Номер провадження 2/754/2325/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Базік А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н ОВ И В :

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дочки - ОСОБА_3 2012 року народження та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за час подружнього життя з відповідачем у неї народилась дочка.

У 2014 році шлюб між сторонами у справі розірвано.

З часу народження, після розлучення та по даний час дочка сторін у справі проживає з матір'ю, зареєстрована по місцю її проживання.

Матеріальним забезпеченням дочки та її вихованням замається мати за допомогою своїх батьків.

Позивач також зазначає, що не зважаючи на те, що батьку дитини перешкод у спілкуванні з дочкою вона не чинить, останній дитиною не цікавиться, з дочкою не спілкується, з часу розірвання шлюбу дочку не відвідує, не цікавиться її розвитком, станом здоров'я, дитина батька з 2014 року жодного разу не бачила.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. (т. 1 а.с. 56 - 61, 83 - 87).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року вищезазначені рішення в частині стягнення аліментів залишено без змін, в частині позбавлення батьківських прав скасовано та направлено на новий розгляд до місцевого суду (т.1 ас. 126 - 128).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 21 листопада 2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 145), у зв'язку з чим змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з наведених у позовній заяві підстав, просять суд його задовольнити.

Крім того, позивач зазначила, що після скасування рішення суду про позбавлення батьківських прав ставлення відповідача до дитини не змінилось, батько не телефонує ні матері дитини, ні самій дочці, жодних дій щодо спілкування з дитиною та налагодження з дочкою стосунків не вживав.

Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримала, зазначивши, що за весь час батько дитини до Служби з заявами щодо чинення йому перешкод в спілкуванні з дочкою, встановлення порядку участі у спілкуванні з дитиною, не звертався.

Відповідач в судові засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення в пресі.

Приймаючи до уваги викладене, а також строки перебування справи в провадженні суду без вирішення справа за згодою позивача розглядається без участі відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, її представника та дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне.

Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2011 року (т. 1 а.с. 9).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21.11.2014 року шлюб між ними розірвано (т. 1 а.с. 10).

Від шлюбу сторони у справі мають малолітню дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с.8).

З доказів, наданих позивачем та її представником вбачається, що батько дитини - відповідач у справі самоусунувся від виконання своїх обов'язків як батька, встановлених законодавством.

Так, з характеристики, наданої Управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що батько дитини до дошкільного навчального закладу, який відвідує дитина, жодного разу не з'являвся, дитину приводить та забирає мати ( т. 1а.с. 14).

З характеристики, наданої Дошкільним навчальним закладом (ясла - садок) № 83 також вбачається, що батько дитини до навчального закладу не з'являвся, розвитком та станом здоров'я не цікавився (т. 1 а.с. 37).

Крім того, відповідно листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 4» Деснянського району м. Києва вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться під наглядом медичних працівників зазначеної установи, з 30.03.2015 року батько дитини з чолкою на прийом до дільничного лікаря не приходив (т. 1 а.с. 165).

Відповідно Психолого - педагогічної характеристики, складеної завідувачем ДНЗ № 83 щодо ОСОБА_3, батько дитини з вересня 2014 року в навчальному закладі не з'являвся (т. 1 а.с. 171).

Матеріали справи містять Висновок Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 28 - 30).

З зазначеного Висновку вбачається, що батько дитини надав до Служби у справах дітей письмові пояснення, в яких зазначив, що з 2014 року він з дитиною не бачиться, оскільки мати дитини перешкоджає йому в цьому, проте з заявами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною він до Служби не звертався.

Крім того, відповідно зазначеного висновку комісія з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації розгляд питання щодо доцільності позбавлення батьківських справ було перенесено на 2 місяці та рекомендовано батьку налагодити контакт з матір'ю дитини, зустрітись з дочкою.

22.06.2015 року відповідач подав до Служби заяву щодо його участі у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_3, які він проігнорував.

Внаслідок проведення засідання комісією прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дочки.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є матір'ю позивача.

З 2014 року її колишній зять ОСОБА_2 дочкою не цікавиться, жодної участі в її житті та вихованні не приймає, зі святами не поздоровляє. Фактично онука свого батька не знає, називає батьком чоловіка дочки - ОСОБА_4

Крім того, зазначений свідок пояснила, що після прийняття рішення судом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та скасування рішення судом касаційної інстанції ставлення батька до дитини не змінилось, жодних спроб спілкуватись з дочкою він не вчиняв.

Свідок ОСОБА_7 в суді пояснила, що вона працювала разом з позивачем, на даний час її дитина та дочка позивача замаються танцями. За час зайняття дітей танцями - близько трьох років свідок жодного разу батька дочки позивача не бачила.

Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (п.15) роз'яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожний окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оскільки судом встановлено, що відповідач жодної уваги дитині протягом тривалого часу не приділяє, суд вважає доведеною належними доказами ту обставину, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Зазначене відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставною для позбавлення його батьківських прав.

Задовольняючи позов суд також враховує той факт, що жодних доказів чинення відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною суду не надано, стан здоров'я відповідача не позбавляє його можливості приймати участь у вихованні дитини, сприяти його духовному та фізичному розвитку, цікавитись життям до здоров'ям сина, приймати участь у його становленні як особистості, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, а тому їх задоволення в повному обсязі.

Задовольняючи позов суд також приймає до уваги ту обставину, що після винесення рішення про позбавлення його батьківських прав, скасування рішення судом касаційної інстанції, відповідач, усвідомлюючи загрозу позбавлення його батьківських прав свого ставлення до дитини та своїх батьківських обов'язків не змінив, що свідчить про його свідоме нехтування ними та характеризує його ставлення до дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, ст.ст. 164, 165, 171, 258 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження дитини № 1539 вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 08 червня 2012 року).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 663 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя