21.04.2017 Справа № 363/2856/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Купрієнка С.І.

при секретарі Рибки І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із названим позовом у якому просив уточнивши свої позовні вимоги просив стягнути з відповідача на його користь 7054, 45 грн. заподіяної шкоди в результаті ДТП та судові витрати з урахування витрат на правову допомогу.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 9 грудня 2015 року близько 11 год. 20 хв. по вул. Революції у смт. Димер, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Део Нубіра» не дотримався безпечної дистанції руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем позивача «Сузукі», що призвело до механічних пошкоджень.Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 29 грудня 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне ДТП.Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, на момент скоєння ДТП, була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна».

Звернувшись із заявою до ПрАТ «СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування 26 січня 2016 року отримав лист у якому зазначено, що страхова виплата буде здійснена у розмірі 3 545,55 грн., однак вартість відновлювальних робіт його автомобіля складає 10 600 грн.

У звязку з чим просить стягнути з відповідача різницю між фактично сплаченими коштами 21.02.2017 року за ремонт автомобіля у розмірі 10600,00 грн. та виплаченим страховим відшкодуванням СК «Провідна» у розмірі 3545,55 грн., а саме 7054,45 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Згідно частини 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач та третя особа у судове засідання не прибули. Про день, час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача та третьої особи на адресу суду не надходили.

Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У статті 10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що 09 грудня 2015 року близько 11 год. 20 хв. по вул. Революції у смт. Димер, ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень автомобіля(а.с. 12, 14).

Постановою Вишгородського районного суду від 29 грудня 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 15).

Відповідно до вимог статті 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами, а також обставини встановленні зокрема судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, доказуванню не підлягають, у звязку із чим визначені вищі обставини не підлягають доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, застрахована згідно Договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Провідна» (а.с. 9).

Звернувшись із заявою до ПрАТ «СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування 26 січня 2016 року отримав лист у якому зазначено, що страхова виплата буде здійснена у розмірі 3 545,55 грн., через систему Private Money. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. НОМЕР_3 було визначено страховою компанією на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України 24.07.2009 року (а.с. 9-10).

Відповідно акту виконаних робіт складеного ФОП ОСОБА_3 від 21 лютого 2017 року технічне обслуговування та ремонт автомобіля НОМЕР_4 складає 10 600 гривень (а.с. 47).

З квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 21 лютого 2017 року вбачається, що ФОП ОСОБА_3 прийняв від ОСОБА_1 10 600 гривень згідно заказу наряду № 14 (а.с. 56).

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду , яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Таким чином, судом встановлено, що ПрАТ «СК Провідна» виконала усі зобовязання та виплатила позивачу суму страхового відшкодування.

Оскільки страхове відшкодування це виплата, яка здійснюється страховиком в межах страхової суми, а страхова сума це максимально можливий розмір виплат по страхуванню, у разі недостатності страхового відшкодування для покриття всіх збитків потерпілої особи, потерпілий вправі звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Статями 1166, 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

Згідно з наданих до суду документів, а саме: акту виконаних робіт від 21 лютого 2017 та квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н, ОСОБА_1 відремонтував власний автомобіль Suzuki Grand Vitara, вартість відновлювальних робіт склала 10 600 грн. (а.с. 56-57). Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 становить: 10 600 (фактичні витрати на ремонт) 3 545 грн. 55 коп. (страхова виплата) = 7054 грн. 54 коп.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, передбачено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливо, потерпілому відшкодовуються у повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Постановою також передбачено, що у разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі та з ОСОБА_2 повинна бути стягнута на користь позивача сума заподіяної шкоди в результаті ДТП, в розмірі 7054 грн. 45 коп.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача судових витрат на надання правової допомоги в розмірі 3600 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,42,56 ЦПК).

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до статті 79 ЦПК України витрати на правову допомогу віднесені до судових витрат, які пов'язані з розглядом справи. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що правову допомогу позивачу надавав адвокат ОСОБА_4 за Договором про надання правової допомоги від 14 березня 2016 року (а.с. 32-33).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 20 квітня 2017 року ОСОБА_4 прийняв від ОСОБА_1 3 600 грн., підстава: договір про надання правової допомоги.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі / наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Крім того, згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача по справі на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп.

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7054 (сім тисяч пятдесят чотири) гривень 45 копійок заподіяної шкоди в результаті ДТП, яке мало місце 09 грудня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 гривень 21 копійка та витрати на правову допомогу у розмірі 3 600 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Вишгородським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя