Справа №485/556/17 21.06.2017 21.06.2017 21.06.2017
Справа №485/556/17
Провадження №22ц/784/1442/17 Головуюча в першій інстанції Кішковська З.А.
Категорія 52 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.

із секретарем: Богуславською О.М.,

за участю: представника позивача - Луцкіної Н.А.,

відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника третій особи - Бондаренко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Снігурівської міської ради Миколаївської області

як органу опіки та піклування

(надалі - орган опіки та піклування міської ради)

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року за його позовом

до ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

третя особа - Снігурівська районна державна адміністрація

(далі - орган опіки та піклування райдержадміністрації)

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

14 квітня 2017 року орган опіки та піклування міськради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про позбавлення останніх батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення з них аліментів на утримання дитини в розмірі не менше 30% прожитого мінімуму на користь закладів та установ, до яких буде влаштовано їх доньку.

Позивач зазначав, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які маю спільну доньку - ОСОБА_7, є співмешканцями та перебувають на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від алкоголю», ведуть аморальний та асоціальний спосіб життя, ухиляються від виконання батьківських обов'язків та постійно зловживають алкоголем. Проходження відповідачами курсу лікування безрезультатне. Крім того, ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «органічне ураження головного мозку».

З липня 2015 року родина відповідачів перебуває на обліку сімей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з причин ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків.

Відповідачка ОСОБА_4 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв'язку із зазначеним, та на підставі розпорядження Снігурівської райдержадміністрації від 30 травня 2016 року № 217-р малолітня ОСОБА_7 була влаштована до Миколаївського обласного Будинку дитини, де перебуває і по теперішній час.

Посилаючись на викладене та вимоги статей 164-166, 193 Сімейного Кодексу України позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено, та з органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 3200 грн..

В апеляційній скарзі орган опіки та піклування міськради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

На думку апелянта, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з урахуванням положень пунктів 15, 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року (з наступними змінами та доповненнями), статті164 СК України, на підставі доказів, які належним чином оцінені (стаття 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої доньки є крайнім заходом до осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

При вирішенні справи судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з якою проживали після народження за місцем реєстрації матері дитини у АДРЕСА_2, а на даний час за місце проживання батька дитини по АДРЕСА_1, разом з його матір'ю похилого віку (а.с.5-10, 32-33).

За актами обстеження матеріально-побутових умов родини від 26 серпня 2015 року та 11 травня 2016 року (а.с.32-33) у квартирі матері ОСОБА_4 відсутні належні умови для проживання дитини, антисанітарія, такі ж умови у квартирі, що належить на праві часткової власності батьку ОСОБА_5.

Згідно відповіді Снігурівської центральної районної лікарні від 15 червня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з березня 2013 року та з 17 лютого 2016 року відповідно. Також ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря психіатра з приводу органічного ураження головного мозку (а.с.13, 147).

На підставі розпорядження Снігурівської райдержадміністрації від 30 травня 2016 року № 217-р малолітня ОСОБА_7 влаштована до Миколаївського обласного Будинку дитини, де перебуває і по теперішній час (а.с.27).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП (а.с.19, 20, 25).

За змістом частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Згідно з положеннями пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. А тому позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За висновком органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації № 19 від 12 травня 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухиляються від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої ОСОБА_7, продовжують зловживати спиртними напоями, вчиняють бійки і сварки. Під час знаходження дитини у Миколаївському обласному будинку дитини, батьки не вживають заходів щодо повернення малолітньої у сім'ю, а тому, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_7 (а.с.45).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2017 року, під час розгляду вказаної справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб (а.с.143), привели частково умови проживання до належних, та відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 25 квітня 2017 року облаштували окрему кімнату АДРЕСА_1 меблями та мають дитячі речі та іграшки (а.с.91).

Згідно відповіді Миколаївського обласного будинку дитини малолітня ОСОБА_7 з 2 червня 2016 року перебуває на повному державному забезпеченні та за час перебування у закладі батьки її провідували за 2016 рік 13 разів, а за період 2017 рік три рази (а.с.79).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Крім того, Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Позивач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не надав доказів на підтвердження свідомого нехтування батьками своїми обов'язками відносно дитини або ухилення від їх виховання, навпаки, його представник, та представник третьої особи, наголошували про щире бажання відповідачів спілкуватися та виховувати доньку, чому заважає зловживання спиртними напоями.

З урахуванням викладеного та обставин справи, районний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої доньки.

Проте, з врахуванням того, що відповідачі опинилась у важких життєвих умовах, колегія суддів вважає, що в інтересах дитини буде її відібрання у відповідачів без позбавлення останніх батьківських прав до переконання у остаточному позбавленні ними звички зловживати алкоголем, що не є виходом суду за межі позовних вимог, так як позбавлення батьківських прав передбачає і позбавлення прав відносно дитини, і відібрання дитини.

Відповідно до частини 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, в тому числі, коли вони є хронічними алкоголіками, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

На даний час хоча відповідачі і мають постійне житло та тимчасово влаштувалися на сезонну роботу, проте згідно відповіді Снігурівської центральної районної лікарні діагноз «синдром залежності від алкоголю» є хронічним захворюванням, а тому відповідачі є хронічними алкоголіками в розумінні вищезазначеної статті.

Таким чином, позов органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області про позбавлення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 батьківських прав підлягає задоволенню частково з відібранням від батьків дитини.

Позов про стягнення аліментів на дитину є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Відповідно до положень статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів вважає, що відповідачі зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, колегія суддів виходить з того, що відповідачі не мають постійного місця роботи, але відповідач ОСОБА_5 є інвалідом 2-ої групи та отримує регулярно пенсію, а відповідачка ОСОБА_4 має нерегулярний дохід.

Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. В тому, разі коли у платника аліментів є постійний заробіток (дохід), він може сплачувати аліменти в частині від заробітку (доходу) ( стаття 183 СК України).

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, колегія суддів вважає, що з відповідачки ОСОБА_4 підлягають стягненню аліменти на дитину ОСОБА_7 в розмірі 800 грн. щомісячно до її повноліття, а з відповідача ОСОБА_5 в розмірі ? частині від усіх видів доходу, починаючи з дати подачі позову, та шляхом їх перерахування на відкритий рахунок дитини у Державному ощадному банку.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_5 є інвалідом 2-ої групи, а тому звільнений від сплати судових витрат, які слід віднести за рахунок держави. А з відповідачки ОСОБА_4 слід стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанції, з урахуванням обсягу задоволених вимог, та розмір якого, колегія суддів вважає за можливе зменшити до 500 грн. 00 коп., враховуючи матеріальний стан відповідачки за матеріалами та обставинами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Снігурівської міської ради Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2017року скасувати та ухвалите нове, яким позов органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області задовольнити частково.

Відібрати без позбавлення батьківських прав малолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у її матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканців міста Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області.

Передати дитину для вирішення питання про її влаштування органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Снігурівка Миколаївської області на утримання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. з їх індексацією у відповідності до вимог закону, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, на утримання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж встановлений відсоток від прожиткового мінімуму, що передбачено законом, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Утримання аліментів проводити шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, який орган опіки та піклування зобов'язаний відкрити у місячний термін з моменту ухвалення судового рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 500 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча О.О.Ямкова

Судді О.В.Локтіонова

С.Ю.Колосовський