Провадження № 2/161/1060/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.,

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач свій позов мотивує тим, що 20 жовтня 2015 року об 11 годині 50 хвилин ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 по вул Ківерцівській в м. Луцьку, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказує, що вина ОСОБА_5, підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2015 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до видаткових накладних №LK049288S від 25.04.2016 року, №LK048691S від 13.04.2016 року та акту про виконання робіт від 08.04.2016 року, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та позивачем, вартість відновлювальних робіт транспортного засобу «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_3 становить 10298 грн.

Вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом № АІ/3938753 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у НАСК «Оранта».

Також вказує, що НАСК «Оранта» позивачу частково відшкодувала шкоду в сумі 6343,86 грн., тому з врахування виплачених страховою компанією коштів, до стягнення підлягають заподіяні збитки в розмірі 3954,14 грн.

Крім того вказує, що внаслідок винних дій відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні права власності позивача, пошкодженні належного йому транспортного засобу, неможливості користування ним, що змінило звичний спосіб життя позивача, переживанні, нервовому стресі, погіршенні стану здоров'я, понесенні додаткових витрат. Моральну шкоду оцінює в розмірі 8000 грн.

Покликаючись на викладені обставини, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 в його користь заподіяну матеріальну шкоду внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки в розмірі 3954,14 грн.; 551,20 витрат на оплату судового збору; 2500 грн. витрат на правову допомогу; моральну шкоду в розмірі 8000 грн., всього на загальну суму 15 005,34 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги збільшили в частині стягнення витрат на ремонт автомобіля. Крім заявленої суми просять стягнути в користь позивача 289 грн. витрат на купівлю 13.04.2016 року та 25.04.2016 року запасних частин згідно видаткових накладних, які були надані позивачем до позовної заяви і наявні в матеріалах справи. Крім того, заявлені вимоги збільшили в частині стягнення франшизи в сумі 510 грн. В іншій частині заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила. Покликаючись на те, що заявлена сума матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, позивачем не доведена, страховою компанією завдана шкода позивачу відшкодована, моральна шкода не заподіяна, просить в позові відмовити.

Представник відповідача НАСК «Оранта» проти задоволення позову не заперечив.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Судом встановлено, що 20 жовтня 2015 року о 11 годині 50 хвилин ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 по вул Ківерцівській в м. Луцьку, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні ДТП встановлена постановою Луцького міськрайонного суду від 20.11.2015 року, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Приймаючи до уваги, що постановою Луцького міськрайонного суду від 20.11.2015 року встановлена вина відповідача ОСОБА_5, в даній дорожньо-транспортній пригоді, постанова набрала законної сили, відповідно встановлені судом обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення не підлягають доказуванню при розгляді цивільної справи.

Відтак, невідповідність дій ОСОБА_5 вимогам п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 1187 ч. 2 ЦК України, передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_5, на відповідній правовій підставі керував автомобілем марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_4, є власником автомобіля, а тому саме він зобовязаний нести витрати по завданій шкоді позивачу.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом № АІ/3938753 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у НАСК «Оранта».

Відповідно до дослідження від 11.04.2016 року № АС4571АО-11.04./5 дод матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_5 в результаті його пошкодження при ДТП складає 6853,86 грн. (а.с. 76-85).

НАСК «Оранта» відшкодувало позивачу кошти в сумі 6343,86 грн. за вирахуванням франшизи 510 грн. (а.с. 14, 15, 106, 108).

Відповідно до акту про виконання робіт від 08.04.2016 року, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та позивачем, вартість відновлювальних робіт транспортного засобу «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_3 становить 10298 грн. (а.с. 10).

Відповідно до видаткових накладних №LK049288S від 25.04.2016 року, №LK048691S від 13.04.2016 року позивачем, крім того, придбані запасні частини на суму 289 грн. (а.с. 11, 12).

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, розмір майнової шкоди заподіяної позивачу внаслідок ДТП становить 4243,14 грн., які підлягають стягненню з відповідача в його користь.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Суд приходить до висновку також, що з відповідача ОСОБА_5 в користь позивача слід стягнути, завдану позивачу, моральну шкоду, витрати по оплаті судового збору та надання правової допомоги.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли шкоди завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Судом встановлено, що внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач переніс моральні страждання в момент ДТП, позбавлений можливості користуватися автомобілем в побуті, що змінює звичний ритм життя власника автомобіля та викликає певні незручності у пересуванні. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З урахуванням наведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає до задоволення частково в розмірі 2 000 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі в сумі 551,20 грн. за вимогу про стягнення майнової шкоди та 551,20 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди, та 2500 грн. витрат понесених за надання правової допомоги.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 79, 84, 88 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_6) в користь ОСОБА_1 9804,34 грн. (дев'ять тисяч вісімсот чотири грн. 34 коп.), в тому числі 4243,14 грн.(чотири тисячі двісті сорок три грн. 14 коп.) майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 510 грн. (п'ятсот десять грн.) франшиза, 2000 грн.(дві тисячі грн.) моральної шкоди, 2500 грн.(дві тисячі п'ятсот грн. 00 коп.) витрат на правову допомогу та 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_6) в дохід держави 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк