Справа № 454/3015/15-ц
Провадження № 2/459/329/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 червня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кріля М.Д.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому вказав, що у звязку з порушенням органом державної влади Сокальським районним судом прав, гарантованих ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, шляхом постановлення незаконної ухвали від 21.12.2015 року по справі №454/3015/15-ц, в результаті чого суддя Сокальського районного суду мав намір позбавити його доступу до правосуддя і грубо порушив конституційні права, гарантовані ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, просить стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби України в його користь кошти в сумі 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді Сокальського районного суду Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. На обґрунтування позову послався на те, що 21.12.2015 року по справі №454/3015/15-ц суддя Сокальського районного суду Львівської області виніс ухвалу, якою відмовив у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Личаківського районного суду м. Львова, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди. Вважає дану ухвалу незаконною, оскільки така не грунтується на вимогах законності, верховенства права, винесена з порушенням Конституції України та законів України. Вказує, що вказану вище ухвалу, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09.02.2016 року, в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди скасовано,та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, в іншій частині ухвалу залишено без змін. Стверджує, що внаслідок порушення норм Конституції України та норм ЦПК України йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у приниженні честі, гідності, ділової репутації, порушено нормальні життєві звязки через неможливість продовження активної діяльності, та порушено нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують, кажучи, що усі його вимоги незаконні, якщо він не може доказати свою правоту в судах.

Позивач у судове засідання не зявився, подав в суд клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання 19.05.2017 року та 20.06.2017 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

У звязку з наведеним, відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Личаківського районного суду м. Львова, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 09.02.2016 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, та ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2015 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, в іншій частині ухвалу районного суду залишено без змін.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Стаття 126 Конституції України проголошує незалежність і недоторканність суддів, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Статтею 129 Конституції України визначено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні та керуються верховенством права, однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади.

Зазначеними положеннями Конституції України проголошено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

У звязку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), повязаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України №8 від 13.06.2007 року виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом

Частина шоста статті 1176 ЦК України передбачає, що шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Можливість застосування цієї норми закону виникає тоді, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність суду, зокрема такі, що не повязані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади.

Тобто, це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити.

Крім того відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду. На підставі даної норми позивач не сплачував судовий збір при подачі даного позову.

Не справляння судового збору при подані даної заяви не є підставою для звільнення від сплати такого.

Відповідно до п.п.5 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 грн.).

Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, що становить 15 000 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 218, 224-226, 228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн..

Копію рішення направити сторонам.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особам, які брали участі у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Червоноградським міським судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: М. Д. Кріль