Провадження№2/522/9921/17
УХВАЛА

27 жовтня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та звернення стягнення на нерухоме майно, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, згідно якого вимагає застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 11 858 701,80 грн., звернувши стягнення на належне ОСОБА_2 нерухоме майно: житловий будинок №12-Б по вул. Красних Зорь (ОСОБА_4) у м.Одесі та земельну ділянку, площею 0,0144 га, кадастровий №0:54:005:01:0173, розташовану за адресою: м.Одеса, вул. Красних Зорь (ОСОБА_4), діл. 7,12.

Одночасно, позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме: на житловий будинок №12-Б по вул. Красних Зорь (ОСОБА_4) у м.Одесі та земельну ділянку, площею 0,0144 га, кадастровий №0:54:005:01:0173, розташовану за адресою: м.Одеса, вул. Красних Зорь (ОСОБА_4), діл. 7,12.

В обґрунтування вимог заяви позивач зазначає, що їй стало відомо, що вказаний будинок разом із земельною ділянкою відповідач активно намагається продати, що підтверджується наявністю відповідного оголошення в мережі Інтернет, а також, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суд виходить з того, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду справи, суд може забезпечити позов наприклад, накласти арешт на майно, заборонити вчиняти певні дії, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме: на житловий будинок №12-Б по вул. Красних Зорь (ОСОБА_4) у м.Одесі та земельну ділянку, площею 0,0144 га, кадастровий №0:54:005:01:0173, розташовану за адресою: м.Одеса, вул. Красних Зорь (ОСОБА_4), діл. 7,12.

Копію ухвали направити до управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м.Одеса, вул. Черняховського, 6) та сторонам по справі, для відома та виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Н.А. Ільченко