Справа № 308/2577/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Мацунича М.В.,

суддів: Куштана Б.П., Джуга С.Д.

з участю секретаря: Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі по тексту ПАТ «Універсал Банк») звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № BL5928 від 20.06.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 22000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Зобов'язання за Договором № BL5928 забезпечено: Договором поруки, укладеним 20.06.2008 року з поручителем ОСОБА_3 та Договором поруки, укладеним 20.02.2012 року з поручителем ОСОБА_2. Позичальник зобовязань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором. Посилаючись на викладене просив суд (після декількох уточнень, а.с. 89, 108) остаточно стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 23173,62 долари США.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2015 року даний позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ « Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23173,62 долари США та 3654 грн., судових витрат.

На дане рішення відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилаються на те, що їх не було належним чином повідомлено про час і місце судового розгляду. Посилаються на пропуск банком строків позовної давності по ануїтетним платежам. Вважають, що наданий банком розрахунок заборгованості не є належним доказом оскільки не підтверджений жодними бухгалтерськими документами. Посилаються на неправомірність стягнення боргу на користь банку в іноземній валюті, оскільки матеріали справи не містять відповідної ліцензії. Також вважають, що договори поруки є припиненими в силу приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № BL5928, згідно умов якого остання отримала кредит у сумі 22000,00 доларів США під 25,50 % річних в строк до 31.05.2009 року (а.с.23-28).

Цього ж дня, 20.06.2008 року, між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № BL5928/1 згідно якого останній поручився за виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором (а.с.32-34).

А 03.06.2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору № BL5928, якою зокрема змінено відсоткову ставку на 26% річних; встановлено підвищену відсоткову ставку в розмірі 52% річних; змінено графік погашення кредиту та встановлено остаточний строк повернення кредитних коштів 01.06.2019 року (а.с.35-40).

Також 03.06.2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки № BL5928/1, якою поручитель ОСОБА_3 дав згоду на зімни внесені до кредитного договору згідно Додаткової угоди №1 від 03.06.2009 року (а.с.42, 43).

04.02.2010 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору № BL5928, якою зокрема змінили розміри відсоткової ставки та ставки підвищених відсотків на певні періоди (а.с.44, 45).

А також, 20.02.2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №3 до кредитного договору № BL5928, якою зокрема змінили розміри відсоткової ставки та ставки підвищених відсотків, а також затвердили новий графік погашення кредиту з остаточним терміном повернення кредитних кошів 01.06.2019 року (а.с.46-50).

Цього ж дня, 20.02.2012 року, між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду №3 до договору поруки № BL5928/1, якою поручитель ОСОБА_3 дав згоду на всі укладені Додаткові угоди до кредитного договору, а саме: Додаткову угоду №1 від 03.06.2009 року, Додаткову угоду №2 від 04.02.2010 року та Додаткову угоду №3 від 20.02.2012 року (а.с. 51, 52).

Крім того, 20.02.2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено догові поруки № BL5928/2, згідно умов якого останній поручився за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № BL5928 в повному обсязі як на існуючих на час укладення договору, так і на тих, що можуть вникнути в майбутньому (а.с.53-57).

Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № BL5928 станом на 26.02.2015 року становить суму 23173,62 долари США, і така складається з наступного: 17136,68 доларів США - заборгованість за кредитом; 5004,66 долари США - заборгованість по відсоткам, та 1032,28 долари США підвищені відсотки (а.с.110-112).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості. При цьому суд стягнув заборгованість солідарно з усіх трьох відповідачів.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може повністю погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Так, колегія суддів не може взяти до уваги посилання апелянтів на пропуск банком позовної давності, оскільки хоча й протягом всього періоду позичальником допускалися порушення умов кредитного договору щодо сплати періодичних ануїтетних платежів, однак боржником ОСОБА_1 періодично здійснювалося погашення такої простроченої заборгованості. Зокрема, із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.12.2012 року за ОСОБА_1 не рахувалося жодної простроченої заборгованості (така була повністю погашена). Тобто, вся нарахована наразі банком заборгованість (прострочена) виникла після 01.12.2012 року.

З даним позовом банк звернувся у суд в лютому 2014 року, а відтак всі прострочені ануїтетні платежі, які входять до складу заборгованості про стягнення якої предявлено позов, виникли в межах трирічного строку, який передував зверненню до суду. Тобто, жодних підстав для застосування строків позовної давності, в тому числі й до прострочених ануїтетних платежів - немає.

З приводу твердження апелянта щодо неналежності як доказу наданого банком розрахунку слід зазначити наступне.

Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, згідно якого сторона обґрунтовуючи свої вимоги надає суду певні докази. Протилежна сторона, у разі заперечення таких обставин, надає суду також своє обґрунтування, в тому числі щодо неналежності певного доказу по справі.

Разом з тим, представник апелянта, заперечуючи наданий банком розрахунок, на надав жодного обґрунтування в чому полягає неправильність такого розрахунку чи не відповідність його умовам укладеного договору, зокрема апелянтом не надано суду відповідного контр-розрахунку. При цьому посилання апелянта на ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є безпідставним, оскільки даний закон не регулює правовідносини, що виникли між сторонами. Розрахунок боргу не є господарською операцією, а є лише одним із доказів, який оцінюється судом нарівні з іншими. Тобто, дані доводи апеляційної скарги також підлягають відхиленню.

