РІШЕННЯ

іменем України

"12" квітня 2017 р. 145/1748/16-ц

2/145/93/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради та ОСОБА_4 РДА Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай),

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу «Прапор Ілліча» с.Марківка Тиврівського району Вінницької області він був прийнятий в колектив пайовиків з виділенням землі, що припадає на кожного члена колективу.

28 листопада 1992 року колгосп «Прапор Ілліча» було реорганізовано в КСП «Прапор України».

Рішенням звітних зборів уповноважених членів КСП «Прапор України» с. Марківка Тиврівського району Вінницької області від 27.01.1996 року (протокол № 1) він був виключений з членів даного КСП.

Під час його членства в даному КСП, рішенням 5 сесії 22 скликання ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 25 березня 1995 року КСП «Прапор України» с. Марківка було передано в колективну власність земельну ділянку площею 1175.2 га на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

26 грудня 1995 року підприємство одержало державний акт на право колективної власності на землю серії ВН № 016, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 16.

За правилами статей 20, 21, 24 Закону України "Про власність" (чинного на час видачі державного акта на право колективної власності на землю) суб'єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. У майні, що належить кооперативу (колгоспу), визначалися частки членів цього кооперативу (колгоспу).

Згідно з п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, , в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Разом з тим, він будучи членом КСП «Прапор України» с. Марківка Тиврівського району Вінницької області на момент видачі йому державного акта на право колективної власності на землю від 26 грудня 1995 року, помилково не був включений до списку громадян - членів даного КСП, доданого до вищевказаного державного акта на право колективної власності не землю, та, відповідно, не отримав земельної частки (паю) при розпаюванні земель, які перебували в колективній власності даного КСП.

Проте саме по собі невнесення до списку, не позбавляє права особи на земельну частку, за умови її членства в КСП на момент отримання державного акта, тому вважає, що він має право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Прапор України» с. Марківка Тиврівського району Вінницької області.

З метою виділення належної йому земельної частки (паю) він звертався як до ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області, так і до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Вінницької області, які відмовили йому у вирішенні даного питання, посилаючись як на відсутність у нього сертифіката на право на земельну частку (пай), так і на відсутність у них повноважень щодо включення в додаткові списки пайовиків.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати па право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Статтею 2 Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією, а документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Тому він вимушений звертатися до суду з даним позовом.

Розмір земельної частки (паю) на території ОСОБА_3 сільської ради становить 3,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), її вартість становить 65496,14 грн.

Просить визнати за ним, ОСОБА_2, право на земельну частку (пай) розміром 3,02 в умовних кадастрових гектарах на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не з'явився. У попередніх судових засіданнях представник сільської ради ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні позову, оскільки немає в наявності земель, які можна виділити позивачу.

Представник відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації Вінницької області в судове засідання не з'явився. ОСОБА_4 РДА надала заперечення, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, оскільки державний акт на право колективної власності видано на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради від 25.03.1996 р., а ОСОБА_2 вибув із членів КСП протягом 1995 року. Судовий розгляд просить провести без представника ОСОБА_4 РДА.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.5 ЗК України (1990 року), земля могла належати громадянам на праві колективної власності.

Відповідно до ст.17 ЗК України, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Відповідно до статей 20, 21, 24 Закону України "Про власність" (чинного на час видачі державного акта на право колективної власності на землю) суб'єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. У майні, що належить кооперативу (колгоспу), визначалися частки членів цього кооперативу (колгоспу).

Згідно з Указом Президента України Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 8.08.1995 р. № 720/95 право на земельну частку (пай) мали усі члени КСП, внесені до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності.

Згідно з п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Судом встановлено, що рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу «Прапор Ілліча» с.Марківка Тиврівського району Вінницької області (протокол від 19 березня 1992 року) ОСОБА_2 був прийнятий в колектив пайовиків з виділенням землі, що припадає на кожного члена колективу, що стверджується архівною довідкою № 36-01/14-1 від 16.02.2016 року (а.с.10).

28 листопада 1992 року колгосп «Прапор Ілліча» було реорганізовано в КСП «Прапор України», що стверджується архівною довідкою №87-01/14 від 28.10.2016 р. (а.с.12). Статут даного підприємства прийнято на зборах уповноважених членів КСП 30.11.1992 р. (протокол №3), затверджено розпорядженням Представника Президента України у ОСОБА_4 районі №29 від 18.02.1993 р.

Під час його членства в даному КСП, рішенням 5 сесії 22 скликання ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 25 березня 1995 року КСП «Прапор України» с. Марківка було передано в колективну власність земельну ділянку площею 1175.2 га на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

26 грудня 1995 року на підставі вказаного рішення підприємство отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ВН № 016, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 16.

Рішенням звітних зборів уповноважених членів КСП «Прапор України» с. Марківка Тиврівського району Вінницької області від 27.01.1996 року (протокол № 1) він був виключений з членів даного КСП, що стверджується архівною довідкою № 37-01/14-1 від 16.02.2016 р. (а.с. 11).

Відтак ОСОБА_2., будучи членом КСП «Прапор України» с. Марківка Тиврівського району Вінницької області на момент видачі йому державного акта на право колективної власності на землю від 26 грудня 1995 року, помилково не був включений до списку громадян - членів даного КСП, доданого до вищевказаного державного акта на право колективної власності не землю, та, відповідно, не отримав земельної частки (паю) при розпаюванні земель, які перебували в колективній власності даного КСП.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати па право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Статтею 2 Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією, а документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Проте, зі змісту постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 вбачається, що саме по собі невнесення до списку, не позбавляє права особи на земельну частку, за умови її членства в КСП на момент отримання державного акта, тому ОСОБА_2 має право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Прапор України» с. Марківка Тиврівського району Вінницької області.

Згідно з п. п.3, 4, 7 вищевказаного Указу Президента України, вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначалася виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

Розмір земельної частки (паю) на території ОСОБА_3 сільської ради становить 3,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), її вартість становить 65496,14 грн., що стверджується витягом відділу Дежгеокадастру України у ОСОБА_4 районі Вінницької області.

Суд вважає необґрунтованим невизнання позову ОСОБА_3 сільською радою позову з причин відсутності земель для виділення позивачу, оскільки п.3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток і (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215, 223, 256, 259, ЦПК України, ст.ст. 1218, 1262, 1262, 1268 ЦК України, ст.549 ЦК України 1963 р., ст.ст.5, 17 ЗК України (1990 р.), Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»від 16.04.2004 року №7Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 3,02 в умовних кадастрових гектарах, на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.