УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу № 218 «Комунальник-11» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Житлово-будівельний кооператив № 218 «Комунальник-11» (далі - ЖБК № 218 «Комунальник-11») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, у якому просив суд стягнути з відповідачів на свою користь 22 686 грн 85 коп. заборгованості по житлово-комунальним послугам, з урахуванням інфляційних втрат в розмірі 40 634 грн 40 коп. за період з 1996 року по квітень 2015 року (всього - 62 716 грн 21 коп.), які надаються позивачем і не оплачуються належним чином відповідачами за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь по 156 грн 79 коп. витрат по оплаті судового збору, з кожного, а також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1 948 грн 80 коп.

Позовні вимоги ЖБК № 218 «Комунальник-11» обґрунтувало тим, що ОСОБА_4 є власником вказаної вище квартири, у якій зареєстровані та проживають інші відповідачі у справі. ЖБК № 218 «Комунальник-11» надає житлово-комунальні послуги за вказаною адресою. Такі послуги належним чином відповідачами не оплачуються, а тому за період з 1996 року по квітень 2015 року, включно, заборгованість відповідачів перед позивачем за спожиті комунальні послуги становить 22 686 грн 85 коп. Крім того, у зв'язку з простроченням грошового зобов'язання позивач зазнав збитків у вигляді інфляційних втрат на суму 40 634 грн 40 коп., а тому просив задовольнити позов шляхом стягнення в судовому порядку з відповідачів вказаних сум.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2016 року провадження у справі закрито в частині вимог позивача про стягнення заборгованості за період з квітня 2008 року по 01 березня 2011 року з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку заборгованість по житлово-комунальним послугам за період з 16 червня 2011 року по 31 квітня 2015 року в розмірі 10 283 грн 67 коп. та по 91 грн 60 коп. в рахунок компенсації витрат на правову допомогу, з кожного відповідача, і по 60 грн 90 коп. витрат по оплаті судового збору, з кожного відповідача.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по житлово-комунальним послугам за період з 16 червня 2011 року по 30 квітня 2015 року в розмірі 10 283 грн 67 коп. та в частині відмови в позові про стягнення інфляційних нарахувань за вказаний період скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Стягнуто з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку заборгованість по житлово-комунальним послугам та послугам по обслуговуванню і утриманню будинку та прибудинкової території за період з 16 червня 2011 року по 30 квітня 2015 року в розмірі 11 783 грн 67 коп., а також інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 8 797 грн 62 коп., а всього стягнуто 20 581 грн 29 коп.

Стягнуто з кожного відповідача на користь позивача по 56 грн 60 коп. в рахунок компенсації витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ЖБК № 218 «Комунальник-11», суд першої інстанції, встановивши, що відповідачі отримують житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак оплату за них своєчасно та в повному обсязі не здійснюють, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за період з 16 червня 2011 року по 31 квітня 2015 року в розмірі 10 283 грн 67 коп., враховуючи суму внесених відповідачами під час розгляду справи платежів за комунальні послуги у листопаді 2015 року та у січні 2016 року.

При цьому суд правильно виходив з того, що оскільки послуги відповідачам надавалися та ними споживались і частково сплачувались, то це свідчить про існування між сторонами у справі фактичних договірних відносин, тобто цивільних прав та обов'язків в силу ст. 11 ЦК України.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 30 жовтня 2013 року, справа № 6-59цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення платежів, починаючи з 1996 року, районний суд обґрунтовано послався на пропуск позивачем строку позовної давності.

При вирішенні спору в частині стягнення інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновків, що на зобов'язання по сплаті щомісячних платежів за надані житлово-комунальні послуги та послуги з обслуговування будинку не поширюються положення ст. 625 ЦК України.

Апеляційний суд, з урахуванням правових висновків щодо застосування норм ч. 2 ст. 625 ЦК України, які висловлені Верховним Судом України у постановах: від 20 червня 2012 року, справа № 6-68цс12; від 16 грудня 2015 року, справа № 6-2023цс15; від 13 січня 2016 року, справа № 6-931цс15, дійшов протилежних та обґрунтованих висновків про поширення на правовідносини між сторонами у справі дії ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язань.

У зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норми матеріального права при вирішення питання щодо стягнення інфляційних втрат, апеляційний суд дійшов обґрунтованих висновків, що рішення районного суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким вимоги ЖБК № 218 «Комунальник-11» слід задовольнити частково, враховуючи вимоги ст. 266 ЦК України.

Виходячи з наданого позивачем відповідного розрахунку, апеляційний суд встановив, що сума інфляційних втрат у зв'язку з несплатою щомісячних комунальних платежів за період з 16 червня 2011 року по 30 квітня 2015 року має становити 8 797 грн 62 коп. При цьому, суд врахував те, що у грудні 2011 року, січні 2012 року, грудні 2012 року платежі здійснювалися частково, а у квітні 2012 року, жовтні 2012 року, квітні 2013 року, жовтні та грудні 2013 року здійснювалися у більшому розмірі, ніж були нараховані за місяць, а отже інфляційних втрат у вказані місяці позивач не ніс.

Також, апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції щодо зменшення заборгованості до 10 283 грн за період з 16 червня 2011 року по 30 квітня 2015 року, нарахованої у сумі 11 783 грн 67 коп. у зв'язку з зарахуванням платежів, внесених відповідачами 09 листопада 2015 року в сумі 500 грн та 05 січня 2016 року в сумі 1 тис. грн, з тих підстав, що оплата житлово-комунальних послуг здійснюється періодичними платежами, а вимоги про стягнення платежів за період після 30 квітня 2015 року позивачем не заявлялись, як не стверджувалось відповідачами і те, що вказані платежі не носили поточний характер, а були здійснені під час розгляду справи в рахунок оплати суми боргу за конкретний місяці у спірний період.

У зв'язку з наведеним, апеляційний суд дійшов обґрунтованих висновків, що рішення районного суду в частині стягнення заборгованості по періодичним платежам за житлово-комунальні послуги у період з 16 червня 2011 року по 30 квітня 3015 року в сумі 10 283 грн 67 коп. необхідно скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідачів заборгованості за вказаний період у сумі 11 783 грн 67 коп.

Інші висновки суду першої інстанції на предмет спору апеляційний суд визнав обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції про часткову доведеність та обґрунтованість позову, а тому колегія суддів касаційного суду вважає, що ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим і касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.Л. Ізмайлова

В.О.Кузнєцов

Г.І. Мостова