Ухвала

іменем україни

23 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Євтушенко О.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року,

у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського апеляційного адміністративного суду, Держави Україна в особі міністерства юстиції України про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року йому було повернуто апеляційну скаргу на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі за його позовом до Державної виконавчої служби України, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання до вчинення дій, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2014 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня

2014 року ухвалу судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року скасовано, справу направлено до апеляційного суду для продовження розгляду.

Вважає, що внаслідок протиправних дій судді Львівського апеляційного адміністративного суду йому була заподіяна майнова шкода у розмірі 73 грн 10 коп., яка складається з витрат по оплаті судового збору у розмірі 61 грн, послуг банку - 5 грн, а також витрат на поштове відправлення у розмірі 3 грн 80 коп. та 3 грн 30 коп. та моральна шкода у розмірі

1 000 000 грн, завдана приниженням честі гідності та ділової репутації, у зв'язку з чим просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 вересня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2016 року ухвалу апеляційного суду Львівської області від

24 вересня 2015 року залишено без змін.

ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Львівської області із заявою про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року в справі за позовом

ОСОБА_2 до Львівського апеляційного адміністративного суду, Держави Україна в особі міністерства юстиції України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Як на підставу перегляду у звʼязку з нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 посилався на постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року по справі № 6-3139цс16, в якій встановлено, що належним відповідачем у справі про відшкодування шкоди завданої в результаті протиправних дій суду може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя. А відтак, вищезазначені обставини спростовують висновок апеляційного суду Львівської області викладений в ухвалі від 24 вересня 2015 року про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

З вищенаведених підстав заявник просив ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року та заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Держави України на користь

ОСОБА_2 кошти в розмірі 73 грн на відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок протиправних дій судді Львівського апеляційного адміністративного суду та 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Одночасно до касаційної скарги додано клопотання в якому скаржник ставить питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, зокрема на те, що ОСОБА_2 не був присутнім під час проголошення оскаржуваної ухвали. Крім того, суд апеляційної інстанції протягом двох днів не направив на адресу ОСОБА_2 оскаржувану ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року, яка була отримана

ОСОБА_2 лише 09 вересня 2017 року, що підтверджується відповідними доказами доданими до клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України у разі пропущення встановленого законом строку на касаційне оскарження з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску є поважними.

Однак, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження заочного рішення Сокальського районного суду Львівської області від

16 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від

24 вересня 2015 року слід відмовити з таких підстав.

За змістом п. 4 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадках, якщо є ухвала про відхилення касаційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме рішення чи ухвалу.

Враховуючи те, що ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2016 року у справі за позовом

ОСОБА_2 до Львівського апеляційного адміністративного суду, Держави Україна в особі міністерства юстиції України про відшкодування майнової та моральної шкоди касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року відхилено, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 вересня

2015 року залишено без змін, а тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження в частині оскарження заочного рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року на підставі

п. 4 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, оскільки заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року вже були предметом касаційного перегляду за наслідком якого постановлено ухвалу.

Крім того, також слід відмовити у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ОСОБА_2 ухвали апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи заяву ОСОБА_2 про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що постанова Верховного Суду України від 01 березня 2014 року справа № 6-3139цс16 не є нововиявленою обставиною в розумінні положень ст. 361 ЦПК України.

За змістом ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону України, іншого акта (їх окремих положень) або надане Конституційним Судом України офіційне тлумачення положень Конституції України, що є відмінним від того, як їх застосував суд при вирішенні справи.

Згідно розʼяснень викладених в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звʼязку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року, оскільки судом встановлено, що постанова Верховного Суду України від 01 березня 2014 року справа № 6-3139цс16 не є нововиявленою обставиною в розумінні положень ст. 361 ЦПК України.

Із матеріалів касаційної скарги та ухвали апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року в справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського апеляційного адміністративного суду, Держави Україна в особі міністерства юстиції України про відшкодування майнової та моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ: О.І.Євтушенко