Справа № 242/4315/16-ц
Провадження № 2/242/108/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирська І.М., при секретарі Козаковій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, треті особи: Перша Селидівська державна нотаріальна контора, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», про зняття заборони з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 19.09.2016 року звернулася до суду з позовом до Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття заборони з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № 277 від 24.06.2016 року, виданого КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації» належить квартира, що розташована за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи, 35/56. Звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру, натомість рішенням від 05.08.2016 року їй було відмовлено в державній реєстрації, оскільки 23.06.2004 року за № 3876 Першою Селидівською державною нотаріальною конторою накладена заборона на нерухоме майно власником, якого значиться ОСОБА_2, повідомлення про накладення заборони надійшло від ВДВС Селидівського МУЮ в Донецькій області № 6288 від 22.06.2004 року. Просить суд, визнати за нею право власності на квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи, 35/56 та зняти заборону на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, що зареєстрована Першою Селидівською державною нотаріальною конторою 23.06.2004 року за № 3876 на підставі повідомлення № 6288 від 22.06.2004 року ВДВС Селидівського МУЮ в Донецькій області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надали до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що в Селидівському МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-1581 виданий 26.06.2009 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Селидівського РЕМ боргу у сумі 2390 грн. 81 коп., постанова про стягнення виконавчого збору у сумі 239 грн. 08 коп., постанова про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 75 грн. 00 коп. (ВП 17351986). Однак на підставі повідомлення з Першої Селидівської нотаріальної контори, арешт був накладений на підставі виконавчого листа № 2-1612 від 18.06.2003 року виданого Селидівським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь Селидівського РЕМ збитку у сумі 239 грн. 62 коп. та державного мита у сумі 51 грн. 00 коп., постанова про стягнення виконавчого збору у сумі 29 грн. 06 коп., витрати на проведення виконавчих дій у сумі 75 грн. 00 коп. Арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, а саме на квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи (Советська), 35/56 накладено державним виконавцем постановою від 22.06.2016 року. В звязку з чим, просить суд відмовити в задоволені позову у повному обсязі та слухати справу без його участі .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Треті особи представники Першої Селидівської державної нотаріальної контори та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області від 22.06.2004 року, з метою забезпечення виконання виконавчого листа № 2-1612 від 18.06.2003 року виданого Селидівським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь Селидівського РЕМ збитку у сумі 239 грн. 62 коп. та державного мита у сумі 51 грн. 00 коп., постанова про стягнення виконавчого збору у сумі 29 грн. 06 коп., витрати на проведення виконавчих дій у сумі 75 грн. 00 коп. було накладено арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, а саме на квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи (Советська), 35/56.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до рішення Селидівської міської ради № 5/45-713 від 20.11.2008 року «Про прийняття приватизованої квартири до комунальної власності територіальної громади м. Селидове», на підставі заяви ОСОБА_2 у комунальну власність було прийнято квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи (Советська), 35/56 і передано на баланс КП «ЖЕК м. Гірник». Доручено директорові КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації» анулювати документи на право власності на житлове приміщення за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. (Советська), 35/56.

Згідно листа КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації», квартира, що розташована за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи (Советська), 35/56 в числі приватизованих не значиться.

Відповідно до повідомлення КП «ЖЕК м. Гірник» квартира, що розташована за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи (Советська), 35/56 не приватизована та підлягає заселенню

Судом встановлено, що 12.03.2009 року виконавчим комітетом Гірницької міської ради видано ордер № 9 на право ОСОБА_1 зайняття жилого приміщення за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи (Советська), 35/56, який видано на підставі рішення виконкому Гірницької міської ради від 20.02.2009 року № 23.

Згідно довідки № 641 від 30.04.2013 року, виданої КП «ЖЕК м. Гірник», в квартирі за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи (Советська), 35/56 ніхто не мешкає.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 277 від 24.06.2016 року, виданого КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації» квартира, що розташована за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи, 35/56 належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 30796517 від 05.08.2016 року ОСОБА_1 відмовлено в державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи, 35/56, оскільки 23.06.2004 року за № 3876 Першою Селидівською державною нотаріальною конторою накладена заборона на нерухоме майно власником, якого значиться ОСОБА_2, повідомлення про накладення заборони надійшло від ВДВС Селидівського МУЮ в Донецькій області № 6288 від 22.06.2004 року.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею право власності на квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Свободи, 35/56 підлягають задоволенню, оскільки вона не може здійснити реєстрацію цього права, отже фактично не визнається

Слід також, зауважити що відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно із ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» Оскільки згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі обєднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, повязаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 в передбаченому чинним законодавством порядку набула право власності на вищевказану квартиру і не може нести відповідальність за зобовязанням попереднього власника, оскільки квартира придбана не в порядку вчинення правочину між ними і позивач фактично не знав про наявність заборгованості, а арешт накладався на це майно, як на майно відповідача ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження, Таким чином суд вбачає, що підстава для арешту належної ОСОБА_1 квартири відсутня.

Враховуючи, що чинність арешту перешкоджає позивачеві в реалізації своїх прав як власника майна, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про зняття арешту з квартири, належної позивачу.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» , ст.ст. 109, 118-120, 214-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, треті особи: Перша Селидівська державна нотаріальна контора, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», про зняття заборони з нерухомого майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 44,1 кв.м., житловою 31,4 кв.м.

Зняти заборону (арешт) на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, що зареєстрована Першою Селидівською державною нотаріальною конторою 23.06.2004 року за № 3876 на підставі повідомлення № 6288 від 22.06.2004 року ВДВС Селидівського МУЮ в Донецькій області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М. Владимирська