Справа № 202/4845/17
пров. 2/202/2305/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 жовтня 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська

у складі : судді- Бєльченко Л.А.

при секретарі- Федорченко А.І.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго», зазначаючи, що він є споживачем послуг з надання електроенергії, що надаються відповідачем відповідно до договору № 5678153 від 20.10.2000 року. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» систематично та своєчасно сплачує за спожиту електричну енергію за вказаними в договорі реквізитами. Позивач зазначив, що відповідач, користуючись своїм монопольним становищем, займається нечесною підприємницькою практикою та не визнає його платіж у сумі 192,54 грн., внесений за платіжними реквізитами, вказаними у квитанції відповідача та у договорі; ігнорує вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» про зазначення у платіжному документі попередніх та поточних показань лічильника як підтвердження кількості спожитої електричної енергії; у надісланих квитанціях зазначаються показання на розсуд відповідача, а не показання лічильника, що суперечить вимогам закону; нарахована у квитанціях для оплати сума грошових коштів не відповідає кількості спожитої електричної енергії; відповідач ігнорує вимоги Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за положеннями котрого зменшується плата за спожиту електричну енергію, у квитанціях відповідач зазначає про відсутність пільги, посилаючись на свої Правила; відповідач зухвало не виконує вимоги Закону України «Про звернення громадян», не надає відповіді по суті його, позивача, звернення від 02.12.2016 року, вхідний № Т-1656/1600, з вимогою привести договірні відносини у відповідність до законодавства та стосовно того, що у платіжних квитанціях не вказано місяці, у котрих не була здійснена оплата (чи недоплата) на зазначену суму боргу згідно наданої роздруківки щомісячних платежів за спожиту електричну енергію з 2011 року, а замість відповіді на звернення від 03.02.2017 року за вхідним № Т-177/1600 про виконання попередніх звернень отримав нікчемні обвинувачення і рекомендації. Також він не отримав відповіді на його досудову претензію, надіслану відповідачеві 31.05.2017 року.

Тому позивач просив суд зобовязати відповідача визнати сплаченою суму у розмірі 192,54 грн.; у місячний термін привести у відповідність статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» платіжний документ, зазначивши у ньому попередні та поточні показання лічильника; надати роздруківку щомісячних платежів, за котрі нарахований борг; визнати дії відповідача щодо відмови визнати здійснений платіж у розмірі 192,54 грн. та щодо ненадання відповідей на звернення неправомірними.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що 10.11.2013 року між ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та позивачем був складений письмовий договір, але підписувати його позивач відмовився. Незважаючи на це, позивач не заперечував проти того, що на його ім'я 02.01.2004 року був відкритий особовий рахунок № 5678153 та був встановлений прилад обліку типу СО-И446 № 3345046, згідно показів котрого позивач користується електричною енергією. Отже в розумінні статті 638 ЦК України договір між сторонами можна вважати укладеним, оскільки жодних претензій та скарг відносно постачання електричної енергії від позивача не надходило. З огляду на зазначене, позивач повинен виконувати вимоги Правил користування електричною енергією, зокрема повинен проводити знімання показань приладу обліку щомісяця та своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до Правил; повідомити енергопостачальника у разі виявлення в платіжному документі помилкових показань приладу обліку; надавати розрахункові документи на вимогу енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку. Представник відповідача зазначила, що позивач просить суд зобовязати відповідача визнати грошові кошти у розмірі 192,54 грн. сплаченими, проте не зрозуміло за що сплачені кошти, відсутня сама квитанція про сплату та відповідно до витягу з особового рахунку позивача така сума в розділі оплат відсутня, тому правових підстав визнавати вказану суму грошових коштів, начебто сплаченою позивачем, немає. Щодо вимог позивач про приведення у місячний термін у відповідність до закону платіжного документу із зазначенням попередніх та поточних показів лічильника представник відповідача зазначила, що у відповідача відсутній платіжний документ позивача, а саме розрахункова книжка, квитанції про оплату, що підтверджують оплату за спожиту електричну енергію, котрі знаходяться у позивача. Відповідно до пункту 22 Правил оплата за спожиту електричну енергію може здійснюватися за розрахунковими книжками (у відповідача вона відсутня), за платіжними документами, котрі виписуються енергопостачальником і по них виконується оплата (позивач таких доказів оплати не надав), за карткою попередньої оплати (відомості відсутні). Крім того, позивач, в порушення п. 29 Правил не повідомляв енергопостачальника про виявлення в платіжному документі помилкових показань приладу обліку, а сплачував за електроенергію за власним бажанням та своїми правилами. Також представник відповідача зазначила, що позивач стверджує, що за спожиту електричну енергію сплатив 192,54 грн. за реквізитами, вказаними у договорі 2000 року, але відповідно до довідки про надання інформації зазначено, що оплата проводилася позивачем у відділенні ПАТ «Укрпромбанку» на розрахунковий рахунок № 40 в період з 14.02.2008 року по 10.12.2008 року, тобто позивачу були відомі реквізити для оплати. Представник відповідача вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, тому просила суд відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є споживачем послуг, що надаються ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго, що підтверджується копією особового рахунку споживача ОСОБА_1 № 5678153 , не заперечується позивачем ( а.с.30).

20.10.2000 року між сторонами був укладений договір користування електричною енергією, котрий відповідно до п.10 Договору укладався строком на п*ять років і вважається щорічно продовженим на рік, якщо за місяць до скінчення строку дії не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору, або його перегляд ( а.с. 8).

Договір про користування електричною енергією від 10.11.2003 року, складений ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» і запропонований для підписання ОСОБА_1, останній підписати відмовився ( а.с. 23-28).

З копії особового рахунку споживача ОСОБА_1, наданого представником відповідача, випливає, що останній оплату за користування електроенергією у лютому 2008 року здійснював на розрахунковий рахунок 40 в Укрпромбанку та від нього надійшло 105,97 гривень; в березні 2008 року оплати не надходило, а в квітні 2008 року на той самий рахунок надійшла оплата в розмірі 84.04 гривні (а.с. 35). Тобто, оплата в розмірі 192,54 гривні від позивача за оплату електроенергії в березні 2008 року не надходила.

Квитанція у позивача про оплату за електричну енергію у розмірі 192,54 гривень на розрахунковий рахунок 40 в Укрпромбанку відсутня.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законами України «Про захист прав споживачів», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (далі Правила).

Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє,використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

Згідно зі статтею 4 Закону України Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення, або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав.

Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» споживач фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги». Житлово- комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях тощо.

Статтею 20 цього Закону визначено, що споживач зобовязаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 20).

Відповідно до пункту 42 Правил споживач електричної енергії повинен дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, проводити знімання показань приладу обліку щомісяця та своєчасно оплачувати спожиту електроенергію відповідно до Правил .

Відповідно до п.22 Правил оплата спожитої електричної енергії може здійснюватися: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником; за карткою попередньої оплати.

З наданої позивачем копії квитанції на а.с. 10 видно, що 192,54 гривні ОСОБА_3 сплатив на розрахунковий рахунок 074, а не на вірний розрахунковий рахунок 40 в Укрпромбанку .

Як вже зазначалось вище, у лютому 2008 року позивач здійснював оплату за спожиту елекроенергію на розрахунковий рахунок 40; в березні 2008 року оплати на цей рахунок не надходило; в квітні 2008 року і послідуючі місяці від нього надходила оплата на той самий рахунок - 40 .

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами статті 60 ч.1 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За встановлених обставин, суд вважає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення прав ОСОБА_1 як споживача з боку відповідача, зокрема, немає підстав для визнання відповідачем сплаченої ним суми у розмірі 192, 54 гривні.

Що стосується вимог позивача про приведення платіжних документів у відповідність до показів електричного лічильника, суд зазначає наступне.

Як встановлено вище, відповідно до п.22 Правил платіжними документами є розрахункові книжки; платіжні документи, які виписуються енергопостачальником (квитанції). Відповідно до п.21 Правил знімання показів приладів обліку покладається на споживача, він же і заповнює платіжні документи.

Таким чином дані вимоги позивача є безпідставними, оскільки платіжні документи знаходяться у нього самого і внесення в них відповідних даних покладається на нього як споживача. ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» (енергопостачальник) може лише контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів.

Вимоги позивача щодо надання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» роздруківки щомісячних платежів також є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини. У разі необхідності, позивач може звернутися із заявою до відповідача про проведення звірки по його особовому рахунку, що оформлюється відповідним актом.

Зазначення позивачем щодо не надання відповідей відповідачем на його звернення і ,у звязку із цим, визнання його дій неправомірними, також є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи на а.с. 7,10 містяться відповіді ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» на звернення ОСОБА_1 Проте, як зазначив позивач в судовому засіданні, зміст цих відповідей не влаштовує його. Але зазначене не є підставою для визнання дій відповідача неправомірними у звязку із ненаданням відповідей на звернення.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1М безпідставними, такими що не ґрунтуються на вимогах закону і приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів , споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав, тому судові витрати у справі суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3,10,58,60,213,215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом протягом 10 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя Бєльченко Л.А.