Справа № 204/2930/16-ц
Провадження № 2-п/204/56/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.

за участю секретаря Старостенко Т.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року по цивільній справі № 204/2930/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року по цивільній справі № 204/2930/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заяви зазначено, що 08 серпня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було винесено заочне рішення по цивільній справі № 204/2930/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» були задоволені частково. З прийнятим рішенням представник відповідача не згоден, оскільки неявка відповідача ОСОБА_5 в судове засідання обумовлена поважними причинами, а саме відповідач не отримував будь-яких повідомлень про час та місце розгляду справи, у звязку з чим був позбавлений можливості надати свої пояснення по суті справи, докази на підтвердження своєї позиції тощо. У звязку з цим вважає, що вказане заочне рішення прийнято на підставі однобічного дослідження обставин справи, з якими заявник не погоджується. Проти позову заперечує, позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначила, що судом першої інстанції не було взято до уваги того, що між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та третьою особою ОСОБА_6 23.03.2009 року без згоди поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін №144/247-КЛ до Кредитного договору, відповідно до умов якого, було змінено процентну ставку за користування Кредитом, а саме підвищено ставку за користування кредитом до 15%, а також було змінено строк та порядок виконання боргових зобовязань, тобто було суттєво змінено умови зобовязання за основним кредитним договором. Отже, вказаним договором були суттєво зміненні умови основного договору, що відповідно до частини першої статті 559 України є підставою для припинення поруки. Але, під час розгляду цієї справи судом, ці обставини та докази не розглядались та суду відомі не були, хоча вони мають істотне значення для правильного вирішення справи. Про наявність вказаного заочного рішення заявнику стало відомо лише 09 жовтня 2017 року зі слів ОСОБА_4 У звязку з викладеним, заявник звернувся з заявою, в якій просить переглянути та скасувати заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2016 року по цивільній справі № 204/2930/16-ц, а справу цивільну справу призначити до розгляду в загальному порядку.

23 жовтня 2017 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні надав суду доповнення до заяви про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року по цивільній справі № 204/2930/16-ц. У вказаному доповненні зазначено, що проти позову він заперечує в повному обсязі, позовні вимоги вважає безпідставними, необгрутованими та такими, що не підлягають задоволенню. Судом першої інстанції не було враховано вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VII, який набув чинності 07 червня 2014 року. При цьому, поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України). Рішення суду першої інстанції від 08.08.2016 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Крім того, позивач раніше вже звертався до відповідачів та третьої особи з вимогою по сплаті заборгованості та направляв позивачу та третій особі вимоги про порушення основного зобовязання у грудні 2010 року та в наступному за виконавчим написом нотаріуса № 2709, вчиненим 23.08.2011 року приватним нотаріусом Харківського міського округу ОСОБА_7 Цей факт підтверджується рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2013 року по справі № 2-3854/2011. Але ці обставини позивач приховав від суду, що призвело до прийняття невірного рішення. Також позивачем було стягнуто суму боргу з третьої особи (боржника), що підтверджується рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 202/6572/16-ц від 12.07.2017 року.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав та просив суд її задовольнити з підстав, наведених у заяві та доповненні до заяви.

Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2, дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення та зазначеної вище цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 60 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 08 серпня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення по справі № 204/2930/16-ц, яким частково задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: 49087, м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, б. 102АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1) перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023) за кредитним договором № 176-144 від 08 липня 2008 року, укладеним між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6, у розмірі що станом на 16.02.2016 становить 178 090,34 доларів США (сто сімдесят вісім тисяч 90 доларів, 34 центи), з яких: - заборгованість за кредитом 75 439,25 доларів США; заборгованість за відсотками 68 555,49 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 10 626,41 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення процентів 23 469,18 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним Договором № 483 від 08 липня 2008 року, укладеним між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 5, кв. 2, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, б. 5, кв. 2, РНОКПП НОМЕР_3), ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, б. 5, кв. 2, РНОКПП НОМЕР_4), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого у реєстрі за № 4995, нерухоме майно, а саме: - трикімнатну квартиру № 2, загальною площею 79,40 кв.м., житловою площею 42,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, і належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 березня 1999 року Відкритим акціонерним товариством будівельно-монтажним трестом № 17, номер запису 1446-380, шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження». Також стягнуто з відповідачів судові витрати. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно положень ст. 229 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Розглядаючи заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суд виходить з того, що підставами скасування заочного рішення є поважність причин неявки в судове засідання відповідача, та наявність істотних доказів по справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на адресу реєстрації відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 за період розгляду цивільної справи неодноразово направлялися повістки про судовий виклик, а саме на адресу: АДРЕСА_3. Так повістка про судовий виклик відповідачів на 25 липня 2016 року була отримана відповідачами, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи (а.с. 68). Повістка про судовий виклик відповідачів на 08 серпня 2016 року була повернута на адресу суду з відміткою Укрпошти про невручення адресату: «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 104). За таких обставин суд не приймає до уваги посилання представника відповідача та той факт, що відповідач ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином про розгляд цивільної справи, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Заочне рішення було винесено на підставі доказів, наданих позивачем. Відповідачі під час розгляду справи присутні не були, а тому були позбавлені можливості надати пояснення по справі і надати суду докази в обґрунтування своїх заперечень.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 229 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в заяві про перегляд заочного рішення посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що 23.03.2009 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та третьою особою ОСОБА_6 без згоди поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін №144/247-КЛ до Кредитного договору, відповідно до умов якого, було змінено процентну ставку за користування Кредитом, а також строк та порядок виконання боргових зобовязань, тобто було суттєво змінено умови зобовязання за основним кредитним договором. Зазначила, що, під час розгляду цієї справи судом, ці обставини та докази не розглядались та суду відомі не були, хоча вони мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, судом встановлено, що при розгляді судом цивільної справи № 204/2930/16-ц та ухвалення за результатами її розгляду заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року, суду було відомо про наявність Договору про внесення змін №144/247-КЛ 1 від 23 березня 2009 року до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 176/144 від 08.07.2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та третьою особою по справі - ОСОБА_6, про що було зазначено у самому рішенні. Копія вищевказаного Договору про внесення змін міститься в матеріалах справи (а.с. 18-20).

Посилання представника відповідача на положення ст. 559 ЦК України щодо припинення договору поруки судом до уваги не беруться та відхиляються як безпідставні, оскільки згідно п. 23 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» надано розяснення, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Крім того, в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилався на вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VII, який набув чинності 07 червня 2014 року.

Так, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Також, представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначено, що позивач раніше вже звертався до відповідачів та третьої особи з вимогою по сплаті заборгованості та направляв позивачу та третім особам вимоги про порушення основного зобовязання, у звязку з чим в наступному 23 серпня 2011 року був вчинений виконавчий напис нотаріуса № 2709, що було встановлено у рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2013 року по цивільній справі № 2-3854/2011.

Про наявність вищевказаного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року, суду під час розгляду цивільної справи № 204/2930/16-ц відомо не було.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Отже, заочне рішення було винесено на підставі доказів, наданих позивачем. Відповідачі не були присутні під час розгляду справи, а отже були позбавлені можливості надати пояснення по справі і надати суду докази в обґрунтування своїх заперечень. В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 доведено перед судом факт наявності доказів, які мають вирішальне значення для вирішення цієї справи. Приймаючи до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_1 в повному обсязі заперечує проти позову, а також враховуючи положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд вважає, що є всі підстави для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 228, 231, 232 ЦПК України, -

У х в а л и В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року по цивільній справі № 204/2930/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року по цивільній справі № 204/2930/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки - скасувати та призначити справу до розгляду на 8 листопада 2017 року на 13 годину 00 хвилин в приміщенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (каб. № 23).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Л. Черкез