Провадження № 2/520/9260/17
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.,
за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту,-
Позивач - ОСОБА_1 05.10.2017 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом доПриморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просить суд скасувати арешт з квартири №82,83 по вулиці Олександра Невського, 43, корпус 3, у місті ОСОБА_2.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що його батько ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про приватизацію №051/98, виданого Управлінням по обліку, розподілу та реалізації житлової площі Виконавчого комітету міської ради народних депутатів 15 січня 1998року, є власником квартири №82,83 по вулиці Олександра Невського, 43, корпус 3, у місті ОСОБА_2.
Позивач вказує, що 15 лютого 2017року його батько - ОСОБА_3 помер, однак, за життя, батько склав заповіт на його імя, яким повідав йому квартиру №82,83 по вулиці Олександра Невського, 43, корпус 3, у місті ОСОБА_2.
Після смерті батька, як зазначає позивач, він звернувся до нотаріальної контори за свідоцтвом про прийняття спадщини за заповітом, однак йому стало відомо, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.1997року було накладено арешт на квартиру №82,83 по вулиці Олександра Невського, 43, корпус 3, у місті ОСОБА_2.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що наявність обтяження на квартирі позбавляє позивача права вступити у володіння спадковим майном, що порушує його права як спадкоємця за заповітом, після смерті батька - ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом.
У судове засідання 24.10.2017року позивач не зявився, його представник надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав.
Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивач - ОСОБА_1, 14 серпня 1989року, є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ЖД №492202 (а.с. 14).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 1997року було заборонено ЗАТ БМУ №1 (російською мовою в ухвалі зазначено як ЗАО СМУ №1) проводити будь-які дії по оформленню та переоформленню квартир, зокрема квартири №82, 83 по вулиці Олександра Невського, 43, корпус 3, у місті ОСОБА_2 (а.с. 10).
15 січня 1998року ОСОБА_3 Управлінням по обліку, розподілу та реалізації житлової площі виконавчого комітету міської ради народних депутатів було видано свідоцтво №051/98 про право власності на квартиру, відповідно до якого, квартира №82,83, яка розташована в місті Одесі по вул. Олександра Невського, за №43 корпус 3, дійсно належить ОСОБА_3 на праві приватної власності (а.с. 5).
Зазначене свідоцтво було зареєстроване в ОМБТІ та РОН на праві приватної власності за ОСОБА_3 під №3129 стр. 37 кн. 113 доп. від 27 січня 1998року (а.с.5 на звороті).
20.01.2017року ОСОБА_3 склав заповіт, зі змісту якого вбачається, що належну йому квартиру №82, 83 в місті Одеса по вулиці Олександра Невського у будинку під №43 у корпусі №3, він заповідає ОСОБА_1, 14.08.1989року народження (а.с. 3).
Зазначений заповіт було посвідчено ОСОБА_6, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 20 січня 2017року, зареєстровано в реєстрі за №58.
15 лютого 2017року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторно) серія І-ЖД №483314, виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області 13 квітня 2017року (а.с. 4).
Після його смерті, позивач - ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу №473/2017 до майна померлого 15 лютого 2017року ОСОБА_3, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 7).
Однак, позивач - ОСОБА_1 не може належним чином отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, так як існує арешт на квартирі №82,83, яка розташована в місті Одесі по вул. Олександра Невського, за №43 корпус 3, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 1997року.
Згідно листа Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2017року, перевіркою відомостей алфавітних покажчиків цивільних справ, що реєструвалися Приморським районним судом м. Одеси у 1997 році, встановлено, що судом у 1997 році не реєструвалася позовна заява Одеської кіностудії до ЗАО СМУ № 1 про стягнення боргу. Алфавітні покажчики справ, зареєстрованих у 1997 році Приморським районним судом м. Одеси, щодо виконавчого провадження за відповідним поданням судового виконавця в архів суду не передавалися (а.с. 15).
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться розяснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013року №6-26цс13, а відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Викладене вище дозволяє суду дійти висновку, що наявність арешту на квартирі №82,83, яка розташована в місті Одесі по вул. Олександра Невського, за №43 корпус 3, перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права щодо цієї кватири.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що арешт на квартиру №82,83, яка розташована в місті Одесі по вул. Олександра Невського, за №43 корпус 3, було накладено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 1997року, а свідоцтво про право власності на квартиру видане 15 січня 1998року, тобто на момент видачі свідоцтва про право власності у застосуванні цього заходу відпала потреба, однак арешт знято не було, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування арешту з вказаної квартири є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, суд зазначає, що у позасудовому порядку арешт зняти не вбачається можливим, оскільки власник квартири - ОСОБА_3 помер, а згідно листа Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2017року, перевіркою відомостей алфавітних покажчиків цивільних справ, що реєструвалися Приморським районним судом м. Одеси у 1997 році, встановлено, що судом у 1997 році не реєструвалася позовна заява Одеської кіностудії до ЗАО СМУ № 1 про стягнення боргу. Алфавітні покажчики справ, зареєстрованих у 1997 році Приморським районним судом м. Одеси, щодо виконавчого провадження за відповідним поданням судового виконавця в архів суду не передавалися.
Підсумовуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову про скасування арешту з №82,83, яка розташована в місті Одесі по вул. Олександра Невського, за №43 корпус 3, є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відповідного запису про накладення арешту.
Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування витрат по сплаті судового збору, відповідно до ст. 11 ЦПК України у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.
На підставі вищевикладена керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 5, 60, 88, 213, 215, 226, 292 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Скасувати арешт з квартири №82,83 по вулиці Олександра Невського, 43, корпус 3, в місті ОСОБА_2, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 1997року.
Встановити порядок виконання цього рішення суду відповідно до якого це рішення, у разі набрання ним законної сили, є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про накладення арешту на квартиру №82,83 по вулиці Олександра Невського, 43, корпус 3, в місті ОСОБА_2.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Головуючий Калініченко Л. В.