Справа №705/4187/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Ю.В. розглянувши позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Реєстраційна служба Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним та скасування запису про реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним та скасування запису про реєстрацію права власності. В якості відповідача в позові вказана - ОСОБА_2. В якості третіх осіб в позові вказані: ОСОБА_3 та Реєстраційна служба Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області.

В позові ставиться питання:

«…1. Прийняти до розгляду позовну заяву.

2. Ухвалити рішення, яким визнати недійсним та скасувати Договір дарування земельної укладений 22.06.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 № 1334 щодо земельної ділянки розташованої в с.Родниківка, Уманського району Черкаської області по вул. Спеціалістів площею 0,0867 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, та виданий на цій підставі на ім'я ОСОБА_2 Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 виданий 16.09.2010 року кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

3. Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2. ...».

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача,а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження,поштовий індекс,номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів,що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Пред'явлена позовна заява ухвалою судді від 17 жовтня 2017 року була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, в позовній заяві, щодо вимог про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним та скасування запису про реєстрацію права власності не чітко були викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Тому порушені вимоги п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Також в позовній заяві, що стосується вище вказаних позовних вимог (з врахування особливостей предмету та підстав позову) не зазначені докази, які б підтверджували відповідні обставини (правовий режим майна, тобто як воно було набуте, відповідні об'єкти нерухомості на вказаній земельній ділянці, зведений кадастровий план, кадастровий акт та план - схема відповідної земельної ділянки, тощо). Тому порушені вимоги п.6 ст. 119 ЦПК України. При цьому мова йде лише про посилання на відповідні докази в тексті позовної заяви згідно з положеннями п. 6 ст. 119 ЦПК України: « … 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування..». Що стосується безпосереднього надання доказів, то позивач може їх подати у строки відповідно до положення ст. 130 ЦПК України.

Крім того, в позовній заяві позивачем не чітко викладені підстави та предмет позову.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло. При цьому, не допустимо обмежувати право позивача на самостійний вибір визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Підставами недійсності договору є:

1) недотримання в момент укладення договору стороною (сторонами) таких вимог:

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей;

2) договір є недійсним, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин): у разі недотримання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору; укладення договору дарування від імені неповнолітнього без згоди органу опіки та піклування;

3) також договір є недійсним у разі: недотримання письмової форми; вчинення під впливом помилки; обману; насильства; під впливом тяжкої обставини, тощо. У цьому разі недійсність встановлюється судом.

Також, позивач просить визнати недійсним та скасувати договір дарування земельної ділянки, що розташована в с.Родниківка Уманського району Черкаської області по вул. Спеціалістів (ідентифікуючі ознаки відсутні), з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. При цьому, позивач не вказує, чи знаходиться відповідний об'єкт нерухомості на вказаній земельній ділянці, чи зданий він в експлуатацію (відсутні правовстановлюючі документи або ж висновки уповноважених державою органів контролю, на підтвердження самочинного будівництва), тощо.

Для усунення цих недоліків судом був встановлений строк до 27 жовтня 2017 року.

Однак позивач, в порушення вимог ст. 119 ЦПК України, недоліки вказані в ухвалі суду не усунула.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач у встановлений судом термін не виконає вимоги ст. 119, 120 ЦПК України і не усуне недоліки позовної заяви, то позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Реєстраційна служба Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним та скасування запису про реєстрацію права власності визнати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Мазуренко