Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/454/17

Номер провадження: 2-о/511/18/17

20 квітня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря - Чернецької А.В.,

заявника - ОСОБА_1,

зацікавлених осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, встановити, що заявник постійно проживав зі спадкодавцем - своєю матір'ю ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

Свої вимоги мотивував тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,42га, розташованої на території Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До дня смерті матір проживала у неї за адресою вул.. Калініна, 91 смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, але зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Вона матір доглядала, після її смерті, поховала в смт. Лиманске Роздільнянського району. Коли вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, то їй було відмовлено, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Посилаючись на дані обставини, на підставі наданих доказів, просила суд встановити той факт, що вона постійно проживала зі спадкодавцем - своєю матір'ю ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті матері в нотаріальній конторі.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свої заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Суду пояснила, що її мати мала на праві власності будинок у смт. Лиманске Роздільнянського району. Пізніше вона його продала і гроші від продажу будинку віддала сину ОСОБА_2., за що син її зареєстрував за місцем свого проживання в АДРЕСА_2. Але, після продажу будинку матір до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала у неї за адресою: АДРЕСА_1, бо іншого житла не мала. Вона її доглядала, після її смерті займалася похованням і поховала у смт. Лиманське. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 3,42га, розташованої на території Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вважала, що оскільки на час смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом з нею, то вона фактично прийняла спадщину. При зверненні до нотаріальної контори після закінчення 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, заявнику було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері в зв'язку з тим, що нею пропущений термін на подачу заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на дані обставини і подані по справі докази, просила встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 на день відкриття спадщини.

Зацікавлена особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, суду пояснила, що дійсно її мати - ОСОБА_4 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом з її сестрою - ОСОБА_1 в буд.АДРЕСА_1, бо іншого житла не мала.

Зацікавлена особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників провадження, свідків, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 23.09.1996 року (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження заявниці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 її батьками є : батько ОСОБА_5, матір'ю є ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого повторно 06.06.1980 року Лиманською селищною радою Роздільнянського району, на підставі актового запису № 165 ( а.с.8)

Заявниця перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, змінивши прізвище на ОСОБА_1, який був розірваний 14 травня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу,серії НОМЕР_3. ( а.с.9).

Також судом встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 у смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 04.05.2016 року, актовий запис №269.( а.с.6)

Крім заявника спадкоємцем за законом є її рідна сестра - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та її брат - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,42 га для ведення товарного сільського господарського виробництва, яка розташована на території Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області масив НОМЕР_5, ділянка НОМЕР_6, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_7 виданий 10.01.2005 року та який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 51, кадастровий номер НОМЕР_8 (а.с.7).

За життя ОСОБА_4 заповіту не склала, тому має місце спадкування за законом.

ОСОБА_4 проживала з донькою - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом фактичного проживання, від 07.12.2016 року, складеного депутатом Лиманської селищної ради В.Г. Нікулеско. (а.с.10, 29).

Поховання ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 провела ОСОБА_1 за свій власний рахунок в смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується довідкою № 272, виданої Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області від 20.03.2017 року (а.с.30).

Відповідно до довідки № 105/02-07 виданої Марківською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 23.03.2017 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована по АДРЕСА_3, але за місцем реєстрації не проживала (а.с.38).

Рішенням Лиманською селищною радою № 22-VІІ від 20.11.2015 року «Про перейменування вулиць та провулків в смт. Лиманске», у відповідності до рекомендацій постійних комісій, представників підприємств, організацій, установ, представників громадських організацій, представників громадськості, керуючись ст.26. Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістинного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», Лиманська селищна рада вирішила перейменувати АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 ( а.с.39).

Факт постійно проживання заявника зі спадкодавцем - своєю матір'ю ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини. підтверджується також поясненнями свідків.

Так свідок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 суду пояснила, що вона є сусідкою заявника, і їй достовірно відомо, що ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_4. У 2010 році вона свій будинок продала, і купила будинок сину в селі Маркове, де була і зареєстрована. Вона деякий час проживала з сином в с. Маркове, але з весни 2011 року вона постійно проживала с донькою ОСОБА_1 до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації. Валентина її доглядала і коли ОСОБА_4 померла то вона за свої власні кошти її поховала в смт. Лиманське.

Свідок ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10, суду пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_5. Йому достовірно відомо, що з весни 2011року ОСОБА_4 проживала зі своєю донькою ОСОБА_1. до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 Після смерті ОСОБА_4 заявник провела її поховання за власний рахунок в смт. Лиманське. ОСОБА_2 він бачив тільки один раз на похоронах матері.

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідкам достовірно відомо, що заявник на час відкриття спадщини проживала зі своєю матір'ю.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Згідно листа державного нотаріуса №3/02-14 від 03.12.2016 року, заявник ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, але їй відмовлено у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини ( а.с.11).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - в порядку окремого провадження встановлюються факти проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати наступне: у випадках, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядаються за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини тощо.

Згідно з ч.2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Заявником в суді підтверджено, що дійсно вона постійно проживала з померлою ОСОБА_4 з весни 2011 року по день її смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Судовий збір сплачено заявником в повному обсязі при зверненні до суду.

Керуючись ст.10,11,202,209,212-215, 218, ч.2 ст.256, ст.259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_4 з весни 2011 року до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. І. Гринчак