Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - комунальне підприємство «Жилкомсервіс», про відшкодування шкоди, спричиненої залиттям квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Харкова

від 20 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року,

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Вночі з 4 вересня 2015 року на 5вересня 2015 року в даній квартирі сталося залиття з квартири № 29, що знаходиться поверхом вище, та в якій мешкає відповідач. 5 вересня 2015 року комісією був складений акт про залиття квартири, яким встановлено, що залиття квартири позивача сталося з вище розташованої квартири № 29 внаслідок утворення тріщини в корпусі (фільтруючої колби) фільтруючого блоку тонкого очищувача води, розташованого на трубопроводі внутрішньоквартирної розводки водооснащення. Заподіяну позивачу шкоду у розмірі 30 613,90 грнвідповідач в добровільному не відшкодувала.

Крім тогозазначала, щовнаслідок залиття квартири їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінила в розмірі 20 000 грн.

Ураховуючи наведе, позивач просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 30 613,90 грн та 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 спричинену залиттям квартири матеріальну шкоду в розмірі 25 362 грн та 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди, 487,20 грн судового збору та витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в розмірі

8 808 грн, всього 37 657,20 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із доведеності позивачем факту залиття його квартири саме з вини відповідача.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що ОСОБА_4 є власником квартири № 26 у житловому будинку АДРЕСА_1. Власником квартири № 29, яка знаходиться поверхом вище, в цьому ж будинку є ОСОБА_5

У ніч з 4 вересня 2015 року на 5 вересня 2015 року сталося залиття квартири позивача, про що 5 вересня 2015 року комісією дільниці №12 КП «Жилкомсервіс» складено акт.

Відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної та електротехнічної експертизи від 15 червня 2016 року розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 згідно акту від 5 вересня 2015 року на момент проведення експертизи з урахуванням вартості робіт та матеріалів, згідно наведеного кошторисного розрахунку складає 25 362 грн.

Пред'являючи позов, ОСОБА_4 просила відшкодувати шкоду, завдану залиттям квартири, з вини відповідача, належної їй на праві власності.

Статтею 177 ЖК України встановлено, що громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Факт залиття належної позивачу квартири з вини відповідача та розмір завданої шкоди підтверджується актом від 5 вересня 2015 року, складеним членами комісії дільниці №12 КП «Жилкомсервіс» та висновком комплексної судової будівельно-технічної та електротехнічної експертизи від 15 червня 2016 року.

Встановивши, що позивач довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, які виражаються в недбалому ставленні відповідача до сантехнічного обладнання, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суди дійшли обґрунтованого висновку про завдані позивачу збитки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача з підстав, передбачених ст. ст. 22, 23, 1166 ЦК України.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд першої інстанції обґрунтовано визначив з урахуванням дійсних обставин справи та правильно виходив з того, що в результаті винних дій відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки змінився уклад її життя, вона змушена докладати додаткових зусиль для відновлення колишнього укладу життя, перенесла у зв`язку з залиттям квартири моральні переживання та незручності.

Посилання в касаційній скарзі на те, що дана шкода була спричинена і діями позивача належними доказами не підтверджено.

Покладаючи на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат, у тому числі,пов'язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 8 808 грн, якою було визначено розмір матеріального збитку, завданого позивачу в результаті залиття відповідачем її квартири, судом дотримано принцип пропорційності, визначений ст. 88 ЦПК України.

Решта доводів касаційної скарги фактично зводяться до незгоди заявника з висновком судової будівельно-технічної та електротехнічної експертизи від 15 червня 2016 року, який покладено в основу рішення та на правильність вирішення спору не впливають.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня

2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька
О.В. Умнова
І.М. Фаловська