Справа № 712/9294/17
Провадження № 2/712/2259/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарях Могилі І.С., Сагун Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Фідобанк» ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_3», третя особа без самостійних вимог - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним кредитного договору, договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, -

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених 10 серпня 2017 року позовних вимог, просить визнати недійсним кредитний договір № 014/2061/2/21646, укладений 18 серпня 2008 року між нею та відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк" (далі ВАТ "Ерсте Банк"), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Фідобанк" (далі ПАТ "Фідобанк"); визнати недійсним договір про відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами № 2, укладений 27 травня 2014 року між ПАТ "Фідобанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Глобал Фінанс" (далі ТОВ "ФК "Глобал Фінанс") в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/2061/2/21646 від 18 серпня 2008 року; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 2, укладений 27 травня 2014 року між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" в частині відступлення права вимоги за посвідченим нотаріально договором іпотеки, укладеним 18 серпня 2008 року між ВАТ "Ерсте Банк" та ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 серпня 2008 року між нею та ВАТ "Ерсте Банк" було укладено кредитний договір № 014/2061/2/21646, відповідно до якого останній надав їй кредит у розмірі 100 000 доларів США до 17 серпня 2028 року зі сплатою 12,5 процентів річних за користування грошовими коштами.

У забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 18 серпня 2008 року вона за нотаріально посвідченим договором іпотеки № 014/2061/2/21646 передала в іпотеку банку майно заставною вартістю 638 644 грн. 44 коп., а саме: жилий будинок А1 з мансардою по вул. Я.Галана, 47 у м. Черкаси, загальною площею 117,9 кв.м., жилою площею 60,4 кв.м., а також земельну ділянку, кадастровий № :02:02:0320, загальною площею 851,9 кв.м., за цією ж адресою.

5 червня 2013 року ВАТ "Ерсте Банк" змінив назву на ПАТ "Фідобанк".

27 травня 2014 року між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" укладено договір про відступлення права вимоги № 2, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору свої права вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких і право вимоги за її кредитним договором.

27 травня 2014 року між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 2, за умовами якого первісний іпотеко держатель відступає новому іпотеко держателю права вимоги за договорами іпотеки, утому числі й її іпотечним договором.

27 липня 2015 року між ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінанс траст груп" (далі ТОВ "Фінанс траст груп") укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу) № 315, що виникло з кредитного договору № 014/2061/2/21646 від 18 серпня 2008 року між нею та ВАТ "Ерсте Банк".

27 липня 2015 року між ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" та ТОВ "Фінанс траст груп" укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 18 серпня 2008 року.

30 березня 2017 року приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєструвала за ТОВ "Фінанс траст груп" право власності на житловий будинок з мансардою та земельну ділянку по вул. Я.Галана, 47 у м.Черкаси.

На думку позивача, кредитний договір від 18 серпня 2008 року суперечить чинному законодавству України з моменту його укладення, порушує її права та охоронювані законом інтереси як споживача фінансових послуг. Зокрема, банк при вдачі кредиту скористався нечесною підприємницькою практикою, оскільки під час укладення договору не розяснив споживачу, що валютні ризики вона несе самостійно, а відтак може зазнати збитків внаслідок виконання кредитних зобовязань в іноземній валюті в умовах інфляції та знецінення гривні, а така інформація була їй необхідна для прийняття свідомого та вільного рішення щодо отримання кредиту в іноземній валюті. Крім того, використовуючи готівкову іноземну валюту як засіб платежу, банк був зобовязаний отримати індивідуальну ліцензію НБУ, чого зроблено не було.

Укладені між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" договори про відступлення права вимоги також мають бути визнані недійсними, оскільки станом на 24 липня 2017 року позивач не отримувала повідомлень з наданням доказів про передачу права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, а відповідачі таких доказів не надали, тому вона має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання їй доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні/

Крім того, відповідно до п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами № 2, укладеного 27 травня 2014 року між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "ФК "Глобал Фінанс", за відступлення права вимоги остання сплачує первісному кредитору грошові кошти за відступлення права вимоги у сумі, що дорівнює ціні договору 38 787 486 грн. 03 коп. Таким чином, правовідносини фактично виникли із договору фінансування під відступлення права грошової вимоги (факторингу), оскільки предметом оспорюваного договору є відступлення права грошової вимоги до боржників за відповідну плату. Отже, цей договір можна вважати удаваним правочином, а саме договором факторингу. Проте за змістом ст. 1079 ЦК України клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності, а фактором банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Водночас сторони Договору про відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами № 2, укладеного 27 травня 2014 року, не могли бути сторонами договору факторингу через відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки ТОВ "ФК "Глобал Фінанс", як фактор за договором, не є банком чи іншою фінансовою установою, яка б відповідно до закону мала право здійснювати факторингові операції, та не мало відповідної ліцензії на здійснення валютних операцій.

Крім того, на момент укладення оскаржуваних договорів про відступлення права вимоги діяла заборона щодо відступлення права вимоги до боржника-фізичної особи, яка не є субєктом господарювання, що випливає із чинного на час укладення спірних договорів відступлення права вимоги Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 3 квітня 2009 року "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг".

Отже, на думку позивача, ТОВ "ФК "Глобал Фінанс", як фактор, не мало права на придбання права вимоги до позивача як боржника-фізичної особи, оскільки до фінансової послуги факторингу відносяться фінансування клієнтів, купівля переданого права грошової вимоги і отримання плати за користування грошима, здійснені виключно із субєктами господарювання.

У судових засіданнях 19 серпня 2017 року та 5 жовтня 2017 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позов підтримали.

У судовому засіданні 19 серпня 2017 року представник ПАТ "Фідобанк" прти задоволення позову заперечив.

У судових засіданнях 19 серпня 2017 року та 5 жовтня 2017 року представник ТОВ "Фінанс траст груп" проти задоволення позову заперечував.

Представник ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" свого представника у судові засідання не направило, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялось судом належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, а також представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 18 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ "Ерсте Банк" було укладено кредитний договір № 014/2061/2/21646, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 100 000 доларів США до 17 серпня 2028 року зі сплатою 12,5 процентів річних за користування грошовими коштами.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Зазначаючи про недійсність кредитного договору від 18 серпня 2008 року, ОСОБА_1 посилається на те, що цей договір банком укладено без ліцензії на здійснення валютних операцій, а також без попередження її про ризики укладення кредиту в іноземній валюті.

Проте із такими доводами погодитись не можна з огляду на наступне.

Як установлено судом, ВАТ "Ерсте Банк" станом на 18 серпня 2008 року здійснювало свою діяльність на підставі банківської ліцензії № 224, виданої НБУ 29 травня 2007 року, а також дозволу НБУ № 224-1 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини 2 та частиною 4 статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", серед яких є й операції з іноземною валютою (а.с. 39-42).

Відповідно до п. 10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦКпередбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами.

Крім того, визначення в кредитному договорі валюти у доларах США саме по собі не є підставою для визнання такого договору недійсним, оскільки позичальник при належній завбачливості могла, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також могла на той час реалізувати можливість отримання кредиту в національній валюті.

Суд також звертає увагу й на те, що ОСОБА_1 була повідомлена банком про сукупну вартість споживчого кредиту, про що свідчить її підпис на повідомленні позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту від 18 серпня 2008 року (а.с. 60-61).

Оскільки доводи позивача щодо недійсності кредитного договору спростовано, то відсутні підстави для застосування до цієї вимоги позовної давності, про що у своїх запереченнях просило ТОВ "Фінанс траст груп".

Судом також установлено, що у забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 18 серпня 2008 року ОСОБА_1 за нотаріально посвідченим договором іпотеки № 014/2061/2/21646 передала в іпотеку банку майно заставною вартістю 638 644 грн. 44 коп., а саме: жилий будинок А1 з мансардою по вул. Я.Галана, 47 у м. Черкаси, загальною площею 117,9 кв.м., жилою площею 60,4 кв.м., а також земельну ділянку, кадастровий № :02:02:0320, загальною площею 851,9 кв.м., за цією ж адресою.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

27 травня 2014 року між ПАТ "Фідобанк", яке є правонаступником ВАТ "Ерсте Банк", та ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" укладено договір про відступлення права вимоги № 2, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору свої права вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких і право вимоги за її кредитним договором.

27 травня 2014 року між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 2, за умовами якого первісний іпотеко держатель відступає новому іпотекодержателю права вимоги за договорами іпотеки, утому числі й її іпотечним договором.

27 липня 2015 року між ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінанс траст груп" (далі ТОВ "Фінанс траст груп") укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу) № 315, що виникло з кредитного договору № 014/2061/2/21646 від 18 серпня 2008 року між нею та ВАТ "Ерсте Банк".

27 липня 2015 року між ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" та ТОВ "Фінанс траст груп" укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 18

серпня 2008 року.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи з відповідним додатком, що видані 12 листопада 2013 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" є фінансовою установою та має право здійснювати, зокрема, залучення фінансових активів юридичних осіб із зобовязанням щодо наступного їх повернення та факторинг, без отримання ліцензії та/або дозволів (а.с. 91-92).

Таке ж свідоцтво з відповідним додатком 18 лютого 2015 року отримало й ТОВ "Фінанс траст груп" (а.с. 81-82).

Таким чином, вказані юридичні особи мало право здійснювати операції з факторингу на час укладення договорів про відступлення права вимоги від 27 травня 2014 року та 27 липня 2015 року відповідно.

Не можна погодитись і з доводами позивача, що на момент укладення оскаржуваних договорів про відступлення права вимоги діяла заборона щодо відступлення права вимоги до боржника-фізичної особи, яка не є субєктом господарювання, що випливало із чинного на час укладення спірних договорів відступлення права вимоги Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 3 квітня 2009 року "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг".

Так, 6 лютого 2014 року розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 352 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року № 231" були внесені зміни, відповідно до яких до фінансової послуги факторингу віднесено, зокрема, набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі й права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення.

Отже, станом на 27 травня 2014 року, як і станом на 27 липня 2015 року, вже не існувало обмеження щодо відступлення права вимоги до боржника-фізичної особи, яка не була субєктом господарювання.

З огляду на викладене, у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60,88, 212, 214-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Фідобанк» ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_3», третя особа без самостійних вимог - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним кредитного договору, договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області, шляхом подання через Соснівський районний суд м. Черкаси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після розгляду справи в апеляійному порядку апеляційним судом Черкаської області, якщо його не буде скасовано.

Суддя: Я.В. Пересунько