Номер провадження: 22-ц/785/410/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, за участю третьої особи Міністерства юстиції України як правонаступника ліквідованої Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, виселення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи Міністерства юстиції України як правонаступника ліквідованої Державної реєстраційної служби України про визнання договорів недійсними, зобов'язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ «Дельта Банк», звернувшись 19 червня 2014 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АКІБ «УкрСиббанк» (після зміни найменування ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 5 червня 2007 року, за яким на споживчі потреби надано кредит в іноземній валюті в сумі 45000,00 доларів США, еквівалентних по курсу НБУ на день укладення договору 227250,00 грн., під 13,5% річних та зобов'язання повернути кредит в поновному обсязі не пізніше 5 травня 2017 року. Додатковою угодою №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 5 червня 2007 року внесено зміни до графіку погашення кредиту. В порядку забезпечення виконання кредитних зобов'язань між АКІБ «УкрСиббанк» (після зміни найменування ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір від 5 червня 2007 року, за яким передано в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на невиконання кредитних зобов'язань, перехід за укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договором від 8 грудня 2011 року купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ «Дельта Банк» просив в рахунок заборгованості станом на 22 листопада 2013 року в загальній сумі 69048,79 доларів США, еквівалентних по курсу НБУ 551906,98 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки, визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно, витребувати у ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 і м. Одесі та усіх інших мешканців, які проживають та зареєстровані за вказаною адресою, стягнути судові витрати (т.1 а.с.3-9).

16 вересня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» уточнив вимоги, однак в ході розгляду справи представник не підтримав уточнені вимоги та просив задовольнити вимоги від 16 вересня 2014 року (т.1 а.с.128-133, т.2 а.с.70-71).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (т.1 а.с.154-158).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 2 жовтня 2015 року заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.186-187).

В ході розгляду справи в загальному порядку позивач ПАТ «Дельта Банк» підтримав вимоги, заявлені 16 вересня 2014 року.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, звернувшись 11 грудня 2015 року до суду із зустрічним позовом, просила застосувати реституцію та повернути сторони у початковий стан; визнати недійсними укладені між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 договір про надання споживчого кредиту №0 від 5 червня 2007 року, додаткову угоду №1 від 20 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 5 червня 2007 року; визнати недійсним укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 договір іпотеки від 5 червня 2007 року; визнати укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договір від 8 грудня 2011 року купівлі-продажу прав вимоги недійним в частині передачі прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 5 червня 2007 року; зобов'язати реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області вилучити запис про іпотечний договір №2447 від 5 червня 2007 року та вилучити запис №383 від 5 червня 2007 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1. Крім того, в зустрічному позові ОСОБА_3 просила визнати недійсними укладені між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 договір про надання споживчого кредиту №0 від 22 листопада 2006 року, додаткову угоду №1 від 20 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 листопада 2006 року, визнати недійсним договір іпотеки від 22 листопада 2006 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_5; визнати недійсним укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 договір поруки №62849 від 22 листопада 2006 року; визнати укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договір від 8 грудня 2011 року купівлі-продажу прав вимоги недійсним в частині передачі прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 листопада 2006 року; зобов'язати реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області вилучити запис №678 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_5 (т.1 а.с.197-206а).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2015 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «Дельта Банк» (т.1 а.с.228-230).

Позивач ПАТ «Дельта Банк» вимоги зустрічного позову не визнав (т.1 а.с.241-242).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2016 року до участі в справі за вимогами зустрічного позову залучено в якості співвідповідача ПАТ «УкрСиббанк» (т.1 а.с.246-247).

Відповідач ПАТ «УкрСиббанк» вимоги зустрічного позову не визнав (т.2 а.с.13-20).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року первісний позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2016 року виправлено описку в рішенні суду (т.2 а.с.32-43, 69-71).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» та про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК виникають зобов'язання (ч.2 ст.509 ЦК України).

За загальними умовами виконання зобов'язання, визначеними статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою (ч.1 ст.546 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Іпотека регулюється Законом України «Про іпотеку».

Встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 5 червня 2007 року, за яким на споживчі потреби надано шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 кредит в іноземній валют в сумі 45000,00 доларів США під 13,5% річних терміном кредитування 120 місяців під зобов'язання повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 5 травня 2017 року (т.1 а.с.12-21).

