Справа № 493/616/17
Провадження № 2/493/381/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ПІНУЛ І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Балтської міської ради Одеської області, Балтської райдержадміністрації Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області, Балтської райдержадміністрації Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В позовній заяві посилається на те, що 28.01.1996 року померла його мати ОСОБА_3, з якою він проживав та вів спільне господарство. Після смерті матері відкрилася спадщина, яку позивач прийняв в силу ст. 549 ЦК УРСР, та 25.04.1997 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

В січні 2017 року позивачу стало відомо, що його мати мала право на земельну частку (пай) в КСП «Перемога» Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області площею 5,16 умовних кадастрових гектарів, однак з невідомих причин її не включено до списків осіб, які мали право на земельну частку (пай), в результаті чого не видано зазначеного сертифікату.

Реалізуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, у вигляді права на земельну частку (пай), про яку йому стало відомо в січні 2017 року. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутністьу позивача оригінала правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Крім того, в Державному архіві Одеської області не зберігся актовий запис про його народження. З цих підстав позивач змушений звернутися до суду про захист свого майнового права.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідачі представник Балтської міської ради Одеської області та Балтської райдержадміністрації Одеської області в судове засідання не зявилися, однак надали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнають та просять розглянути справу за їх відсутності.

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено наступне.

В 1935 році ОСОБА_3 вступила в члени колгоспу «Перемога» Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області, реорганізованого в КСП «Перемога» Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області, де працювала до 01.10.1968 року, тобто по час виходу на пенсію, що підтверджує копією своєї трудової книжки колгоспника та архівною довідкою № 330 від липня 1969 року.

11.11.1995 року проводилося паювання земель КСП «Перемога» Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області, та цього ж дня отримано Державний акт на право колективної власності на землю, та затверджено списки осіб, які мають право на земельний пай. Однак з незрозумілих причин, ОСОБА_3 не включено до списків осіб, які мали право на земельну частку (пай), в результаті чого не видано сертифікату на право на земельну частку (пай).

28.01.1996 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 065949, виданого 29.01.1996 року Лісничівською сільською радою Балтського району Одеської області. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді майна, прав та обовязків, що належали спадкодавцю.

Спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 є ОСОБА_2, який в силу ст. 549 ЦК УРСР прийняв у спадщину майно померлої, та 25.04.1997 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у вигляді права на земельну частку (пай) 5,16 умовних кадастрових гектарів В КСП «Перемога», розташованої на території Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області, що не охоплена заповітом, про яке позивач дізнався лише в січні 2017 року, не представилося можливим, так як втрачено свідоцтво про його народження, та відсутності в Державному архіві актового запису про народження ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Державного архіву Одеської області від 09.06.2017 року № с-1817, а також відсутності сертифікату на право власності на земельну частку (пай), про що свідчить письмова відповідь приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 10.09.2017 №293/01-16.

Як вбачається з довідки Балтської міської ради виданої старостою с. Лісничівка Балтського району Одеської області № 163 від 24.04.2017 року та копій витягу погосподарських книг, до складу сімї ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, входив син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є родичкою сімї ОСОБА_2, та може підтвердити факт, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3, померлої 28.01.1996 року.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_2, а ОСОБА_3 її свекрухою, та відповідно ОСОБА_2 матірю, з якою проживали однією сімєю в одному домогосподарстві в с. Лісничівка Балтського району Одеської області.

Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами повязані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які, суд виходить з того, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно ст. 235 та п. 3 ОСОБА_7 Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року» Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку позовного провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо вбачається спір про право.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факт родинних відносин між фізичними особами.

Досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву в тому, що ОСОБА_3, померла 28.01.1996 року, являється матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають особи, які являються членами сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами на час отримання державного акту на право колективної власності на землю.

ОСОБА_7 Міністрів СССР "Про трудові книжки колгоспників" від 21.04.1975 року № 310 передбачено, що трудова книжка колгоспника є документом, який, зокрема, підтверджує членство особи в колгоспі.

Відповідно до п. 24 ОСОБА_7 Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ( із змінами, внесеними згідно з ОСОБА_7 Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 року) сертифікати на право на земельну частку(пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень Земельного кодексу»). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям..." має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою.

Державний комітет України по земельних ресурсах листом від 22.08.2001 року за № 14-17-2-П1580/4251 роз'яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватися у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян - членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки(паю) в натурі, тощо.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 з 1935 року працювала в колгоспі «Перемога» реорганізованого в КСП «Перемога» до виходу на пенсію, тобто до 1968 року, була членом колгоспу та на час паювання земель та видачі підприємству державного акту на право колективної власності на землю, тому мала право на земельну частку(пай).

В першу чергу, за правилами ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України.

Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом.

Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай).

Ст. ст. 256, 257 ЦК України, передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом встановлено, що позивач пропустив строк звернення до суду через те, що дізнався про свої порушені права лише у січня 2017 року, а тому порушене право підлягає захисту.

Враховуючи, що позивач, як спадкоємець законом, яка всилу ст. 549 УРСР спадщину прийняв, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не подав заяву про відмову від неї, та вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідачів, та відсутність інших спадкоємців, суд вважає, що позовні вимоги позивача цілком обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 16, 25, 328, 346, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Балтської міської ради Одеської області, Балтської райдержадміністрації Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

ОСОБА_2 поновити строк для звернення до суду з даним позовом.

Встановити факт, що ОСОБА_3, померла 28.01.1996 року, є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2, як за спадкоємцем першої черги за законом, право на земельну частку (пай) площею 5,16 умовних кадастрових гектарів ріллі із земель колективної власності КСП «Перемога» на території Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області, право на яку мала ОСОБА_3, померла 28.01.1996 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я: