У Х В А Л А

про самовідвід

30.10.2017 Суддя Франківського районного суду м. Львова Гулієва М.І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача : ОСОБА_3, ОСОБА_4, Львівської міської ради про знесення самочинно спорудженого гаража,-

в с т а н о в и в

у провадження суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача : ОСОБА_3, ОСОБА_4, Львівської міської ради про знесення самочинно спорудженого гаража,яка відповідно до протоколу автоматичного розподілу № 465/6226/17 2/465/2766/17 від 27.10.2017 року розподілено мені для розгляду.

Вивчивши матеріали позовної заяви вважаю, що слід заявити самовідвід у розгляді даної позовної заяви, оскільки, позивач ОСОБА_1 навчався в одному класі з моєю дочкою, я добре знаю його та його батьків, які є третіми особами по справі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у праві «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обовязкові для врахування судами України.

Відповідно до ст.ст. 2, 8 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється, а процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини, слід прийти до висновку, що з метою забезпечення особам, що беруть участь у справі, довіри до суду, який розглядає справу, для створення умов, при яких відпадуть сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду, вважаю за доцільне заявити самовідвід.

Керуючись ст. ст. 20, 23, 25 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в

Заяву про самовідвід судді Гулієвої М.І. у цивільній справі № 465/6226/17-ц провадження № 2/465/2766/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача : ОСОБА_3, ОСОБА_4, Львівської міської ради про знесення самочинно спорудженого гаража- задоволити.

Матеріали справи передати до цивільної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на автоматизований розподіл для повторного визначення судді у порядку, передбаченому ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М.І.Гулієва