, суд не погоджується із доводами позивача про стягнення на її користь 2927,32 Євро за картковим рахунком, оскільки вказані вимоги є не доведеним позивачем в процесі розгляду справи.

Судовий збір, документально підтверджений позивачем підлягає присудженню на її користь в порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 27, 60, 61, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договорів, стягнення суми грошових кошті задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) суму депозитного вкладу та відсотків за договором банківського вкладу №SAMD 7220 в розмірі 52668,49 Доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) суму депозитного вкладу та відсотків за договором банківського вкладу №SAMDN7012 в розмірі 37601,09 Євро.

Розірвати договори №SAMDN7220, №SAMDN7012, укладені 07.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_4 «ПриватБанк» () та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у сумі 5 000 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.В. Маркарова