УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Савлук Т. В.

при секретарі Бурячек О. В.

розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення.

Одночасно з позовною заявою представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову ( ч.2 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України).

Одним із видів забезпечення позову, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як роз'яснено у п. 3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього в інших осіб.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та долучених до позову доказів, позивач просить визнати спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_1, тому виходячи з предмету позову та відносин, які склалися між сторонами, існує вірогідність того, що у разі реалізації відповідачем об'єкту нерухомого майна, право щодо якого оспорює позивач, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що зумовлює вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Виходячи з предмету позову та наведених представником позивача ОСОБА_2 підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про вжиття заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 є обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись статями 151-153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення, - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Копію ухвали направити до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві для виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги або в порядку ч.2 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову один рік.

С у д д я :