Провадження № 22-ц/780/1931/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 25.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Мельника Я.С., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у жовтні 2014 року позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство "Дельта Банк" звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.05.2011 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №857-100/ФКВ-08, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 1 058 362,72 гривень з кінцевим терміном повернення заборгованості до 13.05.2018 року зі сплатою процентів 10,5 % річних у разі, якщо позичальником виконуються всі умови кредитного договору належним чином.

Свої зобов'язання, визначені договором кредиту, банком виконано належним чином в повному обсязі, зокрема, відповідачу надано кредит в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

Відповідачем не виконуються умови договору кредиту - порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів.

Неналежне виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем за договором кредиту призвели до виникнення заборгованості, яка станом на 24.09.2014 р., згідно з розрахунками заборгованості, складає 1327196,32 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 1058055,36; сума заборгованості за відсотками 269140,96 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 січня 2015 року позов задоволено.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2015 року заочне рішення скасовано, призначено справу на новий судовий розгляд.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1 327 196, 32 грн. та судовий збір у розмірі 3 654, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати з підстав неповного зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про виконання банком своїх зобовязань за кредитним договором, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих факт перерахування відповідачеві коштів в розмірі 1 058 362,72 гривень за договором № 856-100/ФКВ-08. Вважає, що при таких обставинах, договір не можна вважати укладеним, а позовні вимоги обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № 857-100/ФКВ-08 від 19.05.2011 року відповідач отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 1058362,72 грн. на умовах повернення, строковості, за сплатою 10,5% на рік.

Як вбачається зі змісту п. 1.3. Кредитного договору № 857-100/ФКВ-08 від 19.05.2011 року, видача кредиту на цілі, визначені Договором, проводиться шляхом видачі готівки в сумі Кредиту в касі Кредитора. (т. 1 а.с. 5-6)

Звертаючись до суду з даним позовом, ПАТ «ДельтаБанк» обґрунтував свої вимоги тим, що ОСОБА_4 свої зобовязання по кредиту повністю виконав, надавши відповідачеві кредит , в розмірі та в строки, передбачені кредитним договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав доведеними обставини щодо надання ОСОБА_5 відповідачу грошових коштів на придбання автомобіля в сумі 110 000 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на рахунок автосалону.

Колегія суддів з такими висновками не погоджується, оскільки вони зроблені за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 857-100/ФКВ-08, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти в сумі 110 000 доларів США, строком на 84 місяці, з датою повернення кредиту 13 травня 2015 року, процентною ставкою 10,60% річних (за умови виконання позичальником п. 4.2.10 цього Договору), або 13,50% річних (за умови невиконання позичальником п. 4.2.10 цього Договору) для придбання автомобіля.

Відповідно до п. 2.1. вказаного Кредитного договору, для видачі кредиту ОСОБА_4 відкрив позичальнику рахунок № 2203/0Y3001 в ТОВ «Укрпромбанк». Днем надання коштів є день перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника або за його заявою на рахунок контрагента продавця товарів/робіт/послуг, або день одержання позичальником готівкових коштів у касі банку. (т. 1 а.с. 129-135)

Відповідно до Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 від 13.06.2010 року, ОСОБА_6 передає (відступає) ОСОБА_5 права вимоги за Кредитними та Забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним ОСОБА_5, внаслідок чого ОСОБА_4 замінює ОСОБА_6 як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях. Внаслідок передачі ОСОБА_6 ОСОБА_5 прав вимоги до боржників, ОСОБА_5 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_6) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за Кредитними та Забезпечувальними договорами. (т. 1 а.с. 163)

З Додатку № 2 до Договору про передачу активів та Кредитних зобовязань ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 № б/н від 30.06.2010 р., вбачається, що до ДельтаБанку перейшло право вимоги за кредитним договором № 857-100/ФКВ-08 на суму заборгованості в розмірі 121 525,04 долара США, що в гривневому еквіваленті станом на 01.06.2010 року становило 963 098,10 гривень. (т. 1 а.с. 164)

З матеріалів справи вбачається також, що 28.10.2010 року ОСОБА_7 звертався із письмовою заявою до голови Ради Директорів АТ «Комерційний банк «Дельта» з проханням розірвати кредитний договір № 857-100/ФКВ-08 від 14 травня 2008 року та прийняти у якості погашення усіх зобовязань по кредитному договору суму в розмірі 70 000 доларів США. (т. 1 а.с. 142)

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Згідно із нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, банком надано докази, що підтверджують перехід до ПАТ «ДельтаБанк» права вимоги за кредитним договором № 857-100/ФКВ-08 від 14 травня 2008 року укладеного з ТОВ «Укрпромбанк» на суму заборгованості в розмірі 121 525,04 долара США, що в гривневому еквіваленті станом на 01.06.2010 року становило 963 098,10 гривень.

У той же час, предметом даного позову є стягнення з відповідача боргу, який на думку позивача виник за кредитним договором від 19 травня 2011 року № 857-100/ФКВ-08.

Відповідно до умов вказаного Кредитного договору, кредит мав бути виданий у гривні, на споживчі цілі, шляхом видачі готівки в касі Кредитора.

За змістом ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

З огляду на вказані положення закону, договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обовязку позичальника повернути грошові кошти.

Таким чином, під час розгляду справи суд першої інстанції мав зясувати наявність доказів належного виконання Позивачем умов кредитного договору в частині видачі Відповідачеві кредитних коштів готівкою в касі банку, відповідно до умов договору.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, жодного належно оформленого касового документу, підтверджуючого видачу Відповідачу кредитних коштів в сумі 1058362,72 грн. Позивачем надано суду не було. Виписка по особовим рахункам, надана представником Банку суду, за період з 19.05.2011 року по 27.10.2014 року, не містить даних про банківські операції щодо надання кредиту за договором № 857-100/ФКВ-08 від 19.05.2011р.

Колегією суддів апеляційного суду не можуть бути прийняті до уваги доводи представника позивача про те, що з укладенням договору № 857-100/ФКВ-08 від 19.05.2011р. між ПАТ «ДельтаБанк» та ОСОБА_2 фактично відбулось пере кредитування за попереднім кредитним договором, що укладався з ТОВ «Укрпромбанк», оскільки такі доводи нічим не обґрунтовані. Зазначені кредитні договори є окремими правочинами, жодним чином не повязаними між собою. Договір від 14.05.2008 року валютний кредит на придбання автомобіля, який надавався шляхом безготівкового зарахування коштів на рахунок авто дилера. Договір від 19.05.2011 року гривневий кредит на споживчі цілі, який надається шляхом видачі готівки з каси банку.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції помилково обґрунтував своє рішення обставинами, які мали місце до укладення кредитного договору від 19 травня 2011 року та не мають відношення до предмету спору.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не повною мірою встановив обставини справи та не надав доказам у справі належної правової оцінки, у звязку з чим дійшов до помилкового висновку про задоволення позову, таким чином апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги банку слід залишити без задоволення у звязку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 4019,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: