ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приват Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що з відповідачем в 2012 році було укладено кредитний договір та отримано ним кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач виконав умови договору надавши кредитні кошти. Відповідач зі своєї сторони порушила умови договору та має заборгованість.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнала частково, визнавши основну суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1853,42 грн. та визнала частково суму заборгованості за пенею 198,69 грн. та відсотками 1806,59 грн., в задоволенні інших заявлених вимог просила відмовити, а також просила застосувати строк позовної давності до даних правовідносин.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши та повно оцінивши у сукупності надані письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Так, судом встановлено, що 09 липня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказаний договір був укладений шляхом отримання банком підписаної та заповненої відповідачем ОСОБА_2 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват банку від 09.07.2012 року, відповідно до якої відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с. 6).

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від06.03.2010 року №СП-2010-256, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Також вказаними Умовами та правилами передбачено, що за користування ОСОБА_3 нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав і у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 30.06.2017 року має заборгованість перед Банком яка становить 43114,20 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 1853,42 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 34841,53 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 3890,00 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2029,25 грн. (а.с.4-5).

В судовому засіданні представник відповідача зазначила про те, що ОСОБА_3 незаконно збільшив розмір процентної ставки в односторонньому порядку, при цьому не повідомивши відповідача належним чином.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позивачем нараховувалися проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з 09.07.2012 року по 31.08.2014 року - 20,40%, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року - 34,80%, з 01.04.2015 року по 30.06.2017 року 43,20%.

Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_3 має право проводити зміни тарифів. При цьому ОСОБА_3, зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта.

Відповідно до ч.1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ч.3 ст. 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч.4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до ч.5 ст. 1056-1 ЦК України, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. ОСОБА_3 договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс, індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів, значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

Відповідно до ч.6 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Таким чином, встановлено, що укладеним між сторонами договором, в тому числі вищезазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг, не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру збільшення процентної ставки.

За таких обставин, суд вважає, що визначена сторонами при укладенні договору процентна ставка - 20,40% річних є фіксованою та не може змінюватись протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки, без дотриманням вищенаведених вимог ст. 1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною.

Крім того, на виконання припису ст.60 ЦПК України, позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованого збільшення розміру процентної ставки суду не надано, зокрема не надано позивачем повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки.

Відповідно до ч.2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором.

Враховуючи відсоткову ставку в розмірі 20,40%, представником відповідача визнається заборгованість за процентами в сумі 1806 грн. 59 коп., згідно розрахунку, наданого представником відповідача в письмовому поясненні (а.с. 97-108).

Тому, враховуючи, що заявлена позивачем заборгованість за процентами в сумі 34841,53 грн. не доведена, а представник відповідача визнає суму заборгованості за процентами лише в сумі 1806 грн. 59 коп., тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 1806 грн. 59 коп.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені та комісії в сумі 3890 грн., з врахуванням заперечень представника відповідача необхідно застосувати до даних правовідносин спеціальну позовну давність.

Згідно положень п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.1.1.5.25 кредитного договору, за несвоєчасну сплату послуг, передбачених Договором, умовами та правилами, клієнт сплачує по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що сума заборгованості за пенею та комісією становить 3890 грн., однак даний розрахунок проведений позивачем без належного обгронтування, проте враховуючи наданий представником відповідача розрахунок суми пені (а.с.99-102), суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума пені в розмірі 198 грн. 69 коп., яка позивачем не була спростована.

На час розгляду справи заборгованість за комісією позивачем не доведена, тому, суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю суми комісії.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів, то суд вважає наступне.

Із розрахунку заборгованості за договором встановлено, що позивачем нараховано штрафи: 500грн. (фіксована частина) та 2029,25грн. (процентна складова).

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами та Правилами надання банківських послуг, зокрема п.2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, також п.2.1.1.7.6 передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків сплати платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором.

Враховуючи, що відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Верховного Суду України від 23.10.2015 року в справі № 6-2003цс15.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково, а саме, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.07.2012 року в сумі 3858 гривень 70 копійок, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 1853,42 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1806,59 грн., заборгованість за пенею в сумі 198,69 грн. В задоволенні решти сум за кредитним договором відмовити.

Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 143грн. 20 коп., відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3,10,60,88,212,215,218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526, 610, 623, 651,652, 1054, 1056-1 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер-, прож.Київська область, м. Фастів, пров. Петровського, 9 на користь ПАТ КБ Приват Банк (м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, р/р 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість по кредитному договору № б/н від 09.07.2012 року в розмірі 3858,42 грн., яка складається з заборгованість за кредитом в сумі 1853,42 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1806,59 грн., заборгованість за пенею в сумі 198,69 грн., а також судові витрати в сумі 143,20 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Г.В. Соловей