Додатковою угодою №1 від 20 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 5 червня 2007 року, сторони домовились щодо ідентифікації договору ( номер договору №0, реєстраційний номер договору №1), зміни графіка погашення кредиту (т.1 а.с.22-23).

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір від 5 червня 2007 року, за яким для забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 5 червня 2007 року передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. 5 червня 2007 року, зареєстровано в реєстрі за №2447. Предмет іпотеки належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 5 червня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстрованого в реєстрі за №2422. У зв'язку з посвідченням іпотечного договору приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. 5 червня 2007 року накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, що належить ОСОБА_3, до припинення цього іпотечного договору; заборону в Реєстрі заборон зареєстровано за №383 (т.1 а.с.24-27).

Згідно довідки ПАТ «Дельта Банк» за договором про надання споживчого кредиту №0 (№1) від 5 червня 2007 року заборгованість станом на 22 листопада 2013 року складала 69048,79 доларів США, рівних по курсу НБУ 551906,98 грн., з них тіло кредиту - 41356,12 доларів США, відсотки - 27692,67 доларів США (т.1 а.с.31, 34-44).

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 22 листопада 2006 року, за яким на споживчі потреби надано шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 кредит в іноземній валют в сумі 50000,00 доларів США під 11,3% річних терміном кредитування 252 місяців під зобов'язання повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 22 листопада 2027 року (т.1 а.с.208-217).

Додатковою угодою №1 від 20 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 листопада 2006 року, сторони домовились щодо ідентифікації договору (номер договору №0, реєстраційний номер договору №1), зміни графіка погашення кредиту (т.1 а.с.218-219).

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір від 22 листопада 2006 року, за яким для забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 листопада 2006 року передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_5. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. 22 листопада 2006 року, зареєстровано в реєстрі за №6189. Предмет іпотеки належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22 листопада 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстрованого в реєстрі за №6179. У зв'язку з посвідченням іпотечного договору приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. 22 листопада 2006 року накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, що належить ОСОБА_3, до припинення цього іпотечного договору; заборону в Реєстрі заборон зареєстровано за №678 (т.1 а.с.220-224).

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки від 22 листопада 2006 року для забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 листопада 2006 року (т.1 а.с.225-226).

Рішенням загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінив назву на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено 8 грудня 2011 року договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту №0 (реєстраційний номер договору №1) від 5 червня 2007 року та забезпечувальним іпотечним договором від 5 червня 2007 року №2447, за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 листопада 2006 року та забезпечувальними іпотечним договором від 22 листопада 2006 року і договором поруки від 22 листопада 2006 року (т.1 а.с.50, 51-54, 151-152, т.2 а.с.93-120).

ПАТ «Дельта Банк» 19 червня 2014 року пред'явлено вимоги до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 5 червня 2007 року шляхом передачі права власності банку на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, визнання за банком права власності на предмет іпотеки, припинення права власності ОСОБА_3, виселення з предмета іпотеки тощо.

Ухвалюючи рішення в частині вимог первісного позову, суд першої інстанції виходив з кредитних зобов'язань забезпечених іпотекою нерухомого майна, порушення виконання основного зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів, права ПАТ «Дельта Банк» одержати задоволення своїх потреб як то визначеної станом на 22 листопада 2013 року кредитної заборгованості в загальній сумі 69048,79 доларів США за рахунок предмета іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у зазначений спосіб.

Висновки суду в частині вимог первісного позову не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову в задоволення вимог первісного позову.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини в частині вимог первісного позову.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою (ч.1 ст.546 ЦК України).

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч.1 ст.589 ЦК України). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.590 ЦК України). Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.591 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, яка залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).

Іпотека регулюється Законом України «Про іпотеку», стаття 1 якого визначає, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до положень статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосовувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: 1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір від 5 червня 2007 року, за яким для забезпечення виконання зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті процентів та інших платежів за договором про надання споживчого кредиту №0 від 5 червня 2007 року передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. 5 червня 2007 року, зареєстровано в реєстрі за №2447. За умовами укладеного іпотечного договору від 5 червня 2007 року іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та/або цим договором (п.2.1.1, 2.1.2, 4.1); звернення стягнення здійснюється на підставі або рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя (п.4.2); звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору іпотеки та відповідно до розділу У Закону України «Про іпотеку» (п.4.6); сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі; іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: 1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (п.5.1).

З огляду на викладене, статтею 36, 37 Закону України «Про іпотеку», пунктами 4, 5 укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 іпотечного договору від 5 червня 2007 року передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки можлива лише шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, правові підстави для задоволення позову ПАТ «Дельта Банк»» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки, визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки, припинення права власності ОСОБА_3 на предмет іпотеки, зобов'язання ОСОБА_3 вчинити певні дії відсутні. Оскільки вимога про виселення ОСОБА_3 та інших осіб з предмета іпотеки пов'язана зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, то правові підстави для виселення також відсутні.

Дане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22 березня 2017 року в справі №6-2967цс16, яка орієнтує на те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки як то судовий (на підставі рішення суду) та два позасудових (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя); у свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу; при цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно; суди, ухвалюючи судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, неправильно застосовують норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» (а.с.135-136).

Ухвалюючи рішення в частині вимог зустрічного позову, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, його висновки відповідають таким, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду в частині вирішення вимог зустрічного позову не спростовують.

Суд першої інстанції дав оцінку безпідставності доводів ОСОБА_3 щодо невідповідності вимогам чинного законодавства надання кредиту в іноземній валюті; правильно зазначив, що наявність у банку ліцензії на здійснення валютних операцій є достатньою підставою для здійснення операцій з валютними цінностями, в тому числі й операцій з використання іноземної валюти як засобу платежу. Суд зробив обґрунтований висновок, що наведені ОСОБА_3 доводи стосуються загальних умов кредитного договору та по суті не вливають на надання кредиту та обов'язок його погашення; кожне із положень, які зазначаються позивачем як незаконні, не тягнуть за собою неможливості виконання предмету договору як то надання і погашення кредиту та не можуть тягнути за собою визнання недійсним договору в цілому.

Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно статті 628 ЦК України.

Відповідно розділу 9 укладених ОСОБА_3 кредитних договорів підписанням договору банк підтвердив, що у нього є всі необхідні ліцензії і дозволи НБУ, необхідні для видачі та обслуговування кредиту; що даний договір підписаний з боку банку уповноваженою на те особою і підписання даного договору не є перевищенням її повноважень (п.9.1); підписанням договору позичальник підтвердив, свою здатність виконувати умови даного договору; що договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов'язковими для позичальника; що він володіє всіма необхідними документами, що необхідні для оформлення договору; що відсутні будь-які перешкоди для виконання договору на день його підписання; що позичальник повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними тощо (п.9.2).

ОСОБА_3 певний час виконувала умови кредитних договорів, не висловлювала до моменту звернення до суду з зустрічним позовом свої незгоду/заперечення про можливі порушення своїх прав чи про невідповідність договорів законодавству, не скористалась правом відмови від одержання кредиту тощо. Щодо валютних ризиків, то такі рівною мірою стосуються обох сторін договору. Укладаючи кредитні договори на тривалі строки, ОСОБА_3 при отриманні кредитних коштів в іноземній валюті мала усвідомлювати можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту.

Іпотечні договори та договір поруки є забезпечувальними договорами. Належних та допустимих доказів недійсності цих договорів ОСОБА_3 не надано.

Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладений 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», відповідає вимогам діючого законодавства. Про відступлення права вимоги ОСОБА_3 була письмово повідомлена ПАТ «Дельта Банк» 23 січня 2017 року (т.2 а.с.119, 120).

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам, на які посилалася ОСОБА_3 в обгрунтування заявлених нею вимог зустрічного позову, та доведеності таких доказами. Доводи апеляційної скарги нових обставин та доказів не містять. Правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог зустрічного позову відсутні.

Керуючись ст.303, п.п.1,2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, за участю третьої особи Міністерства юстиції України як правонаступника ліквідованої Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, виселення - скасувати.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, за участю третьої особи Міністерства юстиції України як правонаступника ліквідованої Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, виселення - відмовити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи Міністерства юстиції України як правонаступника ліквідованої Державної реєстраційної служби України про визнання договорів недійсними, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич