провадження 2/201/312/2017
УХВАЛА

27 червня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання про закриття провадження в справі по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 закладу «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни», третя особа начальник ОСОБА_2 закладу «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу і заробітку за час затримки поновлення на роботі, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 закладу «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу і заробітку за час затримки поновлення на роботі, моральної шкоди; позовні вимоги змінювалися, доповнювалися і уточнювалися, розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, виносилися ухвали.

В судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про закриття провадження в справі по п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України через неможливість розгляду вказаного позову за непідвідомчістю спору, оскільки вказаний спір по цьому позову підвідомчий лише адміністративному суду (особливо вимога п. 1 позову) і цим судом (загальної юрисдикції) розглядатися не може.

Позивач і його представник заперечували проти задоволення вказаного клопотання, вважаючи його необґрунтованим і безпідставним.

Зясувавши думку сторін та учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи та клопотання вказаного представника відповідача, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Відповідно до ч. 1 ст. 129 Конституції України при здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Позовні вимоги заявлені в рамках ЦПК України, де передбачено право позивача на звернення до суду за захистом (ст. 3 ЦПК України), цей позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх трудових прав; вказаний позов прийнятий судом до провадження в передбаченому законом порядку шляхом винесення мотивованої ухвали, вимоги стосуються прав сторін та права цивільного, спір про це ще не розглянуто, справа по суті не слухалася, матеріали не досліджувалися.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, а стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підставою для закриття провадження, представник відповідача вважає те, що позивачем заявлено вимоги в п. 1 прохальної частини, які слід розглядати в порядку адміністративного судочинства (КАС України), вважаючи, що скасування посади завідуючого хірургічним відділенням було здійснено на підставі наказів Департаменту охорони здоровя облдержадміністрації від 28 липня 2014 року № 785/0/197-14 та від 19 січня 2016 року № 59/0/197-16, які в свою чергу є адміністративними актами.

Але, як вбачається зі змісту уточнених позовних вимог, позивач просить визнати незаконними та скасувати накази КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» від 01 липня 2016 року № 102, яким було скорочено посаду завідуючого хірургічним відділенням госпіталю, а також звільнено позивача з посади завідуючого хірургічним госпіталю. Крім того, позивач просить поновити його на посаді та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день ухвалення рішення та відшкодувати моральну шкоду.

З огляду на те, що представником відповідача не надано суду доказів того, що посада, яку займав позивач в розумінні ст. 3 КАС України відноситься до публічної служби, а також приймаючи до уваги, що позивач не оскаржує адміністративні акти Департаменту охорони здоровя облдержадміністрації щодо перепрофілювання хірургічного відділення госпіталю в терапевтичне з подальшою реорганізацією, а також приймаючи до уваги, що спір стосується не тільки скасування наказів, а й про поновлення особи на роботі та виплату заробітної плати, що належить до розгляду в порядку цивільного судочинства, то в задоволені клопотання представника відповідача про закриття провадження слід відмовити.

З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що справа на даний час підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, прийнята до провадження правомірно, клопотання не обґрунтоване і не основане на законі, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 168, 205, 208-210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу і заробітку за час затримки поновлення на роботі, моральної шкоди відмовити.

Суддя -