Справа № 342/913/17
Провадження № 2/342/627/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, належав колгоспному двору, головою якого була її мама ОСОБА_3, що стверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» №8149 від 21.07.2017 року. Оригінал свідоцтва про право власності на це житлове господарство відсутній. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0.20 га. Згідно технічного паспорта будівництво житлового будинку та господарських будівель було здійснено у 1963 році.

У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 40,1 кв.м, стайні, сараю, кладовищ, погребу, вбиральні, криниці, огорожі та вимощення. Інвентаризаційна вартість житлового господарства становить 76 258 грн.

Голова колгоспного двору ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила.

Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Позивач являється єдиною донькою у своїх батьків, а тому коли мама захворіла, вона проживала з нею, здійснювала догляд та лікування. Свідоцтво про право на спадщину на будинок не оформила, так як на спадкове майно більше ніхто не претендував. У вересні 2017 року з метою реалізації спадкових прав звернулася в Городенківську державну нотаріальну контору. Однак, в.о. державного нотаріуса відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з реєстрацією спадкового житлового госпрдарства як колгоспного двору та видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.08.2017 року.

В судове засідання сторони не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін.

Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів вих № 8149 від 21.07.2017 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 170 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с. Поточище Городенківського р-ну по вул. Українська, 10 на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 07.03.1990 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990 р. є ОСОБА_3.

Згідно довідки № 899 від 08.09.2017 року, виданої виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району, встановлено, що станом на 15.04.1991 року в домогосподарстві в АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані: голова сім'ї - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно довідки № 900 від 08.09.2017 року, виданої виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району, за житловим будинком в АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,20 га.

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в АДРЕСА_1, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1963 р., загальною площею 63,3 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., кладової, погребу, стайні, сараю, вбиральні, криниці, огорожі, вимощення. Інвентаризаційна вартість становить 76258 грн.

Судом встановлено, що власником житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_3.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2, повторною копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 свідчить, що її чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. Померла заповіту не вчиняла.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_3, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 стверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3. ОСОБА_1 після укладення шлюбу 07.02.1976 року з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 змінила прізвище "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1", що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_4.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги в рівних частках, після смерті ОСОБА_3 є її дочка - ОСОБА_1 (позивач), її син ОСОБА_2 (відповідач) не претендує ні на частку у спадщині, ні на частку в колгоспному дворі, за її виділом не звертався.

Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_3, передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій; вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Син позивача ОСОБА_2 (відповідач) позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо визначення права власності на житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_1, на частку у спадковому майні не претендує, з приводу оформлення спадщини в органи нотаріату не звертався, що стверджено поданими до суду заявами.

Спадкоємець ОСОБА_1 (позивач) прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_3, оскільки на день її смерті разом із нею проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1, та вела спільне господарство, про що свідчить довідка № 899 від 08.07.2017 року, видана виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь № 1593/02-31 від 29.08.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа.

Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. ст.ст. 317, 328, 392, 1216 ЦК керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.