У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_3, треті особи: комунальне підприємство «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради», Дніпропетровська міська рада Дніпропетровської області, ОСОБА_4, про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, відкритого акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» (далі - ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд»), посилаючись на те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 2 березня 2010 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, позов Регіонального відділення Фонду державного майна Українизадоволено частково: визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд»)гуртожитків у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2; визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 січня 1995 року № 114 в частині включення в уставний фонд ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» цих гуртожитків; визнано недійсним акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного товариства «Дніпроважбуд», затвердженого заступником голови Дніпропетровського обласного виконавчого комітету від 21 грудня 1994 року, в частині включення в уставний фонд ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» вищевказаних гуртожитків; визнано право власності за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на гуртожитки за вказаними адресами, підвал та прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 вилучено із незаконного володіння ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» вказані гуртожитки, а в іншій частині позову відмовлено у зв'язку з тим, що решта приміщень вже не є власністю ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» і на час розгляду справи частина майна, а саме: підвальне приміщення 1, 3 поверхи гуртожитку АДРЕСА_5,знаходиться у третіх осіб, яким воно відчужене.

Виходячи з встановлених у судовому рішенні обставин недійсності правових підстав набуття ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» права власності на вказані гуртожитки та оскільки їх частина була відчужена третім особам, зокрема, ОСОБА_4, який подарував ОСОБА_3 частину приміщення АДРЕСА_6 літ. 5а, а саме, поз. 3, 5, 5а, 8, 8а загальною площею 51,5 кв. м, на І поверсі поз. І, ІІ, VІ, ганок а-2, який знаходиться по АДРЕСА_7, що на час такого відчуження було заборонено законом, прокурор, уточнившипозовні вимоги, просив суд: визнати право власності за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській областіна цю частину приміщення; повернути її державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській областіта витребувати її з чужого незаконного володіння на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській областішляхом зобов'язання ОСОБА_3 повернути ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» державне нерухоме майно.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року провадження у справі в частині пред'явлених позовних вимог до ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» закрито зпідстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 206 ЦПК України.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська задоволено частково.

Визнано за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області право власності на приміщення в будівлі гуртожитку літ. А-5 на І поверсі частина приміщення № 102 поз. 3, 5, 5а, 8, 8а площею 51,5 кв.м у загальному користуванні поз. І, ІІ, VI, ганок а2, загальна площа 51,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8

Витребувано у ОСОБА_3 на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області приміщення в будівлі гуртожитку літ. А-5 на І поверсі частина приміщення № 102 поз. 3, 5, 5а, 8, 8а площею 51,5 кв.м у загальному користуванні поз. І, ІІ, VI, ганок а2, загальна площа 51,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8

У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірного майна, всі попередні власники володіли цим майном та відчужували його на законних підставах, були добросовісними набувачами. Отже, на час придбання 26 серпня 2005 року спірного майна ОСОБА_4, не було підстав незаконного набуття права власності ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд», а після дарування спірного майна відповідачу його площа збільшилася та є відмінною від вказаної позивачем. При цьому доказів щодо зміни загальної площі спірного майна прокурором суду не надано.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, виходив із того, що засновник ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» у порушення вимог діючого законодавства включив до статутного фонду створеного в процесі корпоратизації підприємства гуртожитки: АДРЕСА_9, АДРЕСА_10, внаслідок чого спірне майно вибуло з володіння поза волею держави. Власник має право витребувати від добросовісного набувача у всіх випадках майно, яке було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати (ч. 3 ст. 388 ЦК України), а ОСОБА_3 отримала спірне майно безвідплатно на підставі договору дарування від 15 березня 2010 року.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до положень процесуального закону та досліджені згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Судом установлено, що відповідно до наказу виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 січня 1995 року № 114 на виконання Указу Президента України від 15 червня 1993 року № 210 «Про корпоратизацію підприємств» та «Положення про порядок корпоратизації підприємств», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5липня 1993 року № 508, на базі будівельно-монтажного тресту «Дніпроважбуд» створено ВАТ «БМФ«Дніпроважбуд».

Згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 14 червня 1996 року № 12/23-ПРА прийнято рішення про затвердження плану розміщення акцій ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» для їх продажу, а за наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 1 жовтня 1998 року № 12/62-ЗВП прийнято рішення про завершення приватизації ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд».

Упроцесі корпоратизації ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» до його статутного фонду увійшов гуртожиток АДРЕСА_11

4 грудня 2003 року за договором купівлі-продажу частини гуртожиткуВАТ «БМФ«Дніпроважбуд» продало, а ОСОБА_5 купила будівлю гуртожитку № 4 по АДРЕСА_7.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23 лютого 2004 року ОСОБА_5 продала, а товариство з обмеженою відповідальністю«Хімекс» купило частину будівлі гуртожитку № 4 по АДРЕСА_7. Відчужується в будинку літ. А-5 на І поверсі приміщення 102 поз. 1-42, ІІІ загальною площею 611,4 кв. м.; ганки а1, а4, а10, а12, а14; узагальному користуванні: ганки а2, а3; на Іповерсі - тамбур І, сходи ІІ, тамбур ІV, сходи V.

Згідно здоговором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26 серпня 2005 рокутовариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс» продало, а ОСОБА_4 купив нежитлові приміщення, що розташовані по АДРЕСА_7.

На підставі договору дарування від 15 березня 2010 року ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_3прийняла у дар приміщення № 102, що знаходиться по АДРЕСА_7. Опис об'єкта: в будівлі гуртожитку літ. А-5 на І поверсі прим. № 102 поз. 3, 5, 5а, 8, 8а площею 51,5 кв. м у загальному користуванні поз. І, ІІ, VI, ганок а2, загальна площа 51,5 кв. м.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витруювати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 2 березня 2010 року №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, задоволено частково позов Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області до Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» про визнання актів недійсними та визнання права власності: визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_12, АДРЕСА_13; визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів № 114 від 27 січня 1995 року в частині включення в статутний фонд ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у АДРЕСА_14 АДРЕСА_15 визнано недійсним акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту Дніпроважбуд, затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення в уставний фонд ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_16, АДРЕСА_15 визнано право власності за державою в особі Регіонального відділення Фонду держмайна по Дніпропетровській області на гуртожитки у АДРЕСА_17 та 2,4,5 поверхи, прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_18 вилучено з незаконного володіння ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитки у АДРЕСА_1, АДРЕСА_19, підвал, прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_20

Частиною ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вирішуючи спір, апеляційний суд з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що засновник ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» у порушення вимог діючого законодавства включив до статутного фонду створеного в процесі корпоратизації підприємства гуртожитки: АДРЕСА_21 по АДРЕСА_7, внаслідок чого спірне майно вибуло з володіння поза волею держави.

Посилання касаційної скарги на необхідність доведення підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України, для витребування майна від добросовісного набувача, безпідставні, оскільки зазначена норма права стосується випадків придбання майна за відплатним договором. У цій справі ОСОБА_3 придбала спірне майно за безвідплатним договором дарування, тому апеляційний суд вірно застосував положення спеціальної норми права - ч. 3 ст. 388 ЦК України.

У зв'язку з викладеним доводи касаційної скарги зазначених висновків апеляційного суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик