Справа № 464/6726/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/2796/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_2, його представника

ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, його представника

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (а.с.1-3), уточненим під час розгляду справи, шляхом збільшення розміру позовних вимог (а.с.75-76), в якому остаточно просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 63228 грн. 51 коп., заподіяну йому ушкодженням здоровя, яке він отримав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 02.03.2015 року в районі вул. Хуторівка, 4б (територія ринку «Шувар») у м.Львові з вини відповідача.

Визначаючи розмір морального відшкодування, позивач виходив із висновку фахівця про результати психологічного обстеження, проведеного психологом-експертом 22.12.2016 року, яким встановлено матеріальний еквівалент заподіяної позивачеві моральної шкоди в розмірі 64000 грн., з вирахуванням з цієї суми виплаченого позивачеві страховиком забезпеченого транспортного засобу відповідача страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 771 грн. 49 коп.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17.02.2017року позов ОСОБА_4І задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 63228 грн. 51 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 632 грн. 29 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що первинно у кримінальній справі позивач заявляв позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 27000 грн., який був залишений без розгляду, визнаючи, що 3000 грн. він (відповідач) відшкодував йому добровільно, а тому предявлена у новому позові вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 63228 грн. 51 коп. є необґрунтованою і безпідставною. Окрім того, зазначає, що суд повинен був застосувати до спірних правовідносин ОСОБА_6 України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки його цивільна відповідальність була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», який виплатив позивачеві моральну шкоду у розмірі 771 грн. 49 коп., розмір якої позивач не заперечував. Вважає, що суд повинен був залучити до участі у справі страховика у якості співвідповідача.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що висновок фахівця, на який послався суд в обґрунтування свого висновку про задоволення позову, не є належним та допустимим доказом для підтвердження розміру моральної шкоди, оскільки такий в силу вимог процесуального закону може бути підтверджений лише висновком судової психологічної експертизи, однак, клопотання про призначення судом такої експертизи позивач не заявляв, а тому вважає, що позивачем не доведено розмір моральної шкоди, який він просить стягнути.

На думку апелянта, суд повинен був врахувати добровільне часткове відшкодування позивачеві моральної шкоди, а також ту обставину, що він (відповідач) має на утриманні четверо дітей, одна з яких є інвалідом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.03.2015 року в районі вул. Хуторівка, 4б (територія ринку «Шувар») у м.Львові з вини відповідача ОСОБА_2 сталась дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП), внаслідок якої було здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_4, який отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу функції правої ноги (закритий травматичний звих правої стегнової кістки з переломом задньої стінки вертлюжної западини зі зміщенням).

У звязку з отриманим внаслідок ДТП ушкодженням здоровя позивач ОСОБА_4 з 02.03.2015 року по 31.03.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні, під час якого 18.03.2015 року переніс операцію, виписався в задовільному стані на амбулаторне лікування під спостереження травматолога з 01.04.2015 року та з рекомендацією пересування на милицях протягом 4-х місяців (а.с.29).

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 05.06.2015 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, з нереабілітуючих підстав у звязку з передачею його на поруки колективу Солонківського споживчого товариства. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в сумі 27000 грн. залишено без розгляду (а.с.4-5).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», який виплатив ОСОБА_4 матеріальну шкоду (витрати на лікування) в розмірі 15429 грн. 75 коп. та моральну шкоду (5% від матеріального збитку) в розмірі 771 грн. 49 коп. (а.с.6).

За загальним правилом, яке міститься в частині першій статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до ст.23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до висновку фахівця про результати психологічного обстеження ОСОБА_4 від 22.12.2016 року, проведеного психологом-експертом третього кваліфікаційного класу, вищої атестаційної категорії ОСОБА_6 (місце праці КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня, відділення судово-психіатричної експертизи) за зверненням сторони позивача щодо визначення і обґрунтування розміру завданої ОСОБА_4 моральної шкоди (а.с.77-81), матеріальний еквівалент заподіяної ОСОБА_4 моральної шкоди внаслідок травматичної події склав 64000 грн. і ця сума включає компенсацію за перенесені ним моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію його психічного стану.

Цей висновок взятий судом першої інстанції як доказ на підтвердження розміру завданої позивачеві ушкодженням здоровя моральної шкоди і колегія суддів не вбачає підстав для порушення судом норм процесуального закону, як про це стверджує сторона апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК).

Враховуючи наведені вище норми ЦПК України й те, що висновок фахівця щодо розміру морального відшкодування є одним із письмових доказів у справі, стосується предмету доказування в даній справі, оскільки ним визначено матеріальний еквівалент глибини фізичних та душевних страждань позивача, які він переніс внаслідок заподіяння йому названого вище ушкодження здоровя від ДТП, яка сталась з вини відповідача, що є необхідним в силу вимог ст.23 ЦК України при вирішенні судом питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, що визначених процесуальним законом підстав не приймати цей доказ на підтвердження вимог позивача, немає, а інших доказів на спростування визначеного експертом розміру морального відшкодування за встановлених обставин справи стороною відповідача надано не було.

При цьому, колегія суддів дійшла висновку про те, що при визначенні розміру морального відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача в користь позивача за встановлених обставин справи, судом першої інстанції не в повній мірі дотримано норм матеріального закону, а саме ч.3 ст.23 ЦК України, оскільки суд, правильно взявши до уваги висновок фахівця про матеріальний еквівалент завданої позивачеві моральної шкоди, не врахував інших обставин справи, які мають істотне значення при визначенні розміру моральної шкоди, а саме: відшкодування матеріальної шкоди та частково моральної шкоди страховиком винної в ДТП особи (а.с.6), добровільне (часткове) відшкодування відповідачем моральної шкоди в розмірі 3000 грн. під час розгляду кримінальної справи (а.с.125), наявність у відповідача на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом (а.с.89-92), а також суд не врахував вимог закону щодо розумності і справедливості при визначенні розміру морального відшкодування, що є підставою для зміни оскаржуваного рішення суду і зменшення розміру присудженого з відповідача у користь позивача морального відшкодування до 37000 грн.

У звязку з наведеним та з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає зміні і в частині розподілу судових витрат, а саме: зменшення судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, до 370 грн.

Інші доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду по суті спору і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування рішення суду першої інстанції, виплата позивачеві моральної шкоди страховиком забезпеченого транспортного засобу не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки для визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає виплаті страховиком, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені інші критерії (5% від розміру матеріальної шкоди), ніж для визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з винної особи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4, з 63228 гривень 51 копійок до 37000 гривень та зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави, з 632 гривень 29 копійок до 370 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

ОСОБА_7