Справа №204/5672/17
Провадження №2-о/204/111/17
РІШЕННЯ

іменем України

20 жовтня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю представника

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю заявника разом з ОСОБА_3, померлою 23 вересня 2016 року, з січня 2011 року по час її смерті 23 вересня 2016 року. Заявник зазначає, що його бабусі ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Леваневського, буд.№58, кв.№10, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 червня 2007 року. ОСОБА_4 була матірю його матері ОСОБА_5, яка померла 04 травня 2006 року. Заявник вказує, що після смерті його матері бабуся стала часто хворіти, та вона була єдиним членом сімї заявника. Тому заявник змушений був доглядати свою бабусю, а в січні 2011 року він взагалі переселився проживати до бабусі, оскільки її стан здоровя потребував стороннього догляду. 23 вересня 2016 року бабуся заявника ОСОБА_4, померла та він продовжував мешкати у спадковій квартирі. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складалася з вищезазначеної квартири, та єдиним спадкоємцем за законом за правом представлення являвся її онук заявник. Проте, у встановлений законом шестимісячний термін заявник не звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, оскільки він був у пригніченому стані, бо втратив єдину рідну людину. До того ж заявник звернувся до юриста за консультацією з приводу вступу у спадщину, де йому повідомили, що у звязку з тим, що він проживав у спадковій квартирі разом зі спадкодавцем, він має право звернутися у нотаріальну контору у будь-який час, тобто після спливу шести місяців. У серпні 2017 року заявник звернувся до нотаріальної контори з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті бабусі, на що отримав відмову у звязку з пропущенням встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Зважаючи на вищевикладене, заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши представника позивача ОСОБА_1, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини.

Заявник ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5, яка померла 04 травня 2006 року (а.с.5,7).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 29 серпня 2017 року, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_4 (а.с.10).

ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08 червня 2007 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

23 вересня 2016 року ОСОБА_3 померла (а.с.6).

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам розяснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

11 серпня 2017 року постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської нотаріальної контори ОСОБА_9 заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №10, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Леваневського, буд.№58, що належала ОСОБА_3, померлій 23 вересня 2016 року, у звязку з пропущенням встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини та не підтвердженням факту прийняття спадщини заявником спільним проживанням та реєстрацією із спадкодавцем (а.с.18).

Таким чином, встановлення вказаного факту заявнику необхідно для оформлення права на спадщину.

Актом, затвердженим Комунальним підприємством «ЖИЛСЕРВІС-2» Дніпровської міської ради 04 вересня 2017 року, від 30 серпня 2017 року встановлено, що ОСОБА_4 з січня 2011 року по день своєї смерті 23 вересня 2016 року, мешкала за адресою: АДРЕСА_2. разом зі своїм внуком ОСОБА_2 (а.с.19).

Згідно довідки Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-2» Дніпровської міської ради №2491 від 23 серпня 2017 року, заявник проживає без реєстрації у квартирі АДРЕСА_3, з 23 вересня 2016 року в квартирі ніхто не зареєстрований (а.с.22).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є другом і сусідом заявника та вказав, що заявник з 2006-2007 року проживав разом з бабусею ОСОБА_4 за адресою: м.Дніпро, вул.Леваневського, буд.№58, кв.№10, яку він доглядав та поховав.

Свідок ОСОБА_7, який є близьким другом заявника, в судовому засіданні пояснив, у 2006 році померла мати заявника, після чого останній почав проживати з бабусею ОСОБА_4 за адресою: м.Дніпро, вул.Леваневського, буд.№58, кв.№10, до дня її смерті в 2016 році.

Отже, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів доводять факт постійного проживання заявника із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

За наведених обставин вимоги заявника підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 215, 259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту сумісного проживання задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_10, померлою 23 вересня 2016 року, на час відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: