У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про стягнення коштів у відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищевказаними позовом, посилаючись на те, що вона є власником Ѕ частини домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 15 вересня 2009 року.

З 01 вересня 2008 року по 25 жовтня 2010 року у вищевказаному будинку проживав ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі договору оренди, укладеного з попереднім власником ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2010 року відповідачі були виселені з належної ОСОБА_4 за договором дарування частини спірного будинку.

Вказує про те, що відповідачі внаслідок своїх неправомірних дій завдали їй як власнику будинку матеріальної та моральної шкоди. Зокрема, вони вчинили у домоволодінні погром, допустили утворення великої заборгованості за спожиті комунальні послуги, які вона сплатила. Вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідачів відбулося підтоплення стіни спірного житлового будинку і у вересні 2013 року сталася її руйнація. Відповідачами також було засмічено колодязь, зіпсовано газовий котел, газова плита і ванна, у зв'язку з чим вона понесла значні витрати на відновлювальні роботи на придбання нових речей, загальний розмір яких вона оцінила у 27 939 грн 35 коп. та які просила стягнути з відповідачів, а також просила стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 764 грн 28 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровсбкої області від 12 липня 2016 року рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_8, просять рішення апеляційного суду скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив із того, що попередній власник Ѕ частини спірного житлового будинку ОСОБА_10 за життя жодних претензій до відповідачів як орендарів належного йому житла не пред'являв. Разом з тим, між позивачем та відповідачами будь-яких договірних правовідносин не існує, суду не надано належних та допустимих доказів (ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України) на підтвердження того, що матеріальну шкоду спричинено саме відповідачами, а тому суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
О.В. Закропивний
О.В. Попович