Справа№642/4708/17
Провадження №2/642/1713/17
18 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Гримайло А.М.,
за участю секретаря судових засідань Сорокіної Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні умісті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилаються на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 10 грудня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Корнійчук О.В. позивач є власником 47/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Співвласницею цього будинку є ОСОБА_4, якій належить 53/100 частини цього ж будинку. Кожен з них користується своєю частиною будинку окремо, про що свідчать квитанції Харківобленерго та підтверджується копією технічного паспорту.
Позивач зареєструвалася в будинку 18.12.2001 року. Разом з нею зареєструвалася її донька - ОСОБА_3, що підтверджується довідкою адміністрації Холодногірського району м. Харкова.
Влітку 2010 року відповідачка виїхала в м. Київ до свого знайомого ОСОБА_6, забравши всі свої речі. Те, що відповідачка проживала та працювала в Києві підтверджується копією її трудової книжки. В 2013 році у них народився син - ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, виданого в м. Києві. В січні 2015 року відповідачка привезла позивачу свою дитину, та знов виїхала в м. Київ, де і проживає зараз. Як стало відомо позивачу, відповідачка, приблизно на протязі останнього року проживає в Росії, адреса їй мені не відома.
Майже сім років відповідачка в спірному будинку не проживає, житловою площею не користується, не виконує обов'язки по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг, всі платежі за себе та за відповідачку позивач взяла на себе. В зв'язку з подорожчанням вартості всіх комунальних послуг та завдяки тому, що відповідачка зберігає реєстрацію в частині будинку, яка є її власністю, у неї виникли матеріальні труднощі і сплачувати ще за одну особу, більше не в змозі, у з в'язку з чим була змушена звернутись до суду.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини вказані в позові, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, письмових заперечень проти позову не надала, причини неявки суду невідомі.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини і відповідні правовідносини.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Ця обставина підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім?ї та реєстрацію, виданою Адміністрацією Холодногірського району ХМР від 12.09.2017 року.
Згідно договору купівлі-продажу від 10 грудня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Корнійчук О.В. ОСОБА_2 є власником 47/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1,
Як встановлено в судовому засіданні, що відповідач ОСОБА_3 є донькою позивача. З 2010 року відповідачка виїхала до м. Києва на постійне місце проживання. Зі слів позивача останній рік відповідач переїхала до Росії, де й проживає на теперішній час.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що багато років товаришує з сім?єю позивача, часто буває у них вдома, також пояснила, що відповідач є донькою позивача та на протязі більш ніж семи років за власною волею не проживає за адресою АДРЕСА_1.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він є співмешканцем позивача, відповідач є донькою позивача та на протязі більш ніж семи років за власною волею не проживає за адресою АДРЕСА_1.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом
Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Відповідно до ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання ОСОБА_3 такою, яка втратила право користування квартирою - обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71,72,107,150 ЖК України, ст.ст. 383,405 ЦК України, ст.ст.209,210,223,263-265, 280-284 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня йому вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
Суддя: А.М. Гримайло