Провадження № 2/219/440/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
при секретарі Брагіній М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут -Енергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, -
в с т а н о в и в :
позивач звернувся з уточненим позовом до суду, згідно якого просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 6 680 гр. 30 коп., та судові витрати, вказуючи, що відповідач був власником квартири АДРЕСА_1 та зареєстрований як побутовий споживач, крім того на нього був відкритий особовий рахунок № 3779. Зазначає, що незважаючи на постачання теплової енергії в період з 15.12.2012 року по 1.04.2016 року, відповідач не здійснював її оплату, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідач добровільно заборгованість не сплачує, в звязку з чим позивач вимушений звертатися до суду з цим позовом.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, за якою у товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія», що надає послуги з постачання теплової енергії, був відкритий особовий рахунок № 3779 (а.с.86-87).
Згідно розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 15 грудня 2012 року по 1 квітня 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 6 680 гр. 30 коп. (а.с.86-87).
Відповідно до довідки ПП « Квартал» ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 23.01.2013 року та знятий з реєстрації 8.04.2016 року (а.с.24).
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 81166834 від 24.02.2017 року, ОСОБА_1 був власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі продажу від 15.12.2012 року, посвідченого нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори від 17.11.2012 року, зареєстровано за № 1-2978 (а.с.62-63).
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 81166834 від 24.02.2017 року, ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купила та набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі продажу від 11.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області від 11.04.2016 року, зареєстровано за № 737 (а.с.62-63).
Згідно договору купівлі продажу квартири від 11.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купила однокімнатну квартиру № 1, загальною площею 29,26 кв. м., в т.ч. житловою площею 16,87 кв. м., що знаходиться в місті Бахмут, Донецької області по вул. О. Сибірцева в будинку № 24. Пунктом 16 зазначеного договору передбачено, що комунальна заборгованість, яка існує на день підписання цього договору, залишається за продавцем (а.с.73-74).
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 15 грудня 2012 року по 1 квітня 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 6 680 гр. 30 коп. (а.с.86-87)
Розрахунок заборгованості здійснено на основі тарифів, погоджених рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області від 1 жовтня 2008 року № 729 (а.с.90), а також затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 14 грудня 2010 року № 1831, від 11 липня 2014 року № 899 (а.с.98-99).
Згідно п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
У відповідності до ч.5 п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Тобто, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3-184гс14.
Суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач відмовлявся від споживання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку, чи звертався до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобовязань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія» підлягають задоволенню, а тому стягує з відповідача на його користь заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 11 119 гр. 48 коп.
На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на корить позивача судові витрати в сумі 1 378 грн. (а.с.1-2).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 215, 224, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією», суд, -
позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія» задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя

ОСОБА_4