Провадження № 2/761/782/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Міністерства юстиції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Житлово - Будівельний кооператив «НЕЙРОН» про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.10.2016 року та заяви про збільшення позовних вимог від 19.05.2017 року просив скасувати рішення про державну реєстрацію, а саме дублікат свідоцтва права власності на нерухоме майно серія та номер НОМЕР_2 виданий 11.09.2014 року на квартиру за адресою:АДРЕСА_12 яке зареєстровано за ОСОБА_2, та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме «Запису про право власності 6728617» здійсненого15.08.2014 року о 16:17:17 державним реєстратором ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та зобов'язати Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації провести відповідні дії з реєстрації за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.02.1968 року позивач ОСОБА_1 стала членом ЖБК «НЕЙРОН», на підставі Рішення Шевченківського Районного Виконавчого Комітету №151 від 05.02.1962 року, відповідно до довідки виконавчого комітету Шевченківської районної Ради депутатів трудящих м. Києва. 13.03.1975 року на підставі Рішення Шевченківського Районного Виконавчого Комітету №165 від 10.02.1975 року позивач ОСОБА_1 отримала Ордер №Г-248519 на житлове приміщення, на сім'ю яка складається з двох людей, на право заняття двох кімнат 30,0 кв.м. в окремій квартирі АДРЕСА_13. Позивач, у зазначеній квартирі зареєстрована з 01.04.1975 року і до теперішнього часу проживає разом із донькою ОСОБА_6 та онуком ОСОБА_7. У жовтні 1988 року позивач повністю виплатила свій пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_3. З метою проведення державної реєстрації права власності на квартиру, позивач 04.04.2016 року звернулась до Управління державної реєстрації Головного територіальне управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним № 163558022, що розташована за адресою: АДРЕСА_4. У відповідь на заяву про проведення державної реєстрації права власності, позивачу було відмовлено відповідно до Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіальне управління юстиції у м. Києві №29173905 від 08.04.2016 року, у зв'язку із тим, що заявлене право зареєстроване за іншою особою - ОСОБА_2, на підставі Дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Позивач вважає, що зареєстроване право власності за ОСОБА_2 порушує її права як власника даної квартири та позбавляє її права зареєструвати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4, яка вона отримала на законних підставах.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Не заперечував щодо покладення судових витрат на позивача.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином.

Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, Міністерство юстиції України своїх представників в судове засідання не направили, про місце, день та час проведення судового розгляду повідомлялись належним чином.

Представник Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві поклався на розсуд суду щодо задоволення позову. Просив ухвалити рішення на підставі вимог чинного законодавства.

Представник Житлово-Будівельного кооперативу «НЕЙРОН» в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити та додатково пояснив, що позивач дійсно проживає та прописана в даній квартирі з моменту вселення, до теперішнього часу сплачує комунальні послуги, натомість Відповідач ОСОБА_2 йому не відомий, ніколи не проживав і не був зареєстрований в даній квартирі та не є членом кооперативу і ніколи не був, будь-яких довідок йому не надавалося.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у порядку ст.58 Житлового кодексу Української РСР отримала ордер №Г-248519 на житлове приміщення, на сім'ю яка складається з двох людей, на право заняття двох кімнат 30,0 кв.м. в окремій квартирі АДРЕСА_13, на підставі Рішення Шевченківського Районного Виконавчого Комітету №165 від 10.02.1975р.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Той факт, що ОСОБА_1 на законних підставах проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_4, підтверджується даними про реєстрацію вказаної особи в цій квартирі на протязі тривалого часу. Ніхто із учасників процесу правомірність реєстрації та проживання позивача у квартирі за адресою АДРЕСА_4 не оспорює.

Як свідчать матеріали справи, і не заперечується учасниками процесу, квартира, яку займає позивач належить до Житлово-Будівельного кооперативу «НЕЙРОН».

Згідно ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно довідки № 61 виданої ЖБК «НЕЙРОН» від 28.03.2016 року ОСОБА_1 у жовтні 1988 року сплатила у повному обсязі суму пайового внеску за квартиру в розмірі 4657 карб. 00 коп., ОСОБА_1 є єдиним власником кооперативної квартири АДРЕСА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 15 до Закону України СРСР «Про власність», що діяв на час внесення пайового внеску за квартиру, , член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж , іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

Як свідчить довідка №66 від 21.04.2016 видана ЖБК «НЕЙРОН» ОСОБА_1 проживає та прописана в АДРЕСА_5, де займає площу з 2-х кімнат 28,9 кв. м. в окремій квартирі на 4-му поверсі дев'ятиповерхового будинку, власник особового рахунку ОСОБА_1.

Як вбачається з технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_5, інвентаризаційна справа № 4127, останній виданий на ім'я позивачки ОСОБА_1

В судовому засіданні встановлено, що отримавши ордер на вселення на підставі Рішення Шевченківського Районного Виконавчого Комітету №165 від 10.02.1975 року ОСОБА_1 вселилася до квартири за адресою: АДРЕСА_5 у 1975 році і з того часу постійно проживає у вказаній квартирі зі своєю сім'єю, фактично користується нею понад 42 роки та сплачує за спожиті комунальні послуги. Дана обставина не заперечується сторонами.

04.04.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру.

Проте, державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_8 08.04.2016 р. було прийнято рішення за № 29173905 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме в державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_6, оскільки заявлене право зареєстровано за іншою особою - ОСОБА_2, на підставі Дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Як свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 11.09.2014 р.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини право на повагу до свого житла охоплює на сам перед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно довідки №67 від 21.04.2016 виданої ЖБК «НЕЙРОН», на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 на протязі 2012-2016 довідки видавалися на членів сім'ї ОСОБА_1, на інших осіб не видавалися.

Окрім того, позивачем отримана Інформаційна довідка за №КВ -2016 № 6344 від 24.03.2016 року видана Київським міським бюро технічної інвентаризації про те, що згідно з даними бюро АДРЕСА_7 на праві власності не зареєстрована.

Як вбачається з відповіді Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.08.2016 року №109 - 109/ОПП/Г1081 - відділом (орган) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації не виготовлялось свідоцтво про право власності на нерухоме майно за серією та номером НОМЕР_2 від 11.09.2014 на квартиру АДРЕСА_5.

На виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві (відділу архівної роботи) направило копію реєстраційної справи щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_8.

Вказана реєстраційна справа не містить відомостей щодо підстав отримання відповідачем ОСОБА_2 свідоцтва права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_8.

Разом з тим, реєстраційна справа містить заяву на отримання дублікату свідоцтва на право власності та довідки ЖБК «НЕЙРОН», проте як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника ЖБК «НЕЙРОН» жодних довідок відповідачу ОСОБА_2 не видавалося.

Як свідчить довідка № 68 від 21.04.2016 року від ЖБК «НЕЙРОН» за адресою АДРЕСА_9 ніколи не проживав і не був зареєстрований ОСОБА_2 і він не є членом кооперативу і ніколи не був.

Голова ЖБК «НЕЙРОН» в судовому засіданні підтвердив зазначені обставини.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, щодо відсутності жодного доказу на підтвердження прав ОСОБА_2 на спірну квартиру.

Під час розгляду справи не було отримано відомостей, які б свідчили про наявність правових підстав у відповідача на набуття права власності на квартиру АДРЕСА_10.

Приписами ст. 11 ЦПК України передбачено обов»язок суду суд розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В свою чергу положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено, що , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1.ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В свою чергу положеннями ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що незаборонені законом,зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІУ ( з наступними змінами та доповненнями) обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому пунктом «а» пункту 2 частини шостої ст. 37 цього Закону, до державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Уразі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

За положеннями ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІУ (з наступними змінами та доповненнями) державна реєстрація проводиться на підставах 1) договорів укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього закону; 3) свідоцтва про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державну та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановленим законом; 5)рішень судів, що набрали законної сили; 6)інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною 2 ст. 26 Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 2.6. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підтвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 12.12.2011 року №3502/5, передбачено, що для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заву та документи, визначені цим Порядком. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3. цього розділу.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, беручи до уваги відсутність доказів, які свідчать про набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру та зважаючи на те, що права ОСОБА_1 є порушеними, останні підлягають захисту шляхом скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на підставі дубліката свідоцтва про право власності та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_11 за ОСОБА_1

Проте, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні вимог позивача щодо скасування запису про право власності здійсненого 15.08.2014 р. та щодо зобов»язання Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації провести відповідні дії з реєстрації за ОСОБА_1 права власності, з огляду на те, що в разі скасування за рішенням суду рішення про реєстрацію прав, документів на підставі яких проведено таку реєстрацію до державного реєстру прав вноситься відповідний запис та реєстрації права власності здійснюється за наявності документів, що підтверджують право власності, яким є судове рішення.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання представника позивача покласти такі витрати на ОСОБА_1

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215 ЦПК України, Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 316,328 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4, яке зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі дублікату свідоцтва права власності на нерухоме майно серія та номер НОМЕР_2 виданий 11.09.2014 року .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя