Справа №339/3/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Сметанюка В.Б.,

за участю секретаря: Стельмах М.Ю.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Болехові матеріали за позовом ОСОБА_4 до Державного казначейства України, Прокуратури Івано-Франківської області, Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він на протязі 56-ти місяців знаходився під слідством, йому було обрано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, не мав можливості працювати за межами області та України, більше 4 років в судах доказував свою невинуватість, рідні, друзі та оточуючі знали про притягнення його до кримінальної відповідальності, що підсилювало негативні відчуття, психічний стан значно погіршився, з врахуванням тривалості, обсягу та характеру душевних страждань. Тому, просив зобов'язати Державне казначейство України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь грошові кошти у сумі 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. Судові витрати покласти на відповідача.

Представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_1 в судовому засіданні просили задоволити позов. Вказавши, що позивач являється інвалідом ІІІ-групи (через психічне захворювання), з травня 2012 року по жовтень 2016 року перебував під слідством, судом двічі був засуджений, 30 разів викликався до суду і слідчого. Притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності погіршило його психічний стан, завдало непоправних душевних страждань, а тому просили стягнути 500 000 грн. моральної шкоди завданої органами слідства та суду.

Представники Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області на неодноразові виклики в судові засідання не з"явились, хоч про час та місце слухання справи були належним чином повідомлені судом, причини своєї неявки суд не повідомили.

Представник прокуратури Івано-Франківської області в поданому запереченні і в судовому засіданні просила відмовити у позові. Додатково зазначивши, що ОСОБА_4 10 квітня 2012 року прийшов до відділку міліції з явку з повинною в якій визнав вину у вчиненні крадіжки, а тому він не має права на відшкодування шкоди на підставі частини 4 статті 1176 ЦК України (через самообмову).

Суд, заслухавши учасників процесу, оглянувши матеріали кримінальної справи (1-339/6/2013, 1/339/12/2014, 1/339/2/2005р.) про обвинувачення ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, дослідивши матеріали цивільної справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачає, що кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання на порушення положень цієї статті, має захищене позовом право на відшкодування. Підстави виникнення права на відшкодування шкоди фізичній особі пов"язуються з незаконними діями посадових осіб незалежно від їх вини. Такими підставами є незаконне засудження, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконне затримання, незаконне накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено Законом України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (Закон № 266/94).

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Згідно пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Пунктами 1, 5 частини першої статті 3 цього Закону передбачено, що у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Ч. 2 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» встановлено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 07 травня 2012року слідчим Долинського РВ УМВС в Івано-Франківській області, старшим лейтенантом міліції ОСОБА_7 винесено постанову про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України (1960р.)(а.с.99).

07 травня 2012року ОСОБА_4 було вручено копії постанови про порушення кримінальної справи, особі щодо якої порушена кримінальна справа (а.с.100).

07 травня 2012року згідно постанови про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 обрано та підписано ним підписку про невиїзд (а.с.101-102).

26 липня 2012 року старшим слідчим Долинського РВ УМВС стосовно ОСОБА_4 винесена постанова про притягнення його як обвинуваченого по даній кримінальній справі та предявлено йому обвинувачення у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України (а.с.103).

Вироком Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2013року визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі с. 75 КК України звільнено його з відбуванням покарання у виді позбавлення волі з іспитовим терміном на один рік (а.с.6). Ухвалою колегії суду Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.11.2013року вказаний вирок скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду (а.с.13).

Вироком Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2014року визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі с. 75 КК України звільнено його з відбуванням покарання у виді позбавлення волі з іспитовим терміном на один рік (а.с.17). Вказаний вирок ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.07.2014 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду (а.с.25).

Постановою Болехівського міського суду від 04.11.2015року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України повернуто прокурору Долинської міжрайонні прокуратури для організації додаткового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства, вказаної в мотивувальній частині постанови (а.с.30). 22 лютого 2016 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області вищевказану постанову залишено без змін, апеляцію прокурора залишено без задоволення (а.с.34).

09 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України внесений до ЄДРДР за № 0000199 (а.с.104).

24 червня 2016року на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень внесено відомості до ЄРДР № 0000442 за ч. 2 ст. 185 КК України стосовно ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4І.(а.с.105).

24 червня 2016 року прокурором Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_8 винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження щодо вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та обєднано матеріали досудового розслідування в одне провадження (а.с.111).

30 червня 2016 року заступником начальника слідчого відділення Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінальної справи в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4, ОСОБА_6 складу злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с.37).

11 липня 2016року вироком Болехівського міського суду затверджено угоду про примирення та визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. (а.с.109).

25 липня 2016 року прокурором Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_8 винесена постанова про скасування постанови про закриття кримінального провадження, в якій зазначено, що постанову слідчого СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 від 30.06.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000441 від 24.06.2016р. за ч.2 ст. 185 КК України скасовано, як незаконну та направлено в СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області для організації подальшого проведення досудового розслідування (а.с.106).

12 жовтня 2016 року заступником начальника СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_6, складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України на підставі п.2 ч.1ст.284 КПК України (а.с.39).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно порушив питання про відшкодування моральної шкоди, оскільки його було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, а позов в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (ст.13) визначено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У відповідності до п.17 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", - передбачене ч. 5 ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.9 своєї постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі №6-2203цс15 від 02 грудня 2015 року та відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися при застосуванні таких норм права.

Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» встановлено з 1 січня у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3200 гривень.

Позивач ОСОБА_4І незаконно перебував під слідством та судом з 07.05.2012 року по 12.10.2016 року, тобто 4 роки 5 місяців 6 днів. Отже, розмір моральної шкоди, яка повинна бути стягнута на користь позивача повинна бути не менше 170 239,96грн., (53місяці х 3200грн.= 169 600грн.; 106,66грн.(середньоденний розмір заробітної плати) х 6днів = 639,96грн.; 169600+639,96= 170 239,96грн.

В судовому засіданні позивачем доведено, що внаслідок незаконного перебування під слідством та судом за вказаний період йому завдана моральна шкода, яка полягає у позбавленні її права на вільний вибір місця проживання, обмеженні в пересуванні в зв»язку з обранням запобіжного заходу, вимушеному безробітті. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, оскільки сам факт притягнення до відповідальності в якості обвинуваченого та підсудного був відомий мешканцям міста, що негативно вплинуло на його стосунки з людьми та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Також суд враховує, що позивач являвся інвалідом ІІІ групи (інвалідність пов»язана з психічним захворюванням), а кримінальне переслідування задало психологічного стресу, який негативно вплинув на психоемоційний стан ОСОБА_4

Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для компенсації страждань потерпілої особи у розумних межах.

При визначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди суд враховує характер і тривалість порушення прав ОСОБА_4, а також негативