Номер справи 220/943/17
Номер провадження № 2-о/220/216/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.

за участю секретаря - Кірпічнікової Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Великоновосілківський районний Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2017 року ОСОБА_1, звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його дружини ОСОБА_2.

Вимоги заявника мотивовано тим, що 07 вересня 2015 року, у м. Донецьку Донецької області, померла його дружина ОСОБА_2.

Після її смерті заявником було отримано лікарське свідоцтво про смерть №210, видане 21.06.2017 року видане комунальною установою «Республіканським онкологічним центром професора ОСОБА_3» у м. Донецьку. 11.09.2015 року Петровським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану м. Донецька Державної реєстрації палати міністерства юстиції ДНР було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_2 причиною смерті ОСОБА_2 є ракова інтоксикація, рак яєчників.

При зверненні до Великоновосілківського районного Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, заявнику було відмовлено у реєстрації смерті через невідповідність лікарського свідоцтва про смерть законодавству України.

Неможливість здійснити державну реєстрацію смерті стало підставою для звернення заявника до суду.

Заявник в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з тим, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій також свою заяву про встановлення факту смерті заявник підтримав повністю.

Представник заінтересованої особи - Великоновосілківського районного Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за відсутності його представника та вирішення справи на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено:

Як вбачається з його паспортних даних, заявник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно довідки № від 26.12.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 мещкає за адресою: вул. Охотницька,б.34, с. Олексіївка Великоновосілківський район, Донецька область.

Відповідно до картки платника податків, ОСОБА_1А присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_1А є чоловіком померлої ОСОБА_2.

07 вересня 2015 року, у м. Донецьк Донецької області дружина заявника, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка смт. Олександрівка, Марїнського району Донецької області., паспорт ОСОБА_1 ВВ577231, виданий 03 листопада 1998 р. Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, зареєстрована за адресою: Черемухова, 9, м. Донецьк, Донецької області, померла, що підтверджується долученим до матеріалів справи лікарським свідоцтвом про смерть № 210, видане 21.06.2017 року видане коммунальною установою «Республіканським онкологічним центром профессора ОСОБА_3» у м. Донецьку, свідоцтвом про смерть видане 11.09.2015 року Петровським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану м. Донецька Державної реєстрації палати міністерства юстиції ДНР, причиною смерті є ракова інтоксикація, рак яічників.

Через те, що лікарське свідоцтво, та свідоцтво про смерть видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та не надано документ, який підтверджує факт смерті у відповідності з діючим законодавством України, згідно листа Великоновосілківського районного Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику було відмовлено у реєстрації факту смерті.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви.

Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

7 листопада 2014 р. Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи викладене, надане заявником лікарське свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи досліджені докази, суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Як зазначалось вище, 07 вересня 2015 року, у м. Донецьк Донецької області дружина заявника, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка смт. Олександрівка, Марїнського району Донецької області, паспорт ОСОБА_1 ВВ577231, виданий 03 листопада 1998 р. Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, зареєстрована за адресою: Черемухова, 9, м. Донецьк, Донецької області, померла.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті дружини та отримання допомоги на поховання.

Враховуючи обставини справи, з огляду на усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 214, 215, 223, 234, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті 07 вересня 2015 року, у м. Донецьк Донецької області дружини заявника, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка смт. Олександрівка, Марїнського району Донецької області., паспорт ОСОБА_1 ВВ577231, виданий 03 листопада 1998 р. Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, зареєстрована за адресою: Черемухова, 9, м. Донецьк, Донецької області. Причиною смерті ОСОБА_2 є ракова інтоксикація, рак яєчників.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Г.М. Яненко