Ухвала

іменем україни

21 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» звернулось до суду із зазначеним вище позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за надані послуги з опалення місць загального користування будинку у розмірі 1 400 грн 89 коп.

Позивач посилався на те, що відповідачі своїх зобов'язань щодо сплати вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку, які надає обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго», належним чином не виконують, у зв'язку із чим утворилась заборгованість на вказану вище суму.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року позов обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» заборгованість за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку за період із жовтня 2012 року до червня 2015 року у розмірі 800 грн 48 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» судовий збір у розмірі 393 грн 70 коп.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що відповідачі зареєстровані та є власниками квартири АДРЕСА_1

Інші співвласники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у квартирі тривалий час не проживають, знаходяться за межами України.

Вищевказана квартира відключена від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання у зв'язку з облаштуванням автономного джерела теплозабезпечення.

Позивачем проведено розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами приміщень загального користування багатоквартирного житлового будинку при відключенні окремих квартир від системи централізованого опалення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі користується послугами з централізованого опалення місць загального користування будинку, які надає позивач, тому зобов'язані їх оплачувати відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції не визначився з суб'єктним складом сторін, не залучив до участі у справі всіх співвласників квартири в якості співвідповідачів, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Проте з рішенням апеляційного суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири у разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати.

Згідно з цими Правилами мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі) мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Надання цих послуг здійснюється на підставі договору.

При цьому, у разі коли об'єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка у договорі.

Аналогічні положення закріплені і у ст. 358 ЦК України.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України).

Участь кожного співвласника у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна означає необхідність несення витрат, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Кожен співвласник зобов'язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, виходив із того, що всі співвласники мають бути залучені до участі в справі в якості співвідповідачів, оскільки рішення суду безпосередньо впливає на їх майнові права і обов'язки.

Проте, на порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суд не звернув належної уваги на зазначені вище норми закону та не надав належної оцінки тому, що співвласник квартири повинен нести витрати на утримання житла у повному обсязі, при цьому, не позбавлений можливості стягувати з іншого співвласника понесені ним витрати з опалення місць загального користування будинку.

Крім того, застосовуючи ст. 541 ЦК України «Солідарне зобов'язання», суд апеляційної інстанції не звернув уваги ч. 1 ст. 543 ЦК України, згідно з якою позивач має вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За таких обставин апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених законом, повно, всебічно й об'єктивно не з'ясував усіх обставин справи та не надав їм належної оцінки, ухвалив рішення, яке не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим таке рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик