Справа № 202/6004/16-ц
Провадження №2-о/202/10/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

присяжного (народного засідателя) - ОСОБА_1,

присяжного (народного засідателя) - ОСОБА_2,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

представника заявника - ОСОБА_3,

адвоката заінтересованої особи - ОСОБА_4,

заінтересованої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_6, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, Орган опіки та піклування при Новомосковській районній державній адміністрації Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про визнання фізичної особи недієздатною та про встановлення опіки, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_6 із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 12 вересня 2009 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. ОСОБА_8 є матірю ОСОБА_5. З ОСОБА_7 та її донькою ОСОБА_5 фактично проживав однією сімєю з літа 2005 року, виховував ОСОБА_5 та приймав активну участь у її утриманні. 16 серпня 2010 року ОСОБА_7 пішла з дому та не повернулася, після чого рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2015 року останню оголошено померлою та зареєстровано смерть. З часу зникнення ОСОБА_7 заявник особисто та одноособово займається вихованням та утриманням ОСОБА_5, чий батько жодної участі в житті доньки не приймає. Вказує, що у 2011 році у ОСОБА_5 стався суттєвий прояв розладу психіки після чого її було госпіталізовано до КП «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» та після чого вона кожного року проходила курси стаціонарного лікування. У 2014 році ОСОБА_5 була визнана інвалідом 2-ої групи з дитинства, а в 2016 році знову потрапила до КП «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня», звідки пішла з невідомим чоловіком, який заволодів належним ОСОБА_5 на праві власності дачним будинком. Наголошує, що ОСОБА_5 має стійкий хворобливий стан психіки, не може в повній мірі розуміти та повністю усвідомлювати значення своїх дій, вчинків, не має можливості керувати та усвідомлювати всі свої дії. Крім заявника у ОСОБА_5 є дідусь, який її життям не цікавиться. У звязку з чим, посилаючись на наявність у ОСОБА_5 майна, яке протиправно можуть отримати інші особи, той факт, що заявник є дієздатною особою, його інтереси не суперечать інтересам ОСОБА_5, обізнаність про нахили та звички ОСОБА_5, факт наявності у останньої 2-ої групи інвалідності внаслідок психічного розладу, просив суд визнати ОСОБА_5 недієздатною з 01 січня 2016 року та встановити над нею опіку та призначити її опікуном .

В судовому засіданні заявник та його представник заяву та викладені в ній обставини підтримали та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_5 та її представник заперечували проти задоволення заяви, зазначивши, що заявник визнаючи її недієздатною хоче позбавити ОСОБА_5 спадщини.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради просив суд ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Представники заінтересованих осіб Органу опіки та піклування при Новомосковській районній державній адміністрації Дніпропетровської області, Органу опіки та піклування Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися. Про час і місцем слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до листів просили суд розглядати справу за їх відсутності.

Свідок ОСОБА_9, сусідка по дачному товариству, будинок якої розташований напроти будинку, в якому проживала ОСОБА_5. Розповіла, що ОСОБА_5 знає з дитинства, вона дорослішала на її очах. Знала її матір, з якою часто спілкувалася. Дитина після зникнення матері стала дивною. Дивності проявлялися в тому, що їй 20 років, а вона спілкується з дітьми 10-12 років. В неї були приступи агресії. Коли вона приходила до ОСОБА_6, то бачила в будинку, що все розбито, розкидано, ОСОБА_5 викидала зарядні пристрої. Одного разу вона бачила ОСОБА_5 в місті, коли її всі шукали, то вона їй говорила, що помре, повіситься, застрелиться. Бачила, як її забирала швидка допомога, то ОСОБА_5 кричала, лаялась, була в ненормальному стані.

Свідок ОСОБА_10, сусід ОСОБА_6 по дачі, вказав, що ОСОБА_5 знає 6-7 років. ОСОБА_11 приходила до нього в гості разом з ОСОБА_6, вони вечеряли разом. Дівчинка нормальна, але в неї були дивності, якась загальмованість, але спокійна. Бачив як приїздила швидка допомога. Сусіди говорили, що вона дуже дивна - то балакає, то не балакає.

Свідок ОСОБА_12, хатня робітниця, розповіла, що років 4 вона приходила до ОСОБА_6, готувала їжу, консервувала, прибирала. На її очах відбувався нервовий зрив у ОСОБА_5 чотири роки тому, вона покрасила стіни в будинку чорною фарбою та фекаліями. Кожні півроку ОСОБА_5 лікувалася в психіатричній лікарні. В червні 2016 року ОСОБА_5 напала на ОСОБА_6 порвала на ньому одежу, подряпала йому обличчя.

Свідок ОСОБА_13, з 2006 року сусідка по дачному будинку, була знайома з матірю ОСОБА_5, розповіла, що в 2008 році мати ОСОБА_11 і вітчим ОСОБА_6 одружилися. Потім мати ОСОБА_11 зникла і дівчинку відправили до психіатричної лікарні. 14.06.2016 року вона приїхала з чоловіком на дачу і побачила карету швидкої допомоги біля будинку ОСОБА_5. ОСОБА_6 сказав, що у ОСОБА_5 напад. Коли вона піднялася в будинку на другий поверх, то побачила, що дівчинка сиділа на ліжку і плакала, а біля неї сидів лікар в руках якого був шприц. ОСОБА_11 говорила лікарю про те, що він не має права робити їй укол без її згоди. ОСОБА_11 розповідала лікарю, що її хочуть позбутися заради будинку. Ніяких психічних вад в неї вона не бачила. Дві неділі ОСОБА_5 жила в її будинку і ніяких психічних вад в неї вона не помічала. ОСОБА_11 попросила її зробити документи в яких були вказані власники будинку вона та її мати. Світлана - не хатня робітниця, а співмешканка ОСОБА_6. Вона стала мешкати в будинку через рік після того, як зникла мати ОСОБА_11.

Свідок ОСОБА_14, знайома ОСОБА_5, розповіла що з нею познайомилася влітку 2016 року на відпочинку на морі. ОСОБА_11 поводила себе звичайно, гралася з дітьми, купалася на морі, допомагала їй. За 10 днів на морі нічого незвичайного в поведінці ОСОБА_5 вона не помітила. ОСОБА_15 орендує квартиру на ж.м. Лівобережний-3, працює (миє підїзди), розпоряджається своїми коштами сама. ОСОБА_11 їй розповідала, що їй було дуже погано коли пропала мати, говорила, що в неї є ще дідусь та бабуся.

Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, представника заінтересованої особи ОСОБА_5, ОСОБА_5, представника заінтересованої особи Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, допитавши свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І- КИ № 151194, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 12 вересня 2009 року.

ОСОБА_7 рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, було оголошено померлою, про що Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 07.07.2016 року складено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 6919964, виданим повторно Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 20 липня 2016 року.

Заявник ОСОБА_6, який є вітчимом ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА №070341 від 13 червня 2016 року №3186 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 є інвалідом другої групи з дитинства по 01 червня 2017 року (а.с.16).

ОСОБА_6, перебував на обліку в Індустріальному управлінні праці та соціального захисту населення і отримував допомогу на догляд за інвалідом ІІ групи з дитинства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.09.2012 року.

Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

За матеріалами проведеної по справі амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи висновок №85 від 06 червня 2017 року комісія дійшла до висновку, що ОСОБА_5 продуктивному мовному контакту доступна. Під час бесіди астенізована, скаржиться на слабкість. На питання відповідає в плані заданого. Анамнестичні відомості повідомляє докладно, дотримуючись хронологічної послідовності подій. Не заперечує, що в минулому неодноразово лікувалася в психіатричній лікарні. Мету обстеження, що проводиться, розуміє. Відношення до встановлення над нею опіки негативне. Говорить про те, що живе сама, знімає житло, «і будь-чиєї допомоги не потребує». Продуктивної психосимптоматики ( марення, галюцинацій) активно не висловлює, поведінкою не виявляє.

Комісія приходить до висновку, що у звязку з короткочасністю обстеження, необхідністю тривалого динамічного спостереження за випробуваною встановити діагноз і вирішити експертні питання у відношенні ОСОБА_5 в амбулаторних умовах не можливо.

ОСОБА_5 рекомендоване проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

В судовому засіданні представником заявника були заявлені клопотання щодо проведення стаціонарної судової-психіатричної експертизи та примусової судово-психіатричної експертизи в призначенні яких судом було відмовлено, оскільки особа, щодо якої ставиться питання про визнання недієздатною ОСОБА_5 та її адвокат категорично заперечували щодо проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, а тим паче примусової, оскільки ОСОБА_5 не ухилялася від проведення судової психіатричної експертизи. Зазначивши, що ніщо не заважало комісії призначити амбулаторну експертизу протягом тридцяти діб і ОСОБА_5 би їздила кожен день. Зазначила, що після щорічного лікування на стаціонарі ОСОБА_5 лише становилося гірше. А з 2016 року ОСОБА_5 знаходиться на амбулаторному лікуванні у лікаря-психіатра за місцем реєстрації і стан здоровя її став кращий.

Суд враховує, що метою проведення судово-психіатричної експертизи є зясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керуватися ними.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя визначає Закон України «Про судову експертизу».

Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, обєктивності і повноти дослідження ( стаття 3 цього Закону).

Відповідно до пункту 35 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 жовтня 2001 №397 , висновок експертизи повинен бути обґрунтованим і містити відповіді на поставлені перед ним питання у межах його компетенції, мати конкретний характер. У разі виявлення експертом важливих фактів, з приводу яких йому не були поставлені запитання, він дає відповідь з власної ініціативи Відповіді не можуть мати форму рекомендацій або вказівок слідству чи суду.

Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоровя особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначивши час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним, та не допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений.

В судовому засіданні встановлено, що після зникнення матері ОСОБА_11 вперше потрапила до психіатричної лікарні в 2010 році з діагнозом «гострий полімофорний психотичний розлад без симптомів шизофренії, асоційований з гострим стресом», а в 2012 році вона була визнана інвалідом 2 групи дитинства. В 2015 році ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 зверталися до суду з заявою щодо оголошення матері ОСОБА_11 ОСОБА_7 померлою для прийняття спадщини.

Суд не приймає до уваги показання свідків: ОСОБА_9, яка про всі події дізнавалася після того, як вони вже відбулися та ОСОБА_12, фактично співмешканки ОСОБА_6, а бере до уваги показання свідків: ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10С, які вказали на те, що ОСОБА_5, особа щодо якої ставиться питання про визнання недієздатною, в розмові та в поведінці вела себе адекватно, відповідала на всі поставлені питання, та висновок амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №85 від 06 червня 2017 року, згідно якого експерти також вказують, що ОСОБА_5 продуктивному мовному контакту доступна, на питання відповідає в плані заданого, та оскільки суд має право та не зобовязаний визнати фізичну особу недієздатною в разі недоведеності її недієздатності, тому не вбачається законних підстав для задоволення заяви в повному обсязі.

Керуючись ст. 39,60 ЦК України, Постановою пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним та недієздатним" №3 від 28.03.1972 року, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 236-241 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_6, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, Орган опіки та піклування при Новомосковській районній державній адміністрації Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про визнання фізичної особи недієздатною та про встановлення опіки відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар

ОСОБА_16 ОСОБА_1

ОСОБА_2