Справа № 308/8893/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Готра Т.Ю.,Фазикош Г.В.,

секретарі: Шукаль О.Я.,

за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та уточнення до апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, КП Житловий ремонтно-експлуатаційний район №8 про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулися в суд із вказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на праві приватної власності належать квартири АДРЕСА_4 У цьому ж будинку АДРЕСА_1 проживає відповідач ОСОБА_3 яка і являється одноосібним власником квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2005 р. та яка одноособово користується приміщенням комори загальною площею 7.2 м.кв., що розташована на АДРЕСА_2

20 травня 2015 р. Департамент міського господарства Ужгородської міської ради повідомив, що приміщення призначені для обслуговування будинку не можуть бути приватизовані одним з власників квартири у багатоквартирному будинку, і ЖРЕР № 8 не вправі закріплювати колясочну за окремими мешканцями так як воно відноситься до загального користування і належить всім мешканцям.

24 квітня 2015 р. ЖРЕР № 8 надало відповідь з якої вбачається, що при виході на місце проводили спілкування з власником квартири НОМЕР_1 де вона кожного разу впевнено заявляла і заявляє надалі, що дане приміщення перебуває у її власності (копія відповіді додається).

Такі дії відповідача порушують права позивачів власників квартир АДРЕСА_1 на володіння, користування приміщеннями загального користування.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Усунуто власнику квартири НОМЕР_2 ОСОБА_5, квартири НОМЕР_3 ОСОБА_6 та квартири НОМЕР_4 ОСОБА_7 перешкоди у володінні та користуванні приміщенням загального користування в будинку АДРЕСА_1

Зобов'язано власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_9 надати власнику квартири НОМЕР_2 ОСОБА_5, квартири НОМЕР_3 ОСОБА_6 та квартири НОМЕР_4 ОСОБА_7 безперешкодний доступ до приміщення загального користування комори (кладови) площею 7.2 м.кв. за вказаною адресою.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на праві приватної власності належать квартири АДРЕСА_5 що підтверджується копіями право установчих документів, а саме договором дарування, договором купівлі-продажу та свідоцтва про право власності на житло.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2005 р. посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. за № 4172 власником квартира АДРЕСА_1 є ОСОБА_3.

Відповідно до копії технічного паспорта на кв. НОМЕР_1 ОСОБА_3 одноособово користується приміщенням комори загальною площею 7.2 м.кв. що розташована на 1 поверсі будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Як вбачається з листа Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради за № Ш/0374/24.01-07 від 20 травня 2015 р. приміщення призначені для обслуговування будинку не можуть бути приватизовані одним з власників квартири у багатоквартирному будинку, і ЖРЕР № 8 не вправі закріплювати комору (колясочну) за окремими мешканцями так як воно відноситься до загального користування і належить всім мешканцям будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні апелянт визнала, що не вона здійснювала перебудову і встановлювала двері на вищевказане приміщення.

Одноосібне користування ОСОБА_3 приміщенням загального користування порушує права інших мешканців багатоквартирного будинку.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді