У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації про захист прав споживачів, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації на рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 пред'явила до суду указаний вище позов, в якому посилалась на те, що 8 квітня 2015 року вона звернулась до комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації із заявою про вихід з ладу приладу обліку води і заявила про необхідність проведення демонтажу, ремонту, транспортування та монтажу зазначеного приладу. Листом від 17 квітня 2015 року відповідач, як виконавець житлово-комунальних послуг, відмовив їй у наданні таких послуг з тих підстав, що така послуга повинна бути спрямована до виконавця послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

ОСОБА_3 вважала, що відмова відповідача у наданні послуг є неправомірною, оскільки 26 липня 2012 року між нею та відповідачем укладено договір, за умовами якого саме відповідач надає послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту приладів обліку води, у тому числі і демонтаж, транспортування і монтаж. Крім того, у січні 2014 року у зв'язку з відмовою комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації вона вимушена була звертатися до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 з метою здійснення повірки приладу обліку, внаслідок чого зазнала витрат у розмірі 250 грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд: зобов'язати комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації зробити періодичну повірку, обслуговування і ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів обліку, які встановлені в квартирі АДРЕСА_1; стягнути з відповідача на її користь 250 грн на відшкодування майнових витрат, 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації зробити періодичну повірку, обслуговування і ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів обліку, які встановлені в квартирі АДРЕСА_1 у споживача ОСОБА_3

Стягнуто з комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 грошові кошти за послуги демонтажу, транспортування, монтажу, повірки засобу обліку води у розмірі 250 грн.

У решті позову відмовлено.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі комунальне підприємство теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, виходив із того, що між сторонами укладено договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, за умовами якого споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. При цьому відповідачем не надано доказів того, що послуги, які просила надати позивач, не включені до вартості оплачуваних нею послуг з водопостачання та водовідведення, а позивачем - що діями відповідача їй завдано моральної шкоди, не наведено обґрунтування її розміру.

Апеляційний суд погодився з висновками районного суду, зазначивши також про те, що комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації є виконавцем послуг з водопостачання за місцем проживання позивача, тому проведення періодичної повірки квартирних засобів обліку є обов'язком комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації.

Проте повністюпогодитись із висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що рішенням Харківської районної ради Харківської області від 29 липня 2011 року «Про надання згоди на передачу майнового комплексу систем централізованого водопостачання та водовідведення спіотної власності територіальних громад сіл, селищ, міст району з балансу комунального підприємства «Водопровідно-каналізаційне господарство Харківського району» на баланс комунального підприємства теплових мереж Харківського району» надано згоду на передачу майнового комплексу систем централізованого водопостачання та водовідведення, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківського району з балансу комунального підприємства «Водопровідно-каналізаційне господарство Харківського району» на баланс до статутного фонду комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації.

Згідно з актом приймання-передач від 30 вересня 2011 року комісією, персональний склад якої затверджено розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації від 7 вересня 2011 року № 1948, зроблено висновок про передачу системи централізованого водопостачання та водовідведення, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківського району з балансу комунального підприємства «Водопровідно-каналізаційне господарство Харківського району» на баланс для поповнення статутного фонду комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації.

Крім того, рішенням Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області від 6 січня 2012 року «Про передачу в господарське відання на баланс комунального підприємства теплових мереж Харківського району систем водопостачання та водовідведення в с. Комунар» визнано комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для споживачів Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області та передано в господарське відання на баланс комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації системи водопостачання та водовідведення територіальної громади.

Також було затверджено тариф на послуги з централізованого водопостачаня та водовідведення на рівні діючих тарифів.

26 липня 2012 року між ОСОБА_3 та комунальним підприємством теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації укладено договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, згідно з яким у квартирі позивача встановлено прилад обліку води № 09384414, який опломбовано пломбою № 0261651.

16 січня 2014 року з зазначеного приладу обліку працівником відповідача були зняті пломби, про що був складений відповідний акт.

17 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, який за місцем проживання позивача провів зняття на повірку, повірку та встановлення приладу обліку води, за що позивачем сплачено 250 грн.

23 січня 2014 року зазначений прилад обліку був опломбований працівником фонду комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, про що складено відповідний акт.

6 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації із заявою про вихід з ладу засобу обліку води.

Відповідач відмовився у здійсненні повірки водолічильника власними силами і за власний рахунок, посилаючись на те, що лічильник не є власністю підприємства, тому вартість повірки не закладено в тарифи на споживання води.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з п. 24 цього Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року - до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є додатком до затвердженого Порядку.

Отже, до 24 жовтня 2014 року проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктами 9, 30, 32 цих Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Як зазначалось вище, Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Положеннями ч. 3 ст. 19, ч. 4 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником послуг, то відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

До визначення на законодавчому рівні виконавців певних послуг (Закон від 10 квітня 2014 року № 1198-VIII, який набрав чинності 26 квітня 2014 року) питання визначення виконавців житлово-комунальних послуг (в тому числі з централізованого постачання холодної і гарячої води, водовідведення) ст. 7 Закону № 1875-IV було віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 22 квітня 2015 року № 6-60цс15, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Проте апеляційний суд не врахував той факт, що згідно з рішенням Харківської районної ради Харківської області від 24 грудня 2014 року комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації з 1 серпня 2015 року не є виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення, тому не повинно нести перед позивачем відповідальність з відшкодування понесених нею витрат на повірку засобів обліку води.

Також у п. 24 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869, передбачено, що До складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам, зокрема витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата.

Разом з тим апеляційний суд не встановив кому належить засіб обліку води, встановлений у квартирі позивача.

Таким чином, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України на зазначені вище обставини справи уваги не звернув; зазначених вимог закону не врахував; не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик