Провадження № 2/752/1062/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Мотивувала свої вимоги тим, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти відповідно до виконавчого листа № 2-2163 виданого 14.03.2007 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку відповідача починаючи з 09 лютого 2007 року до досягнення дитиною повноліття та направлено на виконання спочатку до ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції в місті Києві, а в подальшому було передано до ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві.

Як вказує позивач, відповідач у період з 01.02.2013 року по 01.11.2015 року виникла заборгованість по несплаті аліментів станом на 06.11.2015 року у розмірі 24931.20 гривень.

Позивач з посиланням на ст. 196 Сімейного кодексу України вважає, що з відповідача підлягає до стягнення пеня по несплаченим аліментам за період роботи відповідача, а саме з 01.02.2013 року по 01.11.2015 року у розмірі 7798.28 гривень.

Крім того просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 18633.58 гривень, а також 3 % річних від простроченої суми у розмірі 685.79 гривень.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позовної заяви та просили її задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Зокрема зазначив, що дійсно заборгованість мала місце, однак пояснити причин утворення такої заборгованості він не може.

Заслухавши думку сторін спору дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції в місті Києві, а в подальшому в провадженні ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2163 виданого 14.03.2007 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку відповідача починаючи з 09 лютого 2007 року до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснювалось погашення заборгованості нерегулярно у звязку з чим виникла заборгованість по несплаченим аліментам за період з 01.02.2013 року по 01.11.2015 року у розмірі 24931.20 гривень.

Судом враховується, що відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Суду не надано доказів того, що ОСОБА_2 оспорював розрахунок розміру суми заборгованості по аліментам.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Суд вважає доведеною обставину наявності вини ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Аналіз наданих доказів, свідчить про наявність ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по сплаті аліментів, а так само і вини по виникненню заборгованості, оскільки матеріали справи свідчать про нерегулярну сплату повного розміру аліментів у певні періоди, у зв'язку з чим і виникла сума заборгованості з якої розраховується неустойка(пеня).

Виходячи з таких міркувань, суд дійшов категоричного висновку про доведеність позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми пені у розмірі пред'явленому до стягнення, а тому суд покладаючи в основу мотивування рішення суду надані позивачем розрахунки неустойки(пені) бере такі до уваги і вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за правилами ч. 1 ст. 196 СК України 7798.28 гривень неустойки(пені) за період з 01 лютого 2013 року по 01 листопада 2017 року.

В той же час суду вважає за необхідне відмовити у задоволенні решти позовних вимог, оскільки зобов'язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 виникли не з договірних правовідносин, а тому на погляд суду правила статті 625 ЦК України не можуть бути застосовані у конкретному випадку, що відповідно є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задовольняння позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7798 (сім тисяч сімсот дев'яносто вісім) гривень 28 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551(п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак