Єдиний унікальний номер: 448/357/17
Провадження № 2/448/435/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13.06.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Білоус Ю.Б.,

при секретарі - Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зав'язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - Мостиська державна нотаріальна контора та ОСОБА_2, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка 10.03.2017 року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті її баби - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1.

Вказує, що за свого життя бабця заповіту не складала. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є дочка померлої - ОСОБА_2, яка на спадщину після смерті своєї матері не претендує, та вона (позивачка ОСОБА_1.) за правом представлення після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зазначає, що відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1964 року вона вважається спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті бабці ОСОБА_3, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, а саме: доглядає за будинком, садом, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні платежі і податки. Крім того, на момент смерті бабці вони проживали разом. Однак, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно.

З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Зав'язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності та зазначає, що не заперечує проти позову.

Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 (баби позивачки ОСОБА_1.).

До маси спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, проте право власності на дане майно належним чином спадкодавцем за життя оформлено не було, правовстановлюючі документи відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом майна ОСОБА_3 є дочка померлої - ОСОБА_2 (третя особа у справі), яка спадщину після смерті матері не прийняла і на таку не претендує, а також онука померлої - ОСОБА_1 (позивачка у справі), оскільки на час відкриття спадщини її матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, не було в живих. Позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, тобто у відповідності до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті бабці.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №47886443 від 29.05.2017 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3, які б прийняли спадщину чи претендують на таку, крім позивачки ОСОБА_1, немає.

В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4; копією заяви ОСОБА_2 від 09.02.2017року; довідками, виданими виконавчим комітетом Зав'язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області №№222, 223, 224, 225, 226 від 07.02.2017року; копією заяви ОСОБА_5 від 07.02.2017року; копією акта комісії Зав'язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області; копією свідоцтва про народження ОСОБА_6; копією свідоцтва про народження ОСОБА_4, копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_7; Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №47886443 від 29.05.2017 року та іншими матеріалами справи.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.529 цього кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ч.2 ст.529 цього кодексу онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими.

Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд переконаний, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-60, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.Б.Білоус

Рішення набрало законної сили

«___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б.Білоус