АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/5780/15-ц Головуючий суддя І інстанції Іванова І. В.
Провадження № 22-ц/790/4413/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка діє від себе та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 про поновлення порушених прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, в якому просили: зобов'язати ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якого є фізична особа - підприємець (ФОП) ОСОБА_8, відшкодувати позивачам витрати на лікування у сумі 3 933,78 грн.; заробіток (дохід), втрачений позивачами внаслідок втрати загальної працездатності у сумі 1 552,00 грн.; додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування позивачів у сумі 637,78 грн.; витрати за послуги адвоката за надання правової допомоги в сумі 3 000,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., а всього стягнути з відповідача на користь позивачів 14 123,56 грн. та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що 23 травня 2015 року вони разом зі своїми дітьми ОСОБА_6, ОСОБА_7 та іншими особами (всього 26 осіб) у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (власник відповідач ОСОБА_8.) святкували з нагоди хрестин дитини. Наступного дня стан здоров'я майже у половини всіх відвідувачів ресторану погіршився у зв'язку з шлунково-кишковим розладом за підозрою на харчове отруєння. Зокрема, позивачі весь час вимушені були знаходитися в ліжку, вживати рекомендовані лікарями ліки.

25.05.2015 року зранку позивач ОСОБА_5 зателефонувала подрузі ОСОБА_9 до Охтирки, яка запрошувала всіх на свято, й з'ясувалось, що ще семеро відвідувачів ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» на тій вечірці отримали харчове отруєння, імовірно від червоної риби, яка була складовою салатів і млинців, та страв із м'яса.

25.05.2015 року позивач ОСОБА_3 повинен був обов'язково з'явитися на службу в прокуратуру, незважаючи на тяжкий стан здоров'я. А після служби він вимушений був звернутися за медичною допомогою, тому, що стан його здоров'я значно погіршився. Увечері стан здоров'я позивачів значно погіршився, і вони вимушені були викликати «швидку допомогу», лікарі якої госпіталізували позивача ОСОБА_5 та її старшого сина ОСОБА_10, з діагнозом тяжкого харчового отруєння. З метою екстреної нормалізації життєдіяльності останнім у лікарні невідкладно вводилися внутрівенно лікарські препарати на протязі двох діб.

Вдома вимушені були залишитися хворі донька ОСОБА_7 у віці 1,5 року та батько ОСОБА_3, які лікувалися на дому за рекомендаціями і під наглядом лікарів районної поліклініки.

У зв'язку із викладеним були суттєво порушені їх життєві зв'язки, оскільки ОСОБА_5 вимушена була перед викликом швидкої допомоги звернутися за допомогою до своїх батьків для здійснення догляду за хворими, незважаючи на їх зайнятість й відповідальну працю (мати - суддя, батько - викладач). У зв'язку з тим, що донька ОСОБА_7 у віці 1,5 року потребувала постійного піклування та нагляду матері, ОСОБА_5 та її син ОСОБА_10 вимушені були через дві доби терміново залишити лікарні, незважаючи на те, що лікарі категорично заперечували проти цього.

Враховуючи значний розмір шкоди, завданої позивачам ушкодженням здоров'я (в першу чергу, витрати, пов'язані з лікуванням й наслідки такого захворювання), 28 травня 2015 року позивач ОСОБА_5 від імені інших співпозивачів звернулась усно до відповідача в позасудовому порядку з вимогою про добровільне відшкодування завданої шкоди в мінімальному розмірі, але їй було відмовлено в задоволенні вимог за формальними міркуваннями.

За рекомендаціями лікарів усі позивачі продовжували лікуватися від отруєння непридатними харчовими продуктами до 04.06.2015 року.

Таким чином, позивачі вважали, що при виконанні замовлення відповідачем мало місце реалізація споживачам харчової продукції, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою. Факт отруєння підтверджено лікарями швидкої допомоги та лікарень № 8 і № 22. Тому, з боку закладу громадського харчування має місце очевидне порушення прав споживачів.

Відповідно до норм матеріального права реальні збитки складають: витрати на лікування позивачів - 3 933,78 грн.; заробіток (дохід), втрачений внаслідок втрати загальної працездатності за 4 дня - 1 552,00 грн.; додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування позивачів та дітей - 637,78 грн., а всього разом - 6 123,56 грн.

Крім того, позивачі понесли витрати за послуги адвоката з надання юридичної допомоги в сумі 3 000,00 грн.

У зв'язку із незадоволенням відповідачем заявлених вимог в позасудовому порядку, позивачі вимушені звернутися до суду з зазначеним позовом за захистом своїх порушених прав.

Відповідач ФОПОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_11 позов не визнала, посилаючись на відсутність будь-яких доказів того, що позивачам були реалізовані продукти неналежної якості або небезпечна продукція та наявності причинно-наслідкового зв'язку між фактом реалізації відповідачем продукції та розладом травлення у позивачів.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 01 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка діє від себе та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, відмовлено.

Вказане рішення оскаржено ОСОБА_3Ф, який, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції не надав належної уваги доказам, що подавалися представниками позивача, та не враховано інформацію, що міститься у листі Державної санітарно-епідеміологічної служби України, а саме відсутність документів про якість сьомги слабо соленої, що стала причиною отруєння.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка діє від себе та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивачів про наявність вини відповідача в заподіянні їм матеріальної та моральної шкоди, а також причинного зв'язку між діями відповідача та настанням наслідків не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи і спростовуються наведеними доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 23 травня 2015 року у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» позивачі відзначали свято з нагоди хрестин дитини ОСОБА_9 Разом з ними участь у відзначення свята приймало ще 26 осіб. Замовлення від 23 травня 2015 року №8 у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» на святкування хрестин дитини робила ОСОБА_9 Цей факт сторонами не заперечується і в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказування не потребує.

Відповідач у справі ФОП платник єдиного податку ОСОБА_8 здійснює послуги з надання громадського харчування.

Місце здійснення діяльності ФОП ОСОБА_8 - ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1.

Як зазначали позивачі ввечері 24.05.2015 року їх стан здоров'я погіршився у зв'язку з шлунково-кишковим розладом за підозрою на харчове отруєння. Позивачі вимушені були викликати машину швидкої допомоги, лікарі якої госпіталізували ОСОБА_5 та її старшого сина ОСОБА_10 до Харківської обласної клінічної інфекційної лікарні №22 і дитячої інфекційної лікарні №8 з діагнозом тяжкого харчового отруєння.

Позивачі стверджували, що при виконанні замовлення відповідач реалізував споживачам, у тому числі і їм, неналежної якості, небезпечну та фальсифіковану харчову продукцію.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров'я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами.

Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України.

Продавець (виконавець) зобов'язаний надати споживачеві достовірну і доступну інформацію про найменування, належність та режим роботи свого підприємства (ч. 3 ).

Споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов'язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції (ч. 4).

Згідно ч.1 ст. 20 Закону України "Про безпечність та якість харчових продуктів" оператори ринку відповідають за виконання вимог законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів у межах діяльності, яку вони здійснюють.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» підприємства, установи, організації, підприємці та громадяни, які порушили санітарне законодавство, що призвело до виникнення захворювань, отруєнь, радіаційних уражень, тривалої або тимчасової втрати працездатності, інвалідності чи смерті людей, зобов'язані відшкодувати збитки громадянам, підприємствам, установам і організаціям.

Згідно з п. 27 ст. 6 Закону України "Про безпечність та якість харчових продуктів" (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) санітарна служба проводить санітарно-епідеміологічне розслідування, спрямоване на виявлення причин та умов, що призводять до надходження в обіг небезпечних або непридатних до споживання харчових продуктів, виникнення і поширення інфекційних хвороб через харчові продукти, групових і індивідуальних харчових отруєнь та вживає заходів щодо припинення їх подальшого поширення.

Як вбачається з записів у медичних картках: ОСОБА_3 - вважає себе хворим з 24.05.2015 року, остаточний діагноз не встановлений /гострий гастроентероколіт, харчова токсикоінфекція не підтверджені, під питанням/, результати аналізів відсутні, діагноз лабораторно не підтверджений. Лікування не призначалось.

ОСОБА_5 - вважає себе хворою з 24.05.2015 року , гострий гастроентероколіт, харчова токсикоінфекція не підтверджені та зняті. Результати аналізів від 28.05.2015 року №1575 збудники не виявлені, діагноз ГЕК лабораторно не підтверджений. Остоточний діагноз - дискінезія жовчовивідних шляхів по гіпертонічному типу.

ОСОБА_6 - первісний діагноз - функціональний розлад шлунку, що не є інфекційним захворюванням. Остаточний - кишкова інфекція невстановленої етіології, тобто причина захворювання невідома. Згідно запису в карточці хворого результати аналізу /бак посіву/ від 28.05.2015 року №10827 на наявність інфекції негативний, тобто кишкова інфекція відсутня.

ОСОБА_12- діагноз - функціональний розлад травлення, що не є харчовим отруєнням та не пов'язано з кишковою інфекцією.

Комунальним закладом Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» було надано довідку від 10.07.205 року №2109/3-14 про те, що лікарем - інфекціоністом КЗ «Охтирська ЦРЛ» 27.05.2015 року /через чотири дні після банкету/ були амбулаторно оглянуті: ОСОБА_9, 1989 року народження, ОСОБА_13,1966 року народження, ОСОБА_14, 1967 року народження, ОСОБА_15,1982 року народження, ОСОБА_16, 1990 року народження, які як встановлено судом були присутні на банкеті 23.05.2015 року. За інформацією лікарні при огляді осіб клінічних проявів гострої кишкової інфекції не відмічалось. Бактеріологічно обстежені. Надано рекомендації. На стаціонарному лікуванні не знаходилися . ОСОБА_17 та ОСОБА_18, які також були присутні на банкеті у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» 23.05.2015 року, за медичною допомогою в КЗ «Охтирська ЦРЛ» не зверталися.

Відповідач у справі зверталася до Охтирського міськрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ «Сумський лабораторний центр Держсанепідемслужби України» з метою дослідження продуктів харчування, які були використані при обслуговуванні позивачів. В тому числі була перевірена риба - лосось та сьомга. Ніяких порушень виявлено не було.

За скаргами позивачів було здійснено Держфінслужбою перевірку дотримання у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» санітарного законодавства. Порушень також виявлено не було. За наслідками вказаної перевірки, у ході якої були зроблені відбори більше 20 проб за епідпоказниками, взяті проби на проведення відповідних аналізів у всіх працівників ресторану.

Відповідно до акту від 28.05.2015 року санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта - ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» будь-яких яких порушень, які б могли стати підставою стверджувати про порушення прав позивачів за результатами перевірок, виявлено не було. На період перевірки всі працівники ресторану пройшли медогляд, мали медичні книжки, пройшли курс гігієнічної підготовки. У всіх працівників не виявлено жодних проявів кишково-інфекційних захворювань. Вода, яка використовується рестораном для приготування їжі, чиста.

Згідно відповіді Державної санітарно-епідеміологічної служби України Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області на запит від 10.11.2015 року встановлено, що однозначного висновку ймовірності зв»язку між випадками захворювань ОСОБА_19, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_20, ОСОБА_14 із вживанням ними їжі в ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1», надати не можна. При проведенні лабораторних досліджень біологічного матеріалу, відібраного у зазначених осіб, у трьох з них - ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_20 патогенна та умовно патогенна мікрофлора виявлена не була, у ОСОБА_14 виявлений умовно патогенний золотистий стафілокок 103 , тобто у концентрації, що не виявляє клінічних проявів.

Стосовно захворілих мешканців м. Харкова дані щодо виявлення захворювання надійшли лише стосовно ОСОБА_5 Крім того, в ході проведення розслідування за даними міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області з'ясовано, що діагноз гастроенткроколіт хворій ОСОБА_5 змінено на дискінезію жовчовивідних шляхів, результати її обстеження не виявили наявності в біологічному матеріалі патогенної та умовно-патогенної мікрофлори.

Враховуючи відсутність виділення збудника кишкова паличка, у біологічному матеріалі обстежених захворілих, прямих причинно-наслідкових зв'язків між виникненням випадків захворювань та виділенням кошкової палички з розподільчого інвентарю 28.05.2015 року встановити не видається можливим.

Таким чином, судом першої інстанції зроблений обгрунтований висновок про те, що оскільки позивачі не довели, що матеріальна шкода була завдана їм внаслідок порушень з боку ФОП ОСОБА_8, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам ч.2 ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95р.№4 (із змінами та доповненнями) відшкодування моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Як роз»яснено у п. 4 вказаної Постанови у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Наявність причинного зв'язку між протиправним діянням і моральною шкодою, що є підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою і моральною шкодою дає можливість визначити суб'єкта її відповідальності та її межі, тобто особа має нести відповідальність лише за ту шкоду, яка викликана саме її поведінкою.

Таким чином, позивачами не доведено наявність причинно-наслідкового зв»язку між діями відповідача щодо надання послу із громадського харчування та моральною шкодою, яку зазнали позивачі, тому відсутні підставни для стягнення такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є необґрунтованими, висновків суду першої інстанції не спростовують та по суті зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по оцінці цих доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: