Справа № 487/5374/17
Провадження № 2/487/2587/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06.12.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., при секретарі Попович А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

09.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на частину квартири. 20.10.2017 року позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила визнати на нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, а також визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2 в .м Миколаєві. В обґрунтування позову вказала, що 04.01.2017 року померла її мати, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке належить матері (? частка) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2013 року, ? частка її брату ОСОБА_4, ? частка її сину ОСОБА_2 Для отримання спадщини після смерті матері вона звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з відповідною заявою. Але нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що не надано оригінал правовстановлюючого документа, а також відомостей про реєстрацію права власності на спадкове майно.

Позивач в судовому засіданні не була присутньою, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник Миколаївської міської ради до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є донькою померлої ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_7, виданого 16.04.1975 р. відділом актів громадянського стану, серія І-ПФ №344052.

04.01.2017 року ОСОБА_6 померла (свідоцтв про смерть від 05.01.2017 року, виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, серії І-ФП №254540).

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2013 року, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, квартира АДРЕСА_2 в Миколаєві належить ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 1/4 частці за кожним та була приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Реєстрація права власності відсутня (довідка Комунального підприємства «Миколаївське міжміського бюро технічної інвентаризації» від 22.11.2017 р. за №3233).

На час отримання спадкодавцем та іншими співвласниками свідоцтва про право власності на квартиру в порядку приватизації, виникнення права власності не пов`язувалося з обов`язковою державною реєстрацією таких прав.

Таким чином, усі зазначенні співвласники набули право власності по 1/4 частці вказаної квартиру у відповідності до норм Закону України «При приватизацію державного житлового фонду».

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1.

У встановлені законом строки позивач по справі 02.06.2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою при прийняття спадщини.

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи ОСОБА_8 від спадкування після смерті його дружини ОСОБА_6 відмовився на користь доньки ОСОБА_1 Інші особи з заявами про прийняття спадщини згідно з матеріалами спадкової справи до нотаріуса не звертались.

Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері та її частка у спадковому майні складає 1/2.

11.09.2017 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, а також відомостей про державну реєстрацію права власності на спадкове майно на імя спадкодавців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, вникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296,1297 ЦК України, ст.34 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» видається нотаріусом.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки відсутня державна реєстрація права власності на вказане майно та оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, нотаріус позбавлений можливості оформити право на спадщину за законом.

За таких обставин суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6

Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності на ? частку спірної квартири за ОСОБА_2, то вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобовязані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження від 04.01.2005 р., яке видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, серія 1-ПФ №171585).

Малолітньому ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить ? частка квартири АДРЕСА_1. Право власності на вказане майно набуто відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (свідоцтво про право власності на житло від 25.01.2013 року, видане Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради).

Оскільки правовстановлюючий документ на квартиру втрачено, відновити його не має можливості, державна реєстрація права власності відсутня, суд вважає, що за ОСОБА_2 слід визнати право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1261, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядку, передбаченому ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя З.М.Сухаревич