Справа № 541/830/17
Провадження №2/541/596/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Куцин В.М.,

з участю секретаря - Борисенко М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргорода справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, що продовжує навчання, з батька сина ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на час звернення до суду син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, досяг повноліття. На даний час син навчається на державній основі на І курсі Полтавського Національного технічного університету імені ОСОБА_4 та перебуває на утриманні позивача. Нерухомого та іншого майна він у приватній власності не має, будь-яких доходів не має, має задовільний стан здоровя. З 2011 року відповідач участі у вихованні сина не приймає. Коштів позивача не вистачає на витрати які повязані з навчанням сина. Відповідач є працездатним, має задовільний стан здоровя, на утриманні інших дітей не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до закінчення навчання чи досягнення ним 23 річного віку. В позовній заяві позивач не зазначила розміру аліментів, які підлягають стягненню. В подальшому ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, які підтримала в судовому засіданні та просила постановити рішення та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина, що продовжує навчання в розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Ухвалою суду від 13.06.2017 року до участі у справі залучено в якості, третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору повнолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.32).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання після зміни позивачем позовних вимог не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином ( а.с.16,27,41), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

В раніше направлених на адресу суду запереченнях відповідач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги, які не містили розміру щомісячних стягнень визнав (а.с.17).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, в направленій на адресу суду заяву просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.37).

Відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин, враховуючи тривалий час перебування в провадженні суду даної справи, з метою дотримання вимог ст. 157 ЦПК України та зважаючи на згоду позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказах відповідно до положень ст.ст. 224-228 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 182 СК України передбачає, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Стаття 198 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Судом встановлено, що повнолітній син позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матірю (а.с.8), навчається на І курсі Полтавського Національного технічного університету імені ОСОБА_4, форма навчання денна, бюджет з 05.08.2016 року (а.с.9,79). До закінчення навчання 30.06.2020 року не досягне 23 річного віку (а. с. 5,6).

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 (а.с.7), добровільно не надає допомоги на утримання сина що не спростовано відповідачем в судовому засіданні.

Будь-яких обєктивних даних про розмір доходів батьків третьої особи, сторін по справі в супереч положень ст.10,60 ЦПК України сторони не надали.

Повнолітній син, що продовжує навчання ОСОБА_3 не має доходів (а.с.5).

Відповідно до положень статті 7 ЗУ„ Про Державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум працездатної особи становить з 05 травня 2017 року - 1624 грн.

Докази про розмір доходів відповідача сторонами суду не надані, як і не надано доказів, що відповідач, має незадовільний стан здоровя чи має інших утриманців.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи, що позивач ОСОБА_1 мати повнолітнього ОСОБА_3, зобовязана надавати і надає матеріальну допомогу сину, що продовжує навчання. ОСОБА_3, є повнолітнім та працездатним, і тому має можливість отримувати інші доходи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, відповідно до ст. ст. 182, 198, 199, 200 СК України, стягнувши з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина на період навчання, в розмірі ? частини прожиткового мінімуму працездатної особи, який встановлений з 01.05.2017 року в сумі 812 грн. = (1624/2) щомісячно, починаючи з 19 квітня 2017 року до закінчення навчання 30 червня 2020 року.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів до досягнення сином 23-річного віку, не ґрунтуються на законі, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли.

В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України 640 грн. 00 коп. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 184,198, 199, 200 СК України, ст.ст.10, 11, 81, 88, 209, 211, 212, 213, 214, 215, 223, 224 - 228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця, села Міжгіря Богородчанського району, Івано-Франківської області ідентифікаційний номер не встановлений, не працюючого на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 812 (вісімсот дванадцять ) гривень щомісячно, починаючи з 19 квітня 2017 року до закінчення навчання 30 червня 2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 640 гривень 00 копійок судового збору від сплати якого, при зверненні до суду, був звільнений позивач.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області,через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_5