Єдиний унікальний номер 242/222/17 Номер провадження 22-ц/775/1274/2017
Головуючий в 1 інстанції - Владимирська І.М. Єдиний унікальний номер 242/222/17
Доповідач - Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/1274/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Папоян В.В.

суддів: Біляєвої О.М., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 02 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області про визнання розпорядження незаконним, поновлення на попередньому місці роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, якій під час розгляду справи уточнював. В обґрунтування вимог зазначив, що розпорядженням Авдіївської міської ради від 12.02.2016 року № 28 о/с його було призначено на посаду тимчасово виконуючого обов'язки директора комунального підприємства «Авдіївське трамвайно-транспортне управління» Авдіївської міської ради з 16.02.2016 року. В подальшому розпорядженням Авдіївської міської ради від 04.07.2016 року № 79 о/к його було призначено на посаду директора вищевказаного підприємства з 04.07.2016 року, з посадовим окладом згідно контракту. В серпні 2016 року йому було запропоновано підписати контракт з умовами якого він не погодився. 09.08.2016 року для погодження умов контракту він направив на ім'я міського голови лист, в якому запропонував внести зміни в деякі умови контракту, у тому числі щодо оплати та терміну дії. Інша сторона, фактично розглянувши його пропозиції лише щодо посадового окладу, від них відмовилася.

У зв'язку з тим, що контракт в редакції, наданої Авдіївською міською радою, не був підписаний, то розпорядженням відповідача від 05.12.2016 року № 75 о/с його було звільнено з посади з 09.12.2016 року за п.6 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Вважає своє звільнення незаконним та просить суд визнати розпорядження Військово-цивільної адміністрації від 05.12.2016 року № 75 о/с незаконним; поновити його на посаді директора КП «Авдіївське трамвайно-транспортне управління»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, компенсацію за незаконне звільнення, моральну шкоду та витрати пов'язані з явкою до суду.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 02 червня 2017 року (з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 14 серпня 2017 року) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

З вказаним рішенням позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування вимог зазначає, що запропоновані відповідачем умови контракту щодо терміну його дії та порядку оплати праці не відповідають вимогам закону, а саме Положенню про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року №203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності». Безпідставне зменшення розміру його посадового окладу на рівні нижчому, ніж передбачено штатним розписом, звужувало його права на оплату праці. Тому зазначав, що відсутні підстави для його звільнення за ч.6 ст.36 КЗпП України.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну оцінку.

Згідно статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Укладення контракту з керівниками державних організацій, регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року N 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» (далі - постанова).

Пунктом 5 зазначеної Постанови рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений Положенням цієї постанови.

Пунктом 8 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року N 203 (далі Положення) передбачено, що контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті. У статутах (положеннях) підприємств, які затверджуються органами управління майном, передбачаються умови оплати праці та матеріального забезпечення керівника підприємства за рахунок коштів підприємства, що спрямовуються на оплату праці.

Згідно з пунктом 3 цієї Постанови з керівниками підприємств, раніше обраними чи призначеними на посаду, також укладаються або переукладаються контракти. У разі відмови керівника підприємства укласти контракт, трудовий договір з ним припиняється на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України.

Під час розгляду справи встановлено, що розпорядженням міського голови Авдіївської міської ради № 25 о/с від 12.02.2016 року ОСОБА_1 було призначено на посаду тимчасово виконуючого обов'язки директора КП «Авдіївське трамвайно-транспортне управління» з 16.02.2016 року з посадовим окладом згідно штатного розпису у зв'язку з виробничою необхідністю.

20.05.2016 року Авдіївська міська рада звернулася до Міністерства інфраструктури України з поданням № 01-10/059.4 про погодження призначення на посаду директора КП «Авдіївське трамвайно-транспортне управління» ОСОБА_1 Та листом Міністерства інфраструктури України № 6052/10/10-16 від 17.06.2016 року було погоджено цю кандидатуру.

Розпорядженням Авдіївської міської ради № 79 о/с від 04.07.2016 року за погодженням з Міністерством інфраструктури України ОСОБА_1 призначено на посаду директора КП «Авдіївське трамвайно-транспортне управління» з 04.07.2016 року з посадовим окладом згідно контракту. Також зазначено про необхідність укладення контракту з ОСОБА_1 з 04.07.2016 року. З вказаним розпорядження позивач ознайомлений особисто.

На виконання розпорядження 05.08.2016 року Авдіївська міська рада направила ОСОБА_1 2 екземпляри контракту для підписання.

09.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови м. Авдіївка з листом № 97/02-06, в якому, не_погодившись з умовами запропонованого контракту, надав пропозиції щодо зміни його умов, а саме: зазначив про необхідність укладення контракту терміном до 31 грудня 2021 року, про необхідність підвищення посадового окладу до розміру 7504 грн. 00 коп.

Листом Авдіївської міської ради Донецької області № 01-19/1002 від 11.08.2016 року, ОСОБА_1 повідомлено, що у зв'язку з тим, що підприємство на даний момент не працює в повному обсязі, основна діяльність не ведеться, соціально-політична ситуація в місті продовжує бути напруженою, то Авдіївська міська рада вважає за необхідне підписання контракту на первісних умовах, також було запропоновано переглянути контракт після стабілізації ситуації у місті. Підписаний контракт запропоновано надати до 15.08.2016 року.

ОСОБА_1 від підписання контракту на умовах запропонованих КП «Авдіївське трамвайно-транспортне управління» відмовився. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не оспорювались сторонами в судовому засіданні.

20.09.2016 року в порядку передбаченому п.1 ч.1 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» достроково припинено повноваження міського голови Авдіївської міської ради. 05.03.2015 року Указом Президента України № 123/2015 «Про утворення військово-цивільних адміністрацій» створено Військово-цивільну адміністрацію м. Авдіївка яка має повноваження відповідної міської ради та, згідно розпорядження від 30.09.2016 р. № 51, здійснює безпосереднє керівництво комунальними підприємствами, що створені Авдіївською міською радою.

Відповідно до статуту КП «Авдіївське трамвайно-транспортне управління» затвердженого рішенням Авдіївської міської ради від 09.12.2010 року № 6/3-36 власником підприємства є територіальна громада м.Авдіївка Донецької області. Підприємство входить до сфери управління органу місцевого самоврядування вказаної територіальної громади та є комунальним унітарним підприємством.

11.10.2016 року Військово-цивільна адміністрація м. Авдіївка звернулася до Міністерства інфраструктури України з поданням № 01-10/1248 про погодження щодо звільнення позивача з посади директора КП «Авдіївське трамвайно-транспортне управління» та листом Міністерства інфраструктури України № 111772/10/10-16 від 16.11.2016 року його звільнення було погоджено.

Згідно розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка № 75 о/с від 05.12.2016 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади директора з 09.12.2016 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з відмовою від продовження роботи в результаті зміни істотних умов праці.

Як вбачається з акту від 09.12.2016 року, ОСОБА_1 з наказом по підприємству про звільнення від 09.12.2016 року № 48-к не ознайомився та відмовився від отримання трудової книжки в книзі обліку трудових книжок. Копія розпорядження про звільнення направлення позивачу поштою та отримана ним 16.12.2016р., що підтверджується копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Повний розрахунок зі звільненим працівником здійснено у грудні 2016 року, що підтверджується відповідною довідкою КП «Авдіївське трамвайно-транспортне управління» № 13/02-06 від 17.02.2017 року та платіжним дорученням № 28 від 27.12.2016 року.

За таких обставин, розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що під час звільнення ОСОБА_1 відповідачем не були порушені норми законодавства які регулюють порядок вивільнення та права працівника, звільнення відповідачем проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог як щодо поновлення на посаді, так і решти вимог, які є похідними.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що запропоновані відповідачем умови контракту погіршує його становище як працівника порівняно із законодавством України про працю, оскільки контракт є особливою формою трудового договору в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Відповідно до п. 11 Положення умови оплати праці керівника підприємства визначаються у контракті й повинні встановлюватися у прямій залежності від результатів виробничо-господарської діяльності підприємства. У контракті можуть бути визначені умови підвищення або зниження обумовленого розміру оплати праці, встановлення надбавок, премій, винагород за підсумками роботи. Система матеріального заохочення керівника підприємства повинна сприяти досягненню довготермінових результатів виробничо-господарської діяльності підприємства, встановленню прямої залежності між розмірами оплати праці та показниками, що характеризують виконання зобов'язань за контрактом. Запропонований позивачу у п. 3.1. контракту посадовий оклад не погіршує становище позивача як працівника порівняно з чинним законодавством, угодами і колективним договором.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що запропоновані умови контракту не відповідають вимогам п. 3 Положення, яким передбачено укладання контракту на термін від 1 до 5 років, оскільки запропонований відповідачем термін дії контракту у даному випадку не має вирішального значення, так як між сторонами не досягнуто згоди щодо решти істотних умов трудового договору, а саме розміру та порядку оплати.

Доводи апеляційної скарги про те, що укладення контракту з керівником КП «Авдіївське трамвайно-транспортне управління» ні є обов'язковим, та дія постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року N 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» на вказану категорію працівників не розповсюджуються, апеляційним судом не приймаються до уваги оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про міський електричний транспорт» керівник перевізника приймається на роботу за контрактом. Прийняття і звільнення керівника із займаної посади узгоджується з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту у межах їх повноважень.

Відповідно до статуту КП «Авдіївське трамвайно-транспортне управління» відноситься до комунальної власності. Пунктом п.5.5 Статуту підприємства визначено, що керівництво поточною діяльністю здійснює директор, якій призначається на контрактній основі і звільняється Авдіївським міським головою. Строк найму, права, обов'язки, відповідальність керівника та умови його матеріального забезпечення визначаються у контракті за погодженням сторін.

Пунктом 5 Постанови рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений Положенням цієї постанови.

Зі змісту наведених норм вбачається, що контрактна форма трудового договору є обов'язковою для відповідної категорії працівників, та порядок укладання контракту регламентовано вищезазначеним Положенням.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що звільнення за п.6 ст. 36 КЗпП України є неправомірним, оскільки контрактна форма трудового договору для даного працівника була обов'язковою, позивач відмовився від укладання контракту, що відповідно до п.3 Постанови є підставою для припинення укладеного з ним трудового договір саме на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України. Аналогічне роз'яснення викладено у п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» де зазначено, що відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП у тому разі, коли відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обов'язкова.

Решта доводів апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню. Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 02 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

головуючий В.В. Папоян

судді О.М. Біляєва

І.В. Кішкіна