АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/697/17 Головуючий в 1 інстанції - Хлистуненко О.В.
Провадження №22ц/774/1068/К/17 Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та її представникі ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 березня 2017 року про повернення позовної заяви, як неподаної, по справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-Будівельного Кооперативу «Восток-24» про визнання недійсним рішення правління Житлово-Будівельного Кооперативу «Восток-24», -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Житлово-Будівельного Кооперативу «Восток-24» про визнання недійсним рішення правління Житлово-Будівельного Кооперативу «Восток-24».

Ухвалою суду від 20.02.2017 року зазначена вище позовна заява була залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам ст. 119, 120 ЦПК України, а позивачу надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 березня 2017 рокупозовна заява ОСОБА_1 до Житлово-Будівельного Кооперативу «Восток-24» про визнання недійсним рішення правління Житлово-Будівельного Кооперативу «Восток-24» аизнана неподаною та повернута заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду від 01 березня 2017 року та справу направити до суду першої інстанції для розгляду, оскільки вказаною ухвалою суду порушено її право на справедливий суд, що відповідно до рішень Європейського суду з прав людини є неприпустимим. Неможливість сплати судовий збір за подання апеляційної скарги не може бути підставою для обмеження доступу до правосуддя.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався ст.207 ЦПК України й виходив з того, що позивач у встановлений судом термін не виконала вимоги суду, а саме не надала доказів про сплату судового збору.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зазначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК та за її розгляд повинно бути сплачено судовий збір.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, при зверненні із позовом до суду, просила звільнити її від сплати судового збору посилаючись на те, що є малозабезпеченою особою.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Так, позивач, на підтвердження свого тяжкого матеріального стану, надала суду першої інстанції, а згодом і суду апеляційної інстанції, довідку Південного ОУПФУ по Дзержинському району м. Кривого Рогу, згідно якої ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Південному ОУПФУ по Дзержинському району м. Кривого Рогу і отримує пенсію за віком при повному стажі, що становить 1140,73 грн., а з травня 2017 року - 1199 грн. 73 коп., тобто позивач має невеликий дохід та не має можливості сплатити судовий збір.

Суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної оцінки доказам позивача, наданим нею на підтвердження тяжкого матеріального стану, тому колегія суддів вважає, що в даному випадку позивач може бути звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 82 ЦПК України.

Крім того слід зауважити, що відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Отже, вищенаведене свідчить про те, що суд не врахував положення ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини щодо того, що кожна людина при визначенні її громадських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих ним доказів.

За таких обставин, на думку колегії суддів, повернення судом першої інстанції позовної заяви з підстав несплати позивачем судового збору не відповідає вимогам закону, й позбавляє ОСОБА_1 права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Європейської Конвенції прав людини.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду від 01 березня 2017 року - скасуванню з підстави, передбаченої п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 311, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 березня 2017 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житлово-Будівельного Кооперативу «Восток-24» про визнання недійсним рішення правління Житлово-Будівельного Кооперативу «Восток-24» направити до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Витрати по справі віднести за рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: