Справа № 456/2196/17 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/5885/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської областівід 04 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання на час навчання,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання на час навчання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є її батьком, який з сімєю не проживав, так як батьки розірвали шлюб. Вона перебувала на утриманні матері, ОСОБА_4 до листопада 2008 року, але надалі, у звязку зі смертю матері, проживає постійно і перебуває на утриманні своєї бабусі ОСОБА_5І та дідуся ОСОБА_6 На даний час вона навчається в Харківському національному медичному університеті на денній формі навчання за бюджетом з 01.09.2016 року, орієнтовний час закінчення навчання 30.06.2022 року, що призводить до значних грошових витрат, повязаними з проживанням та навчанням. Її матеріальне становище є важким, так як фактично перебуває на утриманні з пенсії бабусі та дідуся. Відповідач участі в її утриманні у добровільному порядку не бере. На даний час відповідач не має постійного місця роботи, але має тимчасові заробітки, тривалий час здійснює виїзд за кордон та має змогу сплачувати аліменти.

РішеннямСтрийського міськрайонного суду Львівської областівід 04 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання- задоволено частково.

Вирішено Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, в розмірі 2000 грн., починаючи стягнення з 20 липня 2017 року, на період навчання ОСОБА_3, до 30 червня 2022 року. Вирішено питання судових витрат.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської областівід 04 серпня 2017 року оскаржив відповідач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що позивачем чітко необґрунтовано суму аліментів на її утримання в розмірі 2500 грн. 00 коп. та не подано суду доказів про її видатки (стипендія, соціальна допомога, видатки по сплаті гуртожитку). Всі ці обставини дають підстави вважати, що суд першої інстанції не повно з»ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об»єктивному та неупередженому її розгляду. Покликається на приписи ст. 182 СК України. Звертає увагу на те, що його колишні непостійні заробітки не можуть слугувати підставою для визначення розмір аліментів, які стягуються в даний час. А в даний час він через отримані травми вимушений повернутись в Україну, де не працює.

Обов»язок сплачувати аліменти на повнолітню дитину може бути виконаний лише за наявності такої змоги, а у нього така відсутня через вище викладені обставини, а також через те, що на його утриманні знаходиться мати інвалід.

Погоджується сплачувати аліменти в розмірі 842 грн. 00 коп. щомісячно, оскільки у більшому розмірі не має змоги.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської областівід 04 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №180530 від 18.08.1999 року (актовий запис №381).

Згідно з свідоцтвом про смерть від 22.11.2008 року, актовий запис № 679, мати позивача, ОСОБА_4 померла 22.11.2008 року в м. Стрий Львівської області.

Встановлено й те, що ОСОБА_3 навчається на 1 курсі медичного факультету Харківського національного медичного університету ІV рівня акредитації, денна форма навчання, за бюджетом з 01.09.2016 року по 30.06.2022 рік, про що свідчить довідка Харківського національного медичного університету від 15.12.2016р. №1638.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 04.08.2017 року вбачається, що прізвище матері позивача ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 було «Галій».

Як вбачається з довідки - розрахунку державного виконавця по виконавчому листі №2-1460/02, заборгованості в ОСОБА_2 перед ОСОБА_8 по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, 01.07.1999р. по цьому виконавчому листі на 21.06.2017р. немає.

ОСОБА_9 є матірю ОСОБА_2, пенсіонером на знаходиться на «Д» обліку з приводу ІХС, що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження від 21.09.1974 року (актовий запис №631), посвідченням від 22.06.2005 року та довідкою Поліклінічного відділення Стрийського ЦМЛ. Як ствердив відповідач в судовому засіданні, остання отримує пенсію.

Відповідно до довідки № 2484 від 20.06.2017 року, ОСОБА_2 за період з 01.12.2016 року по 31.05.2017 року не зареєстрований в якості безробітного в Стрийському міськрайонному центрі зайнятості.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Також, при вирішенні спірних правовідносин суд враховував вимоги ст. ст. 182, 191, 201 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення враховано правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений в постанові від 24 лютого 2016 року (справа №6-1296цс15), за змістом якого на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Крім того в п.20 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз»яснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається на 1 курсі медичного факультету Харківського національного медичного університету денної форми навчання за бюджетом. Навчання закінчується 30.06.2022 році.

Також, судом встановлено, що донька відповідача є напівсиротою, оскільки мати померла, до переїзду до місця навчання проживала з бабцею та дідусем, які є пенсіонерами, і знаходилась на їх утриманні, на даний час вже повнолітня, але не досягнула віку 23 років, навчається у вищому навчальному закладі м. Харкова Харківської області, в звязку з чим несе витрати, повязані з навчанням (проживання, харчування, проїздом до місця навчання). Тому суд прийшов до вірногго висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги.

Спроможність надавати відповідачем матеріальну допомогу позивачу у звязку з її навчанням стверджується його поясненнями в судовому засіданні про те, що він є працездатною особою, працюючи за кордоном отримував зарплату в середньому 800 євро на місяць.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в своїй сукупності та беручи до уваги відсутність у позивача одного з батьків (матері) у звязку з її смертю, соціальне та матеріальне становище осіб, з якими проживає позивач, віддаленість місцезнаходження вищого учбового закладу, в якому навчається позивач, необхідні витрати позивача, повязані з навчанням, а саме проживання, проїзд, харчування, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Визначений рішенням суду розмір аліментів - 2000 гривень, з врахуванням наведених обставин, на думку колегії суддів, слід вважати у даному випадку справедливим та таким, що відповідає обставинам, які мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської областівід 04 серпня 2017 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської областівід 04 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_10