Справа № 128/1338/16-ц
УХВАЛА

15 серпня 2017 року м.Вінниця

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького районного суду Вінницької області заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Вінницького районного суду Вінницької області по цивільній справі №128/1338/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького районного суду Вінницької області по справі №128/1338/16-ц від 20.04.2016 року за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Заява вмотивована тим, що відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2016 року по справі № 128/1338/16-ц з заявника на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 (тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 21.03.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 було подано позов про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актових записів про народження дитини, а саме: № 1418 від 27 червня 2000 року про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, № 1022 від 10 квітня 2006 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року вимоги позивача в частині виключення його з актового запису № 1418 від 27 червня 2000 року про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за його заявою залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року позов задоволено, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.07.2017 року дане рішення залишено без змін.

Суд встановив, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком ОСОБА_4 та запис про батьківство ОСОБА_1 з актового запису № 1022 від 10 квітня 2006 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, виключено.

Просив відповідно до п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України скасувати судове рішення Вінницького районного суду Вінницької області по справі № 128/1338/16-ц від 20.04.2017 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та прийняти по цій справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, в задоволені решти позову ОСОБА_2 відмовити.

На адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1, в якій він просив розглянути заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без його участі. Заяву підтримує в повному обсязі, відводу суду не заявляє.

Також на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2, в якій вона проти задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не заперечувала. Просила справу розглянути у її відсутність.

Врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені в заяві про перегляд рішення обставини, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є зокрема істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з п.17 вказаної Постанови Пленуму, виходячи зі змісту статей 361, 365 ЦПК України, перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Заява розглядається судом за правилами, встановленими ЦПК для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює такий перегляд.

Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин.

Відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦПК України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд приймає нове судове рішення або ухвалою залишає її без задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням суду від 20.04.2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 21 березня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року позов ОСОБА_1 про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актових записів про народження дитини, а саме: № 1418 від 27 червня 2000 року про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, № 1022 від 10 квітня 2006 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме в частині виключення ОСОБА_1 з актового запису № 1022 від 10 квітня 2006 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дані про батька задоволено. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.07.2017 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року було залишено без змін.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року вимоги позивача в частині виключення його з актового запису № 1418 від 27 червня 2000 року про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за його заявою залишено без розгляду.

Вищезазначені обставини мають істотне значення для вирішення справи та не були і не могли бути відомі на момент винесення рішення по справі про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року вказано, що стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них, як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв'язку з нововиявленими обставинами (п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК).

Отже, в даному випадку дійсно мають місце нововиявлені обставини, а саме: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи про стягнення з нього аліментів.

За змістом глави 15 розділу ІІІ Сімейного кодексу України, а також з врахуванням розяснень, що містяться в п.15-23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, вбачається, що обов'язок утримувати неповнолітню дитину покладається на її батьків. Проте, враховуючи, що в судовому засіданні доведено відсутність кровного споріднення між позивачем та неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто встановлено, що позивач не є біологічним батьком вказаної дитини, на нього обов'язок її утримання не розповсюджуються, а тому з моменту набрання рішенням суду законної сили стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання вказаної дитини має бути припинене.

Таким чином, суд вважає за можливе за результатами розгляду заяви ОСОБА_1, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2016 року в частині стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, скасувати та постановити в цій частині нове рішення, про відмову в задоволенні позову.

В решті позовних вимог рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2016 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Згідно п. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз.

Судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем наступних судових витрат: судовий збір при звернення до суду з позовом - 704, 00 гривень (а.с. 28); оплата послуг адвоката - 4000, 00 гривень (а.с. 56-57). Однак, щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 4 000, 00 гривень з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що дані витрати підлягають частковому стягненню з наступних підстав.

15.07.2017 року між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «ОСОБА_5 та Партнери» було укладено договір про надання правової допомоги № 32 та додаткову угоду № 1, згідно яких ОСОБА_1 доручив адвокатському бюро представляти його інтереси у Вінницькому районному судді Вінницької області у справі за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького районного суду Вінницької області по справі №128/1338/16-ц від 20.04.2016 року (а.с 40-41,56). В додатковій угоді № 1 від 15.07.2017 року визначена сума оплати за виконання доручення - 4 000, 00 гривень. (а.с. 56).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю. (а.с. 42).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Договір про надання правової допомоги № 32 та додаткова угода № 1, укладені між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «ОСОБА_5 та Партнери» 15.07.2017 року є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України.

ОСОБА_1 не надано акту виконаних робіт щодо надання юридичних послуг адвокатом ОСОБА_6, укладення договору не є фактом його виконання, відповідно суду неможливо встановити, яка саме робота була зроблена представником позивача, в якому обсязі і скільки часу було витрачено, що відповідно, унеможливлює встановити відповідність заявленої вартості правової допомоги.

Суд, враховуючи затрати часу роботи адвоката ОСОБА_5, пов'язаної з розглядом даної справи (складання та подання заяви про перегляд), вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, можливо стягнути 1000, 00 гривень судових витрат за надання правової допомоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні до суду судовий збір було сплачено в більшому розмірі ніж це встановлено Законом «Про судовий збір» (110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви). Так, ОСОБА_1 при зверненні до суду мав сплатити 606, 32 гривень, а сплатив 704, 00 гривень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики, згідно ч. 3ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню наступні судові витрати: судовий збір в сумі 606, 32 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 1000, 00 гривень.

Керуючись ст.ст. 88, 197, 210,365,366 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2016 року за нововиявленими обставинами задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2016 року по цивільній справі №128/1338/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітніх дітей (аліменти)- скасувати в частині стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2016 року по цивільній справі №128/1338/16-ц за позовною ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітніх дітей (аліменти) в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 606 (шістсот шість) грн. 32 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1000, 00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції Вінницького районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Л.П.Шевчук