Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 428/8514/16-ц
Провадження № 22ц/782/353/17
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 квітня 2017 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення межі земельної ділянки, треті особи Сиротинська селищна рада м. Сєвєродонецька Луганської області, Сєвєродонецька міська рада,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відновлення межі земельної ділянки, в обґрунтування якого вказав, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 05 березня 2007 року він є власником подвіря та житлового будинку № 12 по вулиці Пушкіна, с. Сиротине, м. Сєвєродонецьк.

Рішенням Сиротинської селищної ради № 79 від 17 серпня 2007 року позивачу дозволено знести огорожу, перенести ворота, добудувати літню кухню на земельній ділянці по вул. Пушкіна, 12, с. Сиротине, та зобовязано по закінченню будівництва оформити технічний план в БТІ м. Сєвєродонецька.

В результаті перенесення огорожі позивач збільшив площу земельної ділянки, на якій розташований зазначений будинок.

Рішенням Сиротинської селищної ради м. Сєвєродонецьк № 139 від 02 жовтня 2009 року позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації по посвідченню прав на земельну ділянку площею 0,1420 га за адресою: вул. Пушкіна, 12, с. Сиротине.

Відповідач, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, та який є сусідом позивача, самовільно, як вважає позивач, захопив частку земельної ділянки та здійснив добудову будинку, переніс огорожу до вбиральні, яка знаходиться на земельній ділянці позивача, та добудував господарчі споруди, які опинились на належній позивачу земельній ділянці.

Також позивач зазначив, що в період з 28 квітня 2007 року по квітень 2013 року відповідач незаконно захопив частину земельної ділянки по ширині з межами ділянки між будинками № 12 та № 14 по вул. Пушкіна, с. Сиротине, м. Сєвєродонецьк, та на довжину межі землекористування від 17-ої до 27-ої точок плану. Максимальна ширина захопленої ділянки становить 2,5 м, площа захопленої ділянки становить 130 кв.м.

17 квітня 2013 року позивач звернувся із заявою до Сиротинської селищної ради для вирішення існуючого земельного спору, яка надала відповідь про відсутність порушень землекористування власниками земельної ділянки № 14 по вулиці Пушкіна, с. Сиротине, м. Сєвєродонецьк, та порушенням землекористування позивачем, як власником ділянки № 12 по вулиці Пушкіна, с. Сиротине, м. Сєвєродонецьк.

Позивач просив суд відновити межу, яка поділяє земельні ділянки № 12 і № 14 по вул. Пушкіна, с. Сиротине, м. Сєвєродонецьк, у відповідності з даними матеріалів Сєвєродонецького БТІ станом на 13 грудня 2006 року, загальною площею 0,1420 га; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення межі земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Позивач та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав.

Представник Сиротинської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області та представник Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не зявилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що дані будівельних та технічних паспортів не є основою для відновлення меж земельних ділянок, а земельно-кадастрова документація на земельну ділянку позивача не оформлена. Встановлення меж земельних ділянок, право власності або користування на які не оформлено, до компетенції суду не належить.

Вказані обставини та висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті оскаржуваного рішення.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05 березня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: смт. Сиротине м. Сєвєродонецька Луганської області, вул. Пушкіна, будинок № 12. Право власності ОСОБА_2 на житловий будинок зареєстровано у Сєвєродонецькому міському бюро технічної інвентаризації 23 квітня 2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В пунктах 1.2, 1.4 вищевказаного договору зазначено, що розмір земельної ділянки у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації 22 лютого 2007 року за № 13661322 на бланку серії ССС № 803788, не зазначено. Земельна ділянка не є приватизованою, права користування на неї не оформлені.

Згідно п. 4.5 договору розмір земельної ділянки буде визначений при оформленні покупцем права власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок.

Отже, в договорі купівлі-продажу житлового будинку від 05 березня 2007 року не міститься даних щодо розміру земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок.

В технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 12 по вул. Пушкіна селища Сиротине, який виготовлений Сєвєродонецьким бюро технічної інвентаризації станом на 13 грудня 2006 року зазначено, що загальна площа земельної ділянки на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 12 складає 1420 кв.м.

Згідно виписки із протоколу засідання виконкому Сиротинської селищної ради № 37 від 14.12.1950 року виділено присадибну ділянку під забудову житлового будинку площею 0,09 га ОСОБА_5 в пос. Сиротино по вул. Пушкіна в межах справа ОСОБА_5 Гр. ОСОБА_6. зліва ОСОБА_7. Олександрович.

Відповідно до договору права забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 11 січня 1951 року, який укладений між житловим управлінням виконкому Лисичанської міської ради депутатів трудящих та ОСОБА_5, забудовнику відводиться ділянка комунальної землі площею 880 кв.м.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що площа земельної ділянки за адресою: смт. Сиротине м. Сєвєродонецька Луганської області, вул. Пушкіна, будинок № 12, яка зазначена в договорі права забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 11 січня 1951 року та площа земельної ділянки, яка зазначена в технічному паспорті на садибний житловий будинок за вказаною вище адресою є різною.

Позивачем, не зважаючи на вимоги ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не було надано суду доказів на підтвердження обставин того, що земельна ділянка за адресою: смт. Сиротине м. Сєвєродонецька Луганської області, вул. Пушкіна, будинок № 12 надавалася у користування у розмірі більшому ніж зазначено в договорі від 11 січня 1951 року, або в подальшому її розмір збільшувався у встановленому законом порядку, суд же згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні права в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Посилання представника позивача на те, що розмір земельної ділянки позивача збільшився на підставі рішення виконавчого комітету Сиротинської селищної ради № 79 від 17.08.2007 року, яким наданий дозвіл на перенесення воріт не заслуговують на увагу, оскільки рішенням виконавчого комітету Сиротинської селищної ради «Про реконструкцію літньої кухні, знесення забору та перенесення воріт на земельній ділянці с. Сиротино, вул. Пушкіна,12» № 79 від 17.08.2007 року дозволено ОСОБА_2 знесення забору, перенесення воріт, добудова літньої кухні з поєднанням до житлового будинку. Питання про збільшення розміру земельної ділянки виконавчим комітетом Сиротинської селищної ради не вирішувалося та в рішенні № 79 від 17.08.2007 року про це не зазначено.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані про відведення земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, який було дозволено побудувати ОСОБА_5 за договором права забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 11 січня 1951 року, надання або реєстрація правового статусу цієї земельної ділянки, які передбачалися на той час.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. ОСОБА_6 фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

За наявності земельно-кадастрової документації відновлення меж здійснюється в порядку передбаченому для їх встановлення відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» з дотриманням процедури, визначеної Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджених наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376. Безпосередньо встановлення та відновлення меж покладається на землевпорядні організації, які мають ліцензію на здійснення такого виду діяльності.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.3. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

ОСОБА_6 вбачається із матеріалів справи технічна документація із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не розроблялася.

Відповідно до статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, про що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та рішення за результатами розгляду земельного спору приймається на пленарному засіданні сесією відповідної ради.

ОСОБА_6 вбачається зі матеріалів справи, 17 квітня 2013 року ОСОБА_2 звертався із заявою до поселкового голови Сиротинської селищної ради з приводу вирішення спору щодо межі, яка поділяє земельні ділянки № 12 і № 14 по вул. Пушкіна, с. Сиротине, м. Сєвєродонецьк.

Зазначена заява була передана на розгляд до комісії по земельним питанням, яка під час розгляду заяви та за результатами обстеження земельних ділянок, склала акт обстеження від 30 квітня 2013 року.

В акті обстеження земельної ділянки зазначено, що документи, які б підтверджували право власності або користування земельними ділянками за адресою смт. Сиротино вул. Пушкіна, 12 та 14 відсутні. Межа між земельними ділянками будинків № 12 та № 14 існувала ще до моменту придбання домоволодіння № 12 (13.12.2006 року) позивачем та на теперішній час не зазнала змін.

Однак, вказаний акт не був предметом розгляду на пленарному засіданні сесії Сиротинської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області, до компетенції якої у відповідності до зазначених вище норм права відноситься вирішення земельного спору щодо меж земельних ділянок і в якому обовязково зазначається порядок його виконання (ч. 4 ст. 159 ЗК України).

Зазначені вище обставини свідчать про те, що питання про відновлення спірної межі Сиротинською селищною радою м. Сєвєродонецьк в установленому законом порядку не вирішувалося.

Оскільки земельно-кадастрова документація на земельну ділянку як позивача, так і відповідача не оформлена, межі за фактичним користуванням компетентним органом не визначені та не затверджені, посилання позивача на технічний звіт про топографо-геодезичні роботи зі складання ситуаційного плану не є належним та допустимим доказом в силу зазначених вище норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а дані технічного паспорту на житловий будинок позивача не є основою для відновлення меж земельних ділянок, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що підставою для оформлення договору купівлі-продажу подвіря від 05 березня 2007 року був договір оренди земельної ділянки не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутній договір оренди земельної ділянки. Крім того, в п. 1.4 договору купівлі-продажу житлового будинку зазначено, що земельна ділянка не є приватизованою, права користування на неї не оформлені.

Таким чином, посилання апелянта на договір оренди земельної ділянки не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються умовам договору купівлі-продажу житлового будинку.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: