Справа № 357/6102/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, інша 1/2 частина цієї квартири належить його сестрі ОСОБА_2, навесні 2017 року вони з сестрою вирішили продати квартиру, в ході підготовки документів виявилося, що 1/4 частина квартири знаходиться під арештом на підставі постанови вх.. № 1048/2-41 від 05.03.2007 року ДВС у м. Біла Церква Київської області, реєстраційний номер обтяження 5491871, при цьому власником квартири значиться ОСОБА_3, який ніколи не був і не є власником чи співвласником вказаної вище квартири, ніколи не був зареєстрований в ній, а тому арешт на 1/4 частину квартири накладений державним виконавцем помилково. Позивач просить суд зняти арешт з 1/4 частини квартири АДРЕСА_2, накладений на підставі постанови ДВС у м. Біла Церква Київської області від 05.03.2007 року вх. № 1048/2-41, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 4591871 від 05.03.2007 року, та виключити цей запис за № 4591871 від 05.03.2007 року про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надано письмове клопотання щодо розгляду даної справи без участі представника Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно довідки Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.05.2017 року № 22415 на звернення представника позивача вбачається, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровано 05.03.2007 року арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, запис про обтяження 4591871, арешт накладено в ході виконання виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_3; Білоцерківський міський відділ ДВС не має можливості зняти арешт з майна позивача у звязку з відсутністю на виконанні виконавчих проваджень.

За відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 24.04.2017 року, арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, запис про обтяження 4591871, накладено на підставі постанови вх. № 1048/2-41 від 05.03.2007 року ДВС у м. Біла Церква Київської області, власником квартири зазначено ОСОБА_3.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.05.2017 року, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3, право власності на квартиру № 14 за вказаною адресою за ним не зареєстровано.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності № 43323 від 07.02.2011 року, квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному ОСОБА_1 та ОСОБА_2, свідоцтво видане згідно з розпорядженням начальника комунального підприємства Білоцерківської міської ради служби приватизації державного житлового фонду від 07.02.2011 року № 1-2-3.

Право власності на дану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним 15.02.2011 року, що слідує з копії Витягу про державну реєстрацію прав Білоцерківського МБТІ, номер запису 10941 в книзі 95.

Крім того, згідно довідки Білоцерківської міської ради Київської області від 09.06.2017 року, у вказаній квартирі станом на 05.03.2007 року /на дату накладення арешту на нерухоме майно державним виконавцем/ були зареєстровані ОСОБА_1 /з 04.12.1992 року/ та ОСОБА_2 / з 25.11.1981 року/.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

На звернення позивача до відділу ДВС про зняття арешту з майна листом від 30.05.2017 йому було рекомендовано звернутися до суду.

За ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ч.ч. 4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому судом при вирішенні спору враховуються ті обставини, що на виконанні у відділі ДВС відсутні виконавчі провадження , де боржником є позивач, державним виконавцем помилково накладено арешт на нерухоме майно позивача у виконавчому провадженні, де боржником є ОСОБА_3, але квартира, на яку накладено арешт, ОСОБА_3 не належить на праві власності і ніколи не належала.

А тому проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо зняття арешту з належного йому майна, оскільки він позбавлений можливості реалізувати права власника щодо розпорядження цим майном.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 321, 391 ЦК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зняти арешт з 1/4 частини квартири АДРЕСА_5, накладений на підставі постанови ДВС у м. Біла Церква Київської області від 05.03.2007 року вх. № 1048/2-41, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна за № 4591871 від 05.03.2007 року, та виключити цей запис за № 4591871 від 05.03.2007 року про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_4