Справа № 639/4466/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 р. Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі Бондаренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у липні 2017 р. звернулася до суду з позовом до ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» (далі ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка») про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку в сумі, з урахуванням уточнень, 52617 грн. 36 коп. за період з 15.07.2014 р. по 03.10.2017 р., посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 14.07.2014 р. на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку станом на 14.07.2014 р.-66535 грн. 92 коп. Рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 6585 грн. 25 коп. виконано тільки 09.03.2017 р., проте сума грошової компенсації у розмірі 3572 грн. 76 коп. позивачеві перерахована після подання позову та звернень до Харківської обласної державної адміністрації і Головного управління Держпраці у Харківській області 15.08.2017 р. та додатково отримано 03.10.2017 р. безпосередньо в бухгалтерії підприємства 03.10.2017 р. При середньоденної заробітній платі-65 грн. 04 коп. і заборгованості -809 днів, позивач просить стягнути 52617 грн. 36 коп.

Представник відповідача ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» - позовні вимоги визнав частково, стверджуючи, що сума середньої заробітної плати за час затримки остаточного розрахунку при звільнення, а саме 161 день станом на 15.08.2017 р., складає 10471 грн. ( без утримання податків), з урахуванням графіку роботи підприємства, який був встановлений і під час роботи ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 14.07.2014 р. стягнуто з ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримку кінцевого розрахунку при звільненні, тобто з червня 2010 р. по день винесення рішення , в сумі 66535 грн. На підставі виконавчого листа Жовтневим відділом державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області відкрито виконавче провадження.

З матеріалів справи, виписки з карткового рахунку випливає, що позивачем отримана заборгованість по заробітній платі в сумі 6585 грн. 25 коп. за рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова 09.03.2017 р.

На звернення ОСОБА_1 щодо компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату , ДП « ХПЗ ім. Т.Г.Шевченка» надіслало відповідь 05.05.2017 р., якою повідомила про нарахування компенсації і здійснення її після надходження документів про сплату заборгованості із заробітної плати виконавчою службою м.Харкова. На запит Харківської обласної державної адміністрації відповідач зазначив про суму компенсації -3572 грн. 76 коп.Вказана сума виплачена підприємством 15.08.2017 р.

Таким чином,затримка розрахунку склала 161 день за період з 15.07.2014 р. по 14.08.2017 р. , з урахуванням з урахуванням графіку роботи підприємства, який встановлено ще під час роботи ОСОБА_1 в 2010 р.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Офіційне тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу Конституційний Суд України навів у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, зокрема зазначив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі № 6-144цс13ВСУ від 29.01.2014 року не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Середній заробіток позивача був вирахуваний і зазначений у судовому рішення Жовтневого районного суда м.Харкова від 14.07.2014 р. , не оспорюється сторонами і складає 65 грн. 04 коп.

Сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні станом на 15.08.2017 р. складає 10471 грн. 44 коп. (65,04 грн. х 161 робочий день), а з утриманням податків-8429 грн. 51 коп.

Доводи позивача про те, що 03.10.2017 р. вона отримала в бухгалтерії ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» 333 грн. 41 коп. і саме цей день вважається днем остаточного розрахунку, суд не приймає до уваги, оскільки призначення цього платежу і його віднесення до складу заробітної плати не підтверджено, документів про виплату не надано.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають частковому задоволенню.

Згідно за ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10471 ( десять тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 44 коп.(без утримання податку і інших обовязкових платежів).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ -