Справа № 645/757/17
Провадження № 2/645/1036/17
07 червня 2017 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Ульяніч І.В.
при секретарі - Чигринової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м. Харкова, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 27 у будинку № 252 по проспекту Московському в м. Харкові, шляхом зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. Відповідач впродовж тривалого часу підтримував дружні стосунки з її онукою, в подальшому мав намір одружитися на ній та через відсутність житла у останнього вона зареєструвала його у своїй квартирі. Проте, з 2014 року ОСОБА_2 у спірній квартирі не мешкає, житловим приміщенням не користується, за комунальні послуги не сплачує.
В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити та пояснила, що ОСОБА_2 мав стосунки з її онукою ОСОБА_4, хотів одружитися на ній, у звязку з чим, з січня 2013 року його було зареєстровано за спірною адресою. Проте, влітку 2014 року відповдіач добровільно залишив місце реєстрації, забрав особисті речі та з того часу вона його не бачила.
ОСОБА_2, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав.
В судове засідання представник третьої особи: Відділу реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м. Харкова до суду не зявився. Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_5, що діяла на підставі довіреності, через канцелярію суду надала заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності у відповідності до норм матеріального та процесуального права.
Третя особа: ОСОБА_3, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності через зайнятість на роботі, якою позов підтримала.
В судовому засіданні третя особа: ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та зазначила про обставині, викладені в позові. Також, свідок вказала, що є онукою ОСОБА_1, 29 липня 2016 року у Харківському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, актовий запис № 1415, після чого змінила прізвище на «Махоніну» і надала суду копію паспорта на своє імя.
Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 11 січня 1999 року Реєстраційний № 8-99-130547, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 мають на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1.
03 липня 2005 року ОСОБА_10 помер, у зв'язку з чим, 10 листопада 2006 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 3-1968, на імя його спадкоємця - ОСОБА_1
З 30 січня 2013 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку № 479, наданою 17 лютого 2017 року дільницею № 52 КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Харківській області від 06 березня 2017 року.
В судовому засіданні ОСОБА_7, допитана в якості свідка, пояснила, що є онукою позивача - ОСОБА_1 У 2012 році вона підтримувала стосунки з ОСОБА_2, який продав свою квартиру та почав проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, де його було зареєстровано, так як вони мали намір одружитись. З лютого 2014 року відповідач добровільно залишив квартиру, його особисті речі за вказаною адресою відсутні, місця проживання та роботи ОСОБА_2 їй невідомі. На даний час вона перебуває у шлюбі із ОСОБА_6
В судовому засіданні ОСОБА_8, допитана в якості свідка, пояснила, що є сусідкою позивача - ОСОБА_1, з якою знайома з 1977 року, тобто з моменту заселення будинку. Свідок пояснила, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, два роки не бачила.
В судовому засіданні ОСОБА_9, допитаний в якості свідка, пояснив, що є сусідом ОСОБА_1, відповідача по справі бачив три роки тому. У квартирі АДРЕСА_1 мешкають позивач по справі, її онука ОСОБА_7 та чоловік останньої. Свідок зазначав, що за комунальні послуги сплачує онука позивача ОСОБА_11.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судовим розглядом встановлено, що наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право ОСОБА_2 на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації.
З огляду на те, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 та реєстрація місця проживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою перешкоджає позивачу у здійсненні нею права користування і розпорядження своїм майном, суд вважає позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно позовних вимог щодо зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: м. Харків, проспект Московський, буд. 252, в. 27, слід зазначити наступне.
Статтею сьомою Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За положеннями ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання.
Отже,позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою задоволенню не підлягають, оскільки підставою зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м. Харкова, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 27 в будинку № 252 по пр. Московському, в м. Харкові.
Відповідачу, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І. В. Ульяніч