ухвала

іменем україни

17 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерде Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Ерде Банк» Ткач Маріанни Юріївни до ОСОБА_5, третя особа - Приватне підприємство «Терра-Нова-Плюс», про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Ерде Банк» Караченцева Артема Юрійовича на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Ерде Банк» (далі - ПАТ «Ерде Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Ерде Банк» Ткач М.Ю. звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року, позовну заяву ПАТ «Ерде Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Ерде Банк» до ОСОБА_5, третя особа - ПП «Терра-Нова-Плюс», про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Ерде Банк» Караченцев А.Ю. просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з яким також погодився апеляційний суд, врахувавши вимоги п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що представник позивача повторно не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду даної справи, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.

Доводи касаційної скарги щодо направлення поштою заяви представника позивача від 13 лютого 2015 року про розгляд справи без участі представника банку не спростовують висновків судів щодо повторної неявки представника позивача, оскільки така заява в матеріалах справи № 308/6215/14ц (головуючий суддя Монич О.В.) відсутня, так як заява була адресована судді Леміш О.М. у справі № 308/1412/14-ц.

Крім того, з матеріалів справи вбачається що провадження у справі відкрито у 2014 році, представник позивача неодноразово не з'являвся в судові засідання без повідомлення причин такої неявки.

Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Ерде Банк» КараченцеваАртема Юрійовича відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.В. Ступак