Справа №752/1461/17
Провадження № 2/752/2575/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29.05.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шумко А.В.
за участю секретаря Симоненко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-
У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Голосіївського районного суду м. Києва про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 1981 року зареєстрований в АДРЕСА_4 та є єдиним власником квартири на підставі договору дарування від 04.02.1993 року. Крім нього в квартирі зареєстрована його повнолітня дочка - ОСОБА_2 яка проживає за іншою адресою зі своєю матір'ю.
Відповідач зареєстрована у вказаній квартирі проте не проживає в ній понад дванадцять років, в квартирі відсутні її особисті речі та предмети побутового користування, пошту на адресу реєстрації не отримує, тобто реєстрація в квартирі її формальна. Всі платежі за комунальні послуги здійснює позивач. Просить визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.
Позивач через канцелярію суду надав заяву, в якій вказав про підтримання позовних вимог, просить розгляд справи проводити у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому ст.ст. 74, 76 ЦПК України порядку. Судові повістки повернулись до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
З урахуванням думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, вповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У квартирі АДРЕСА_2, згідно довідки форми № 3 від 09.12.2016 року виданої комунальним концерном «Центр комунального сервісу» за вх. № 2840 зареєстрований відповідач - ОСОБА_2, дочка власника. Позивач - ОСОБА_1 - власник особистого рахунку. Форма власності житла - приватна. (а.с. 5).
У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
З актів про не проживання відповідача ОСОБА_2, складених майстрами технічних дільниць №1, №2, №3, №4 ЖЕД-103 та підписаних мешканцями сусідніх квартир №198, № 209 від 08.07.2016 року та від 04.01.2017 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_5. (а.с.8-9).
Власник майна згідно зі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 «суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки, інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом».
За таких обставин, суд вважає, позов обґрунтованим, з матеріалів справи встановлено, що відповідач більше одного року відсутній за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_3, витрати по житлово-комунальним послугам не несе, значиться зареєстрованою у помешканні формально, поточного ремонту та інших витрат по квартирі не несе. Отже, відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач є особою, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, з цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 319, 391, ч.2 ст. 405, ЦК України, ст.72 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 10, 11, 57- 60, 61, 88, 212-215, 218, 292, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3), такою що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3), на користь держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України - шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України - після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: А.В. Шумко