Номер провадження 2/754/1686/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю секретаря Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказуючи на те, що відповідач залишив її з дитиною та проживає окремо, в добровільному порядку відмовляється утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що він добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, однак не згоден з розміром аліментів, які просить стягнути позивач, оскільки не має офіційного працевлаштування, не має стабільного заробітку, а тому згоден сплачувати аліменти в розмірі 700-800 грн. Також відповідач просив суд зобов'язати позивача надати реквізити розрахункового рахунку для перерахування коштів.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2003 року (а.с.10).

Від шлюбу сторони по справі мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.12.2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11-12, 38-39).

Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач залишив її з дитиною та проживає окремо, в добровільному порядку відмовляється утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Відповідач проти стягнення аліментів не заперечував, однак не визнав розмір аліментів.

Суд вважає вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини. Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. Також, відповідачем не надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік", встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1100 грн., щомісяця, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України до досягнення ним повноліття, керуючись виключно інтересами дитини.

Що стосується вимог відповідача в судовому засіданні про зобов»язання позивача надати реквізити розрахункового рахунку для перерахування коштів, то дані вимоги не можуть бути вирішені під час даного судового розгляду, оскільки не передбачені СК України. Крім того, дане питання може бути самостійно вирішено сторонами під час виконання даного рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 26 листопада 2016 року шляхом направлення позову до суду засобами поштового зв»язку.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1100 гривень щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 листопада 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: