АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 628/530/17 Головуючий 1-ї інстанції Шиховцова А.О. Провадження № 22-ц/790/3886/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спори, що виникають із договорів
позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Пилипчук Н.П., Кругової С.С.,

при секретарі: Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - ОСОБА_1 на рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

01 березня 2017 року представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 08 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, шляхом підписання заяви без номеру, укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останнім отримано кредит в розмірі 5 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Зазначений кредитний договір є договором приєднання та складається з підписаних ОСОБА_2 заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, та «Тарифів Банку», відповідно до яких позичальник надає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням позивача. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на офіційному веб-сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік (далі кредитний договір).

Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, своєчасно погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, станом на 31 січня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 24 250,55 грн., де: заборгованість за кредитом 5 086,22 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 14 929,91 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2 603,44 грн.; штрафи 500,00 грн. (фіксована частина), 1 130,98 грн. (процентна складова).

Зважаючи на що, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь вищевказану заборгованість в розмірі 24 250,55 грн., судові витрати в розмірі 1 600,00 грн.

03 квітня 2017 року та 14 квітня 2017 року ОСОБА_2 подано заяву про застосування позовної давності, в якій зазначив, що останній платіж по кредиту був ним здійснений 28 серпня 2012 року, зважаючи на що, станом на час подачі до суду позову (01 березня 2017 року), строк загальної позовної давності сплив. Зважаючи на зазначене, просив суд застосувати строк позовної давності, відмовити у задоволенні позову.

Представником ПАТ КБ «ПриватБанк» подано пояснення щодо застосування строку позовної давності, в яких зазначив, що строк дії кредитної картки яка була надана ОСОБА_2 - до 30 червня 2015 року, позов подано 26 лютого 2017 року, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто 30 червня 2015 року, зважаючи на що позов подано в межах строку позовної давності. Крім того, п.1.1.7.31 «Умов та правил надання банківських послуг» строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди та неустойки збільшений до 50 років.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено у звязку з пропуском строку позовної давності.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд першої інстанції не надав належної оцінки викладеним в позові доводам. Факт підписання анкети-заяви свідчить про укладення кредитного договору та отримання позивачем «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку». «Умови та правила надання банківських послуг» є складовою частиною кредитного договору, відповідач з ними погодився. Висновок суду щодо неправомірності збільшення строку позовної давності в «Умовах та правилах надання банківських послуг» є необґрунтованим. Судом не було взято до уваги того факту, що кредитний договір було пролонговано, кредитна картка була перевипущена з новим строком дії по 06/15, що є новим строком виконання зобовязань за договором у повному обсязі. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору. Зважаючи на зазначене, висновки суду щодо пропуску строку позовної давності є необґрунтованими.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 88, 106).

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив суд справу розглядати без його участі (а.с. 92).

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено пролонгації кредитного договору та факту перевипуску кредитної картки та її отримання відповідачем. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, зважаючи на що початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Останній платіж за кредитним договором відповідачем був здійснений 28 серпня 2012 року, зважаючи на що загальний строк позовної давності сплив.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 вересня 2011 року ОСОБА_2 власноруч було заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». З тексту даної анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_2 виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна» з нарахуванням кредитного ліміту у розмірі до 10 000,00 грн. (а.с. 11).

Також з тексту даної анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_2 погоджується з тим, що дана заява, разом з Памяткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_2 ознайомився та погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами Банку», які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Також ОСОБА_2 повідомлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» розміщені на офіційному сайті банку та він зобовязався виконувати вимоги «Умов та правил надання банківських послуг» та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (зворотний бік а.с. 11).

Крім того, в зазначеній анкеті-заяві міститься памятки клієнта, в якій надано розяснення щодо умов ознайомлення з договором та змінами тарифів банку (а.с. 8).

Відповідач не заперечував факту підписання анкети-заяви про приєднання.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що 08 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання укладено в письмовій формі кредитний договір б/н.

Таким чином факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами. Висновки суду першої інстанції в цій частині ґрунтуються на фактичних обставинах та відповідають вимогам закону.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг» з метою надання послуг банк надає клієнту картку, вид якої визначається у памятці клієнта/довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг (зворотній бік а.с. 26).

Відповідно до п. 2.1.1.2.13 та п. 2.1.1.2.14 «Умов та правил надання банківських послуг» для перевипуску карти до сливу строку її дії клієнт повинен звернутися у відділення банку. Замовлені клієнтом картки, в тому числі продовжені на новий строк дії, проте не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту не більше 6 місяців, після чого можуть бути знищені у встановленому Міжнародними платіжними системами порядку (а.с. 31).

Наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про отримання ОСОБА_2 кредитної картки, оскільки наявність підписаної ним довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг», свідчить про отримання ним кредитної картки «Універсальна», факт відкриття кредитної лінії та ознайомлення з правилами користування цією кредитною карткою.

Проте, на підтвердження доводів щодо перевипуску кредитної картки, виданої на імя ОСОБА_2, по червень 2015 року та пролонгації кредитного договору, представником відповідача не було надано належних та допустимих доказів, на підставі яких колегією суддів може бути встановлений факт звернення ОСОБА_2 до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою перевипуску кредитної картки, продовження строку її дії та її отримання останнім відповідно до порядку, встановленого п. 2.1.1.2.13 та п. 2.1.1.2.14 «Умов та правил надання банківських послуг».

Суд першої інстанції приймаючи рішення про неспроможність доводів представника позивача в частині пролонгації кредитного договору, перевипуску кредитної картки, продовження строку її дії та її отримання відповідачем, обґрунтовано виходив з їх недоведеності.

Що ж стосується доводів представника позивача про застосування строку позовної давності та задоволення позову, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом першої інстанції досліджено «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», що діяли на час укладення договору про встановлення ОСОБА_2 кредитного ліміту на видачу платіжної картки, та які містять умови, проценти кредитування, штрафні санкції, що були також зазначені у витягу з «Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 13).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Зважаючи на зазначене, в результаті неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1295цс16.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, вбачається, що останній починаючи з 2011 року регулярно користувався кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної карти, погашення кредитної заборгованості та відсотків. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом було здійснено 28 серпня 2012 року (а.с. 9).

Таким чином, доводи представника позивача стосовно того, що початок перебігу строку позовної давності розпочинається з моменту закінчення строку дії кредитної картки, є необґрунтованими та спростовується вищевказаною правовою позицією Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Зважаючи на той факт, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором був внесений відповідачем 28 серпня 2012 року, то саме з цієї дати у позивача виникло право звернення до суду з позовом та розпочатий перебіг строку позовної давності.

Крім того, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до п. 1.1.7.12 Правил надання банківських послуг, затверджених Наказом від 06 березня 2010 року № СП-200-256 договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо в цей строк жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк (а.с. 25).

Таким чином, строк дії картки закінчився 08 вересня 2012 року, а у випадку пролонгації дії договору 08 вересня 2013 року.

Даних перевипуску кредитної куртки на новий строк позивачем не надано.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності навіть в тому випадку якщо виходити з розрахунку строку позовної давності з дати закінчення строку дії картки.

Що ж стосується доводів представника позивача щодо строку позовної давності, в яких зазначено, що строк позовної давності не пропущений, оскільки сторони домовились про його збільшення до 50 років та передбачили це в п.1.1.7.31 «Умов та правил надання банківських послуг», відповідно до якого строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів та витрат банку) становить 50 років, то колегія суддів вважає їх безпідставними, зважаючи на наступне.

Статтею 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зважаючи на той факт, що п.1.1.7.31 «Умов та правил надання банківських послуг» не містять підпису відповідача, а в анкеті-заяві про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», що підписана ОСОБА_2 не міститься домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності до 50 років, колегія суддів дійшла висновку що сторонами не досягнуто згоди щодо збільшення строку позовної давності, зважаючи на що підлягає застосуванню загальний строк позовної давності.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1926цс15 та в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2016 року у справі № 6-36619ск15.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було належним чином встановлено та досліджено всі обставини по справі. Правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_4