Справа № 1329/44/12 Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І.
Провадження № 22-ц/783/3275/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 01 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа державний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6, про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01 березня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки площею 0,16 га по вул. Винниченка 4, у смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, який був укладений 13 березня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, а саме не встановлено особу позивача ОСОБА_4, і яке відношення він має до даної справи. Судом безпідставно не задоволено клопотання про проведення повторної судово-психіатричної експертизи, так як в матеріалах справи містяться два суперечливі акти амбулаторних медико-психіатричних експертиз та безпідставно відмовлено в клопотання про виклик голови експертної комісії для спростування двох різних актів експертиз. Крім цього посилається на те, що судом не було взято до уваги покази свідків, які свідчать про те, що ОСОБА_8 не страждав на психічні захворювання. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 10, 59, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що 05.08.2008 року помер ОСОБА_7. Судом залучено ОСОБА_4 (сина померлого) як його правонаступника.

Предметом спору у даній справі є договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 13.03.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 139, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, згідно з яким ОСОБА_2 купила житловий будинок № 4 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,1601 га, що розташовані по вул. Винниченка в селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області.

Згідно із ч.1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 225 ЦК України, на яку покликається позивач як на підставу позовних вимог, правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до роз»яснень, викладених у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов»язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Судом установлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 3 від 03.01.2007 року ОСОБА_7 на час проведення експертизи страждав стійким хворобливим розладом психічної діяльності у формі старечої деменції, внаслідок церебрального атеросклерозу та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно з актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 924 датованої 07.12.2008 року (фактично проведеної 07.12.2007 року) ОСОБА_7 станом на 13.03.2006 року (момент укладення оспорюваного договору) страждав стійким хворобливим розладом психічної діяльності у формі старечої деменції, внаслідок церебрального атеросклерозу та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час проведення експертизи він також страждав старечою деменцією, внаслідок церебрального атеросклерозу та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Судом установлено, що вищезазначена судово-психіатрична експертиза проведена 07.12.2007 року за особистою участю ОСОБА_9, що стверджується листом № 232 від 29.06.2016 року завідуючого відділенням судово-психіатричної експертизи КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» (а.с.242 т.2)

Даний висновок експертизи є достатньо обґрунтований, виконаний судово-психіатричною експертною комісією, на його спростування відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, районний суд вірно виходив із встановленого факту , що під час укладення оспорюваного договору ОСОБА_4 був дієздатною особою, але таким, що не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. При цьому суд врахував вік позивача, наявність у нього спірного житла як єдиного, показання свідків.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: