Справа № 333/5939/17
Пр.№2-н/333/358/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 р. м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Наумова І.Й., розглянувши заяву Концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за надані послуги у вигляді централізованого опалення та постачання гарячої води,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла вищевказана заява Концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу.

Дослідив заяву про видачу судового наказу, додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у прийнятті даної заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Згідно довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 19.10.2017 р., місце проживання одного з боржників - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (яка є неповнолітню особою), не зареєстроване в ІНФОРМАЦІЯ_2 та Запорізькій області.

Згідно довідкам Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 19.10.2017 р., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно абзацу 2 ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (п.2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до вимог п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», ЦПК не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Відповідно до вимог п. 13 вищезазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

З наданого заявником розрахунку заборгованості за надані вищезазначені послуги вбачається, що він зроблений з урахуванням 4-х зареєстрованих осіб, при цьому в матеріалах справи відсутні докази, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані 4 особи. Матеріали не містять відомостей: про застосування тарифів на відповідні послуги;про відсутність чи наявність повірених належним чином лічильників з обчислення використання гарячої води, теплової енергії у вищезазначеній квартирі (будинку) на період розрахунку заборгованості. В звязку наявними суперечливими даними та відсутністю вищезазначеної інформації, не можливо перевірити правильність зробленого заявником розрахунку.

Враховуючи вищевказане, суддя приходить до висновку, що заявлені стягувачем вимоги про стягнення вищезазначеної заборгованості не є безспірними та існуєспір про право, в звязку з чим суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ч. 3 ст. 100, 2 ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у прийнятті заяви Концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за надані послуги у вигляді централізованого опалення та постачання гарячої води.

Роз'яснити заявнику про право звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на дану ухвалу може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Наумова І.Й.