Безпідставним є й твердження апелянта про припинення поруки в силу приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України, з посиланням на те, що кінцевим строком повернення кредиту є 31.05.2009 року, а тому, банк повинен був на протязі 6 місяців предявити позов до поручителів, оскільки в результаті укладення трьох Додаткових угод до кредитного договору його сторони змінили остаточний строк повернення кредиту на 01.06.2019 року. Поручитель ОСОБА_3 дав згоду на такі зміни підписавши Додаткову угоду №3 до договору поруки, а поручитель ОСОБА_2 внаслідок укладення договору поруки від 20.12.2012 року позаяк поручився за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № BL5928 в повному обсязі на існуючих на той час умовах, які вже були змінені щодо остаточного строку повернення кредитних коштів. Тобто, остаточних стром виконання основного зобовязання є 01.06.2019 року, а відтак договори поруки не є припиненими згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Стосовно посилань відповідачів на неправомірність стягнення боргу на користь позивача в іноземній валюті, оскільки матеріали справи не містять відповідної ліцензії. То такі також не можуть вважатись слушними з огляду на таке.

Для перевірки даної обставини, колегія суддів ухвалою від 12.04.2017 року витребувала від ПАТ «Універсал Банк» ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями, (а.с. 162).

Згідно банківської ліцензії № 92 від 04.12.2001 року ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») має право здійснювати банківські операції визначені ч. 1 та пунктами 5-11 ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність».

На право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» - ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») надано Дозвіл № 92-1 від 04.12.2001 року, згідно з Додатком до цього Дозволу. Виходячи з переліку операцій, ПАТ «Універсал Банк» має право здійснювати операції з валютними цінностями.

Таким чином, надаючи ОСОБА_1 грошові кошти в іноземній валюті (22000,00 доларів США), ПАТ «Універсал Банк» діяв у відповідності до Банківської Ліцензії та Дозволу на право здійснення операцій згідно з Додатком до дозволу. За цих обставин, ПАТ «Універсал Банк» вправі ставити вимогу про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Даний висновок колегії суддів, відповідає правовій позиції викладеній в постанові ВСУ у справі за № 6-190цс15 від 16.09.2015 року.

Разом з тим, на думку колегії суддів при вирішенні даної справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для виходу за межі апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом договору поруки, поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

При цьому, умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Висновок суду першої інстанції про наявність безумовної підстави для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог, а саме, стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджується з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

Встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора предявити свої вимоги безпосередньо, поручителю.

Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України, відсутні.

Подібного правового висновку дійшов ВСУ у своїй Постанові від 24.06.2115 року за № 6-255цс15.

Суд першої інстанції, вказаного не врахував та безпідставно стягнув солідарно заборгованість з усіх відповідачів одночасно, а тому, дане рішення суду, відповідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Крім того, судом безпідставно стягнено солідарно з відповідачів судовий збір, оскільки стягнення судового збору в солідарному порядку не відповідає чинному законодавству. В даному випадку, сплачений позивачем судовий збір за предявлення позову в розмірі 3654 грн. слід стягнути в рівних частках з кожного з відповідачів, тобто по 1218 грн. з кожного.

Щодо судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги, то зважаючи на та, що за результатами апеляційного розгляду позов банку все рівно задоволено повністю, то відсутні підстави для врахування даної суми під час розподілу судових витрат, апеляційним судом.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 543, 559 ЦК України, статей 10, 11, 60, 88, 212, 303, 307, 309, 313, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд,

рішив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, задоволити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2015 року скасувати та ухвалити в справі нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (88000, м. Ужгород, вул. Швабська, 46А/1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (88000, м. Ужгород, вул. Швабська, 46А/1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) заборгованість за кредитним договором № BL5928, яка станом на 26.02.2015 року становить суму 23173,62 долари США та складається з наступного: 17136,68 доларів США - заборгованість за кредитом; 5004,66 долари США - заборгованість по відсоткам та 1032,28 долари США підвищені відсотки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (88000, м. Ужгород, вул. Швабська, 46А/1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (88000, м. Ужгород, вул. Швабська, 46А/1, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) заборгованість за кредитним договором № BL5928, яка станом на 26.02.2015 року становить суму 23173,62 долари США та складається з наступного: 17136,68 доларів США - заборгованість за кредитом; 5004,66 долари США - заборгованість по відсоткам та 1032,28 долари США підвищені відсотки.

Стягнути з ОСОБА_1 (88000, м. Ужгород, вул. Швабська, 46А/1, ідентифікаційний код НОМЕР_1), ОСОБА_3 (88000, м. Ужгород, вул. Швабська, 46А/1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) і ОСОБА_2 (88000, м. Ужгород, вул. Швабська, 46А/1, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) судові витрати у розмірі по 1218,00 гривень із кожного, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Суддя-доповідач

Судді