Справа № 617/1448/17
Провадження № 2/617/746/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року суддя Вовчанського районного суду Харківської області Глоба М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, просила розірвати шлюб, зареєстрований 05 березня 2016 року між нею та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 28 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому п. 2 ст. 28 Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_3 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

Відповідно до загальних вимог підсудності, які закріплені в ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Вимогами ч. 2 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Також, в ст. 110 ЦПК України (ч. ч. 9, 10) зазначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи), та позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Згідно висновків, які викладені в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідач ОСОБА_2 є громадянином ОСОБА_4 Федерації, його місце проживання (перебування) або місцезнаходження АДРЕСА_1, що не відноситься територіально до Вовчанського району Харківської області.

Підстав для визначення підсудності за ч. 2 ст. 110 ЦПК України за місцезнаходженням позивача (якщо на її утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо вона не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, за домовленістю сторін) ОСОБА_1 в заяві не наведено, в тому суд не вбачає підстав для визначення підсудності розгляду даної справи за ч. 2 ст. 110 ЦПК України.

Також, не наведені позивачем і підстави для визначення підсудності розгляду справи за ч. ч. 9, 10 ст. 110 ЦПК України, а саме за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) у Вовчанському районі Харківської області.

Згідно ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне повернути позивачу заяву та розяснити її право для подання позову до належного суду за підсудністю.

Крім того, точне визначення місця проживання та реєстрації відповідача є вимогами ЦПК України щодо направлення судового виклику та повідомлення про судовий розгляд, та, в даному випадку виконання судового доручення, а порушення правил підсудності розгляду справи є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Отже, вказана позовна заява не підсудна Вовчанському районному суду Харківської області.

Відповідно до положень ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 109, 110, 115, 121 ЦПК України,суддя

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачам для подання до належного суду.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Вовчанський районний суд Харківської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя