Категорія 27Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Рибчинського В.П., Панасюка О.С.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.11.2005 року відповідач отримав кредит у розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та банком договір.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 27.08.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 23708,28 грн., з яких: 3397,31 грн. заборгованість за кредитом; 18705,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 штраф (фіксована частина); 1105,16 грн. штраф процентна складова.

Виходячи з наведеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.11.2005 року у розмірі 23708,28 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.11.2005 року в сумі 23708 грн. 28 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн.

13.05.2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2015 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2015 року відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судові засідання апеляційного суду ОСОБА_2 повторно не з'явився, достовірно знаючи про розгляд справи в апеляційному суді, оскільки звертався до суду з клопотаннями та заявами де вказував свою адресу (а.с.78, 91,92) на яку суд і відправляв кореспонденцію.

Судова колегія, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване заочне рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач зобов'язання за кредитним договором № б/н від 07.11.2005 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, однак, відповідач в порушення умов кредитного договору свої грошові зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість заочного рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що оскаржуване заочне рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильний висновок суду, з огляду на наступне.

У справі встановлено, що 07.11.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6).

Також установлено, що на виконання умов договору ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу кредит. Проте, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б /н від 07.11.2005 року станом на 27.08.2005 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить 23708,28 грн., з них 3397,31 грн. заборгованість за кредитом; 18705,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1105,16 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-5).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача заборгованість в сумі 23708,28 грн. за кредитним договором, оскільки відповідачем допущено неналежне виконання зобов'язань за даним договором, внаслідок чого виникла заборгованість.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що позивачем кошти та пластикова картка не отримувалися, а також те, що на момент отримання кредиту він перебував за кордоном і не міг їх отримувати, судова колегія до уваги не приймає і вважає їх необґрунтованими, оскільки факт укладання кредитного договору та отримання коштів підтверджується заявою ОСОБА_2, згідно якої підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також розрахунком заборгованості за кредитним договором б /н від 07.11.2005 року (а.с. 4-6).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи суттєвими не являються, є необґрунтованими, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2015 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис В. П. Рибчинський

Підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом.

Головуючий А. Ю. Зайцев