АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/658/17 Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/789/1150/17 Доповідач - Дикун С.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника позивача адвоката Сверлик О.В.; представника відповідача - директора Порохівської загальноосвітньої школи I-III ступенів Ковалівської Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Сверлик Ольги Василівни в інтересах ОСОБА_3 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Порохівської загальноосвітньої школи I-III ступенів про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про поновлення її на роботі на посаді техпрацівника, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу: стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та затримку розрахунку при звільненні, а також стягнення 10000 грн. моральної шкоди, мотивуючи тим, що звільнення її з роботи у зв'язку із скороченням штатного розпису проведено відповідачем без урахування її переважного права на залишення на роботі та без згоди профспілкового комітету, при цьому їй не були запропоновані інші посади.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року в позові ОСОБА_3 до Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 в інтересах якої діє Сверлик О.В., подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі. Вказує, що відповідно до ч.1 ст.43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з підстав, передбачених, зокрема, п.1 ст.40 КЗПП України, допускається лише за попередньою згодою виборчого органу профспілкової організації, членом якої є працівник. Так, при звільненні ОСОБА_3, відповідач по справі не звертався до профспілкової організації з обґрунтованим письмовим поданням про розірвання з нею трудового договору. Зазначає, що ухвалюючи рішення, суд не дав належної оцінки доказам, дослідженим в суді, не реагував на порушення закону, які були допущені при звільненні з роботи ОСОБА_3 та безпідставно прийшов до висновку, що і затримка у проведенні розрахунку з ОСОБА_3, і затримка у видачі їй трудової книжки сталися не з вини відповідача. Наголошує, що відповідач був зобов'язаний у разі відсутності ОСОБА_3 на роботі у день звільнення надіслати їй письмове повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, чого зроблено не було. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає, що згода профкому, надана на виконання ухвали суду від 21.06.2017 року, зроблена під тиском директора школи, яка із незрозумілих підстав була запрошена та присутня на засіданні профкому при вирішенні питання щодо надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, котра підтримала вимоги апеляційної скарги, представника відповідача, котра апеляційної скарги не визнала, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду - до часткового скасування з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із тих обставин, що звільнення ОСОБА_3 з роботи було проведено відповідачем із дотриманням вимог трудового законодавства та права позивача не порушені.

Проте, з такими висновками суду можна погодитись частково.

Судом установлено, що відповідно до наказу директора Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 05.06.2001 року №64 ОСОБА_3 прийнято на роботу в обслуговуючий персонал школи з 05.06.2001 року.

Згідно з наказом директора Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 01.02.2017 року №17-од, виданого на виконання наказу відділу освіти Бучацької районної державної адміністрації від 06.01.2017 року №07-од, у зв'язку з тим, що у школі виявлено невідповідність між кількістю ставок прибиральниць та площею прибирання, попереджено технічний персонал школи про можливе вивільнення.

Відповідно до штатного розпису Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на 2017 рік у школі передбачено дві штатні одиниці прибиральниць.

Згідно з наказом директора Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 06.04.2017 року №03-К ОСОБА_3 звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штатного розпису, п.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до акту від 06.04.2017 року, складеного комісією працівників Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, ОСОБА_3 відмовилася від ознайомлення із наказом від 06.04.2017 року №03-К про звільнення її з роботи.

Згідно з витягом протоколу №03 засідання профспілкового комітету Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 06.07.2017 року профспілковий комітет дав згоду на розірвання трудового договору між Порохівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів та ОСОБА_3 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатного розпису працівників.

Позивачка працювала прибиральницею у відповідача з 05.06.2001 року по 06.04.2017 року.

01.02.2017 року позивачку попереджено про можливе вивільнення у зв'язку з тим, що у школі виявлено невідповідність між кількістю ставок прибиральниць та площею прибирання.

Одночасно з попередженням про вивільнення позивачці не пропонувалася інша робота, оскільки в школі не було роботи за відповідною професією чи спеціальністю.

06.04.2017 року позивачку звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штатного розпису, п.1 ст.40 КЗпП України.

У день звільнення позивачка працювала та відмовилася від ознайомлення із наказом про своє звільнення, про що свідчить комісійний акт (а.с.18).

Трудову книжку видано позивачці та остаточний розрахунок із нею проведено 04.05.2017 року.

Під час судового розгляду суду першої інстанції профспілковий комітет Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів дав згоду на розірвання трудового договору між Порохівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів та ОСОБА_3 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатного розпису працівників.

Відповідно до п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку скорочення штату працівників.

Згідно зі ст.42 Кодексу законів про працю України при скороченні штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1)сімейним при наявності двох і більше утриманців;

2)особам, в сім'ї яких немає інших працівників із самостійним заробітком;

3)працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ст.49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до вимог ч.2 ст.11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» статус первинних мають профспілки чи організації, які діють на підприємстві, в установі, організації, навчальному закладі або об'єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб.

Проте, відсутність звернення до профспілкової організації при звільненні не є беззаперечною підставою для визнання такого звільнення незаконним.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що в ході судового розгляду справи було встановлено факт незаконного і безпідставного звільнення ОСОБА_3 з роботи, не заслуговує на увагу і є протилежним до змісту тексту оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що при звільненні ОСОБА_3 відповідач не звертався до профспілкової організації з обґрунтованим письмовим поданням про розірвання з позивачкою трудового договору.

Згідно зі ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 3 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. При цьому подовження цього строку законом не передбачено.

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Апеляційним судом установлено, що 21.06.2017 року ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області було зупинено провадження по даній справі і запитано згоду виборного органу первинної профспілкової організації Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на звільнення ОСОБА_3

За результатами розгляду ухвали суду, профспілковим комітетом Порохівської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 06 липня 2017 року дано згоду на розірвання трудового договору між Порохівською ЗОШ І-ІІІ ступенів та ОСОБА_3 на підставі п.1 ст.40 КзпП України у зв'язку зі скороченням штатного розпису працівників, яку колегія суддів вважає обґрунтованою.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу на те, що ОСОБА_3 погоджувалась перейти на іншу роботу і за згодою інших техпрацівників готова була працювати на неповну ставку не знайшли свого підтвердження, оскільки доказів наявності вільних вакансій серед технічного персоналу суду не подано.

Стаж роботи позивачки на даній посаді з червня 2001 року та перебування на її утримання батьків-пенсіонерів, не містять інформації щодо предмета доказування тієї обставини, що саме ОСОБА_3 мала переважне право на залишення на роботі перед іншими двома працівниками, а тому ці докази є неналежними. Крім того, доказів про перебування на утриманні батьків-пенсіонерів позивач суду першої інстанції не подала, поважних причин неподання таких доказів не навела апеляційному суду, що, відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, перешкоджає досліджувати їх у апеляційному суді.

Разом з тим, колегія суддів вважає передчасним висновок суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та затримку розрахунку при звільненні.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП Українив разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з п.п.4.1.,4.2. Інструкції про ведення трудових книжок власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у день звільнення - 06.04.2017 року позивач працювала, однак, трудова книжка їй була видана відповідачем та всі належні при звільненні виплати були виплачені відділом освіти, молоді та спорту Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області 04.05.2017 року, що вбачається із відповіді на адвокатський запит відділу освіти, молоді та спорту Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області.

Отже, висновок суду, що права позивача щодо зазначених позовних вимог не є порушеними - передчасний.

Як вбачається із матеріалів справи, головним розпорядником коштів щодо нарахування і виплати заробітної плати працівникам школи є відділ освіти, молоді та спорту Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області, однак даний відповідач до участі у справі не притягнутий.

За таких обставин, коли апеляційний суд позбавлений права на стадії апеляційного розгляду вирішувати питання про притягнення до участі у справі осіб, котрі не залучались як сторона відповідача у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_3 до Порохівської загальноосвітньої школи I-III ступенів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки та розрахунку при звільненні слід відмовити, з огляду, що зазначений позивачем відповідач щодо даної частини позовних вимог не є належним відповідачем

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309, 316,317, 324,325 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах якої діє Сверлик Ольга Василівна задовольнити частково.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року в частині відмови у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Порохівської загальноосвітньої школи I-III ступенів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити з інших підстав.

У решті рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області С.І. Дикун