Справа №464/3641/17
пр.№ 4-с/464/54/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Бондар Н.С.

з участю представника ПАТ «Львівгаз» ОСОБА_1

представників Сихівського відділу ДВС ОСОБА_2, ОСОБА_3

боржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

26.05.2017 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернулося до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу ДВС щодо не направлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 27.12.2015 року, визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення цієї постанови, скасувати постанову та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження на підставі судового наказу № 464/3073/13-ц.

Скарга мотивована тим, що постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Сихівського районного суду м. Львова за заявою ПАТ «Львівгаз» про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за спожитий природний газ, а також судового збору. 27.11.2014 року відкрито виконавче провадження. В подальшому, 27.12.2015 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Проте, постанова стягувачу не надходила та про таку стало відомо лише у травні 2017 року з відповіді на відповідний запит. Підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження була відсутність у виконавчому документів ІПН боржника. ПАТ «Львівгаз» вважає таку постанову незаконною.

Представник ПАТ «Львівгаз» в судовому засіданні 28.07.2017 року підтримав скаргу. В наступні судові засідання представник ПАТ «Львівгаз» не зявився, зазначивши в додаткових письмових поясненнях про розгляд скарги без його участі.

Представники Сихівського відділу ДВС в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, посилаючись на те, що у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 464/3073/13-ц було відмовлено ще в 2013 році, після чого жодних постанов у цьому виконавчому провадженні не приймалося. На теперішній час виконавче провадження знищено.

Заслухавши представника ПАТ «Львівгаз», представників Сихівського відділу ДВС, боржника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

29.03.2013 року Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ №464/3073/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Львівгаз» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 20441 грн. 39 коп., а також судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп.

16.12.2013 року судовий наказ надійшов на виконання Сихівського відділу ДВС.

27.12.2013 року постановою державного виконавця Сихівського відділу ДВС відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» через невідповідність виконавчого документа вимогам закону, оскільки вказаний документ не містив індивідуальний ідентифікаційний код боржника.

Вирішуючи скаргу суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Під час розгляду скарги враховано, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час проведення оскаржуваний виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 17 Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За правилами ст. 25 Закону державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону в разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим у ст. 18 цього Закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

При цьому, наявність у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номера боржника відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону, є обовязковою.

Як встановлено в судовому засіданні, у відкритті виконавчого провадженні було відмовлено 27.12.2013 року через невідповідність виконавчого документа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», про що винесено відповідну постанову ВП № 41254183. Ця обставина підтверджується інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень. З Єдиного реєстру також вбачається, що жодних постанов в цьому виконавчому провадженні після 27.12.2013 року не виносилося.

Незважаючи на це, в скарзі ПАТ «Львівгаз» посилається на те, що 27.11.2014 року було відкрито виконавче провадження ВП № 41254183, а 27.12.2015 року у відкритті виконавчого провадженні відмовлено. Тобто, в скарзі ПАТ «Львівгаз» зазначає відомості, які не відповідають дійсності та спростовуються витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Крім того, заявник у скарзі посилається на наявність постанов, одночасне існування яких неможливе. При цьому, ПАТ «Львівгаз» просить скасувати постанову, якої ніколи не існувало.

Аналізуючи постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 27.12.2013 року, враховуючи, що законодавство передбачає обовязкове зазначення у виконавчому документі ідентифікаційного номера боржника, суд дійшов висновку, що державним виконавцем дотримано вимоги чинного законодавства, про що внесено відомості до Єдиного реєстру виконавчих проваджень, доступ до якого має кожна зі сторін виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 43/5 від 20.05.2003 року (чинного на час вчинення оскаржуваних дій), Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень це компютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

В п. 5.1 Положення зазначено, що право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації даного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження розяснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

Судом враховано рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine, 18986/06, 16.02.2017), яким не встановлено порушення права доступу до суду, у звязку з тим, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді справи протягом одного року та восьми місяців.

В даному випадку, ПАТ «Львівгаз» мало можливість бути обізнаним про хід виконавчого провадження шляхом пошукових запитів у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, проте не виявило зацікавленості в цьому протягом трьох років пяти місяців.

Про відсутність зацікавленості свідчить також той факт, що у даній скарзі ПАТ «Львівгаз» посилається на наявність постанови від 27.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження та постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 27.12.2015 року, в той час, як таких постанов у виконавчому провадженні ВП № 41254183 ухвалено не було. Натомість 27.12.2013 року у даному виконавчому провадженні винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

При цьому, суд враховує, що скаргу подано лише після знищення виконавчого провадження (про що ПАТ «Львівгаз» було достеменно відомо), усвідомлюючи, що державний виконавець буде позбавлений можливості надати суду будь-які документи з цього виконавчого провадження.

Подання скарги після спливу чотирьох років з часу ухвалення рішення та більш як трирічного строку з дня передачі судового наказу на виконання свідчить про зловживання ПАТ «Львівгаз» своїми правами сторони виконавчого провадження.

Суд вважає таким, що не заслуговує на увагу посилання ПАТ «Львівгаз» на те, що державним виконавцем не було направлено оскаржувану постанову на адресу стягувача. Як зазначалося вище, постанова державного виконавця своєчасно внесена до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, з яким стягувач мав змогу ознайомитись в будь-який час. Крім того, суду не було надано доказів того, що копія оскаржуваної постанови в період з 2013 по 2017 роки до ПАТ не надходила. Суд не може визнати допустимим доказом надану представником ПАТ «Львівгаз» довідку про те, що копія оскаржуваної постанови в період з 2013 по 2017 роки до ПАТ не надходила, оскільки вказана довідка жодним чином не підтверджена первісними документами, такими як реєстр вхідної кореспонденції.

Таким чином, відсутні підстави для висновку, що діями державного виконавця порушено права чи свободи стягувача, у звязку з чим, у задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 11, 17, 18, 20, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», п. 1.1, 5.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, ст.ст. 370, 375, 378, 385 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 27 грудня 2013 року про відмову у відкриття виконавчого провадження ВП № 41254183 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня винесення ухвали, а особам, які не були присутні в судовому засіданні під час оголошення ухвали в той же строку з дня отримання її копії.

Головуючий Радченко Е. А.