БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/996/17
Провадження № 2/497/630/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

20.10.2017 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

при секретарі судового засідання Бекметовій Х.В.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Генерального регіонального управління приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування шкоди, завданої ДТП,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів: Генерального регіонального управління приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" в межах страхового ліміту, а суму, що перевищує страховий ліміт - з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача: матеріальну шкоду в розмірі 85674,88грн., витрати на виготовлення висновку експерта - в розмірі 3000грн, упущену вигоду - в розмірі 26850грн, 30000грн. моральної шкоди та судові витрати в розмірі сплаченого позивачем судового збору - 2755,25грн., посилаючись на те, що відповідачі добровільно їх не виплачують.

Представник відповідача ГРУ ПрАТ "УПСК" - ОСОБА_3, - надіслав суду заяву з запереченнями, в якій просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в повному обсязі, просив суд розглядати справу без участі представника ГРУ ПрАТ "УПСК".

Відповідач ОСОБА_2, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, до суду не зявився - судові повістки за місцем проживання не отримував, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету позову. Невідома особа від імені адвоката ОСОБА_4, стверджуючи, що вона є представником відповідача ОСОБА_2, електронною поштою кілька разів направляла до суду заяву про відкладення розгляду справи, але поштою чи особисто так і не підтвердила ані свої повноваження, ані поважність причин і своєї неявки до суду і причин відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідач був повідомлений через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті" від 14.10.2017р. за №76(5002).

З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_5 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Представник позивача та позивач надали суду заяву, якою підтримали позовні вимоги, просили суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення рішення суду заочно.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- постановою Болградського районного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року ОСОБА_2, 29.04.1977року народження, було закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення, але правопорушника суд визнав винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого с.124. КУпАП (а.с.3).

Відповідно до положень п.4ст.61 ЦПК України, підставами звільнення від доказування обставин порушених прав є рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно вищевказаної постанови суду відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у порушенні правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП. З тексту вказаної Постанови вбачається, що 19.01.2015р о 02:30 ОСОБА_2, керуючи автомобілем Тойота Камрі, д.з.ВН8579АР в м.Болград Одеської області по вул.Училищна, рухаючись в бік вул.Заводська, та виїхавши на зустрічну стосовно руху його транспортного засобу смугу руху та рухаючись нею, скоїв зіткнення з автобусом МАН д.з.ВН5817ЕІ під керуванням ОСОБА_6, від чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження; ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.02.2017року постанова суду першої інстанції залишена без змін (а.с.10-11, 12-13).

Власником вказаного автобусу є позивач ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 678929 від 22.02.2013р. та реєстраційним талоном (а.с.8-9).

Позивач стверджує, що діями відповідача ОСОБА_2 йому було спричинено майнову та моральну шкоду. Збитками є вартість відновлення автобусу - 85674,88грн., вартість експертизи - 3000грн., упущена вигода, яка встановлюється відповідно до договору оренди цього автобусу (а.с.14-15) - який припинив приносити володільцю дохід у виді орендної плати 30грн. на день,та судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору.

З експертного висновку №11/17 від 16.01.2017року ПП "ОСОБА_7І." вбачається, що вартість матеріальних збитків позивача становить 85674,88грн., що складається з вартості відновлювальних робіт, визначення втрати товарної вартості, вартості матеріалів, потрібних для відновлювальних робіт, тощо (а.с.18-58).

Також позивач обґрунтував і моральну шкоду, яка була йому спричинена діями відповідача: позивач залишився без засобів до існування і змушений був шукати іншу роботу для заробітку на існування, від чого страждав він та його сім'я, витрачав свій час на відвідування поліції, страхової компанії, судових засідань, витрачав власні кошти, яких і так було обмаль, - на експертизу, поїздки, тощо - у той час, як вони були потрібні його, позивача, родині, - тому ці незручності і страждання він, позивач, вважає, може компенсувати стягнення на його користь з відповідача 30000грн. моральної шкоди.

Крім того, позивач, посилаючись на те, що йому достовірно відомо, що відповідач своєчасно звернувся до страхової компанії - відповідача 2 - Генерального регіонального управління приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" з заявою про настання страхового випадку, оскільки він, позивач, разом з відповідачем ОСОБА_2 зверталися до його представництва в м.Болград, де і була написана заява відразу після ДТП, проте відповідач 2 з надуманих формальних підстав - після ухвалення судом 21.11.2016р. постанови у справі про адміністративне правопорушення та її оскарження 08.02.2017року, згідно яких суд визнав вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, відмовив йому, позивачу, у виплаті коштів в розмірі страхового ліміту з надуманих підстав.

Тому він, позивач, посилаючись на Постанову пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", просить суд стягнути на його користь з відповідача 2 на відшкодування шкоди, завданої вищезазначеним ДТП - в межах страхового ліміту, а суму, яка його перевищить, - стягнути з відповідача -1 - ОСОБА_2

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №4 судам розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Суду не надано відомостей того, що відповідачі відшкодували або мали намір відшкодувати у добровільному порядку.

Представник відповідача-2 Генерального регіонального управління приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" стверджує у письмових запереченнях на позов, що винуватець ДТП - відповідач ОСОБА_2 не звернувся до страховика своєчасно. До цього твердження суд ставиться критично, вважаючи його способом захисту, оскільки у копії заяви ОСОБА_2 про настання страхового випадку, доданої до "заперечень" чітко вказано дату 19.01.2015 року - день скоєння ДТП (а.с.95). Крім того, позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_2 до відділення страховика - відповідача-2, що розташоване в м.Болград, - звертався у його, позивача, присутності, що свідчить про те, що відповідача-2 своєчасно було сповіщено про настання страхового випадку, відразу обома постраждалими від ДТП - ОСОБА_2 і власником автобуса - позивачем ОСОБА_1, - що обидва були на той момент застраховані в одній компанії - у ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" - у регіональному відділенні, розташованому в м.Болград. Відповідач дійсно звертався до страховика вже після отримання рішення суду, але удруге - з заявою про відшкодування шкоди, оскільки судові розгляди стосовно водіїв ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (водія автобусу, що належить позивачу), тривали довго, ОСОБА_6 було виправдано, а вина ОСОБА_8 доведена лише 08.02.2017року - після постановлення рішення апеляційним судом.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів переконують суд, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно майнову шкоду(збитки), тому його позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1600грн. та 1155,25грн. та оплачено при цьому банківські послуги в розмірі 16.00грн., і 11.55грн., а також послуги експерта в розмірі 3000грн., з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню ці судові витрати солідарно, - розмір яких, загалом, становить 5782,25грн.

Керуючись ст.ст.16,22,23,1188 ЦК України, та ст.ст.1, 3, 10, 11, 57-62, 60,61, 79, 84, 88, 212-215, 292,294, 296 ЦПК України, ст.ст.3,13,21,33 ЗУ №1961-VІ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №4, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Генерального регіонального управління приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування шкоди, завданої ДТП, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Генерального регіонального управління приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" в межах страхового ліміту, а суму, що перевищує страховий ліміт - з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - на користь ОСОБА_1:

- 85674 (вісімдесят п'ять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні 88 коп. матеріальної шкоди, завданої ДТП,

- 26850 (двадцять шість тисяч вісімсот п'ятдесят) гривень упущеної вигоди,

- 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди,

- та 5782 (пять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 25коп. судових витрат, з яких: за виготовлення висновку експерта - 3000 (три тисячі) гривень і 2782 (дві тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 80коп. сплаченого позивачем в якості судового збору.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Болградським районним судом Одеської області за заявою відповідача, яка подається до канцелярії суду особисто відповідачем, або його представником, або надсилається ними поштою на адресу суду.

Рішення також може бути оскаржене зацікавленими особами шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня отримання його копії, а відповідачем - після отримання копії ухвали суду про відмову у перегляді заочного рішення.

Суддя А.В.Кравцова