Справа № 2-440/2010 Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/4590/17 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 58 12.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.О.,

При секретарі - Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року у справі за поданням державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання мирової угоди у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Державний виконавець Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацький Р.О. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з поданням про визнання мирової угоди від 29.06.2017 року, укладеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в процесі виконання виконавчого листа № 2-440 від 11.10.2010 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про звернення стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» боргу в сумі 2 249 477 грн. 75 коп. та судові витрати по справі. В подальшому, відбулася заміна стягувача у виконавчому провадженні на ОСОБА_2

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року, державному виконавцю Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року, постановити у справі нову ухвалу, якою затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 ОСОБА_2 на стадії виконання виконавчого листа № 2-440, виданого 11 жовтня 2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 2 251297,75 грн., виконавче провадження № 21962360. Зазначив, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року є незаконною.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 18 жовтня 2010 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 21962360 про стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 2 251297,75 грн. по виконавчому листу № 2-240, виданого 11 жовтня 2010 року, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

29 червня 2017 року сторони виконавчого провадження подали державному виконавцеві мирову угоду, яка укладена між ними, відповідно до якої, ОСОБА_4, в рахунок часткового погашення заборгованості, стягувачу, передається у власність комплекс нежитлових будівель під літерами «А», «Б», «Л», «М», «Н», «П», «Р», «С», «Т» за адресою: АДРЕСА_1. В тексті мирової угоди деталізовано характеристику даних приміщень.

В рамках виконавчого провадженнея було проведено незалежну експертну оцінку, згідно з якою, вартість майна, що передається стягувачу в рахунок часткового погашення заборгованості в розмірі 2 251 297,75 грн., становить 1 508 67 грн.

За ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Правила ст. 372 ЦПК України про мирову угоду й відмову від примусового виконання рішення, застосовуються загальним судом у виконавчому провадженні як за судовими рішеннями, так і за іншими виконавчими документами, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, про що зазначено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження".

Отже, чинним законодавством передбачена можливість та врегульовано укладення мирової угоди між сторонами на стадії виконання ухваленого рішення суду, а також вчинення відмови стягувача від його примусового виконання.

У ст. 12 Закону "Про виконавче провадження" визначені права й обов'язки сторін у виконавчому провадженні, у тому числі право стягувача подати заяву про відмову від стягнення та право сторін укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження. Це стосуються всіх виконавчих документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

У відповідності до правил, встановлених ст. ст. 306, 334 ЦПК України, сторони можуть укласти між собою мирову угоду, незважаючи на існування судового рішення, яким було вирішено спір між ними.

Таким чином, можна зробити висновок, що мирова угода - хоч і за своєю правовою природою є правочином, проте, після її затвердження ухвалою суду, направлена не на зміну або припинення цивільно-правових відносин, а на обов»язок виконання судового рішення, на умовах, затвердженої мирової угоди.

При розгляді подання державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання мирової угоди, Білоцерківський міськрайонний суд Київської області на вище викладені вимоги закону уваги не звернув, не надав їм належної та правильної оцінки, також не перевірив, чи дійсно, майно, яке ОСОБА_4 передає в рахунок часткового погашення заборгованості стягувачеві, належить їй на праві власності, чи є на виконанні у виконавчій службі виконавчі документи, про стягнення з ОСОБА_4 на користь інших осіб боргових зобовязань.

Згідно ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року про відмову в задоволенні подання державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання мирової угоди не може бути залишена в силі, тому, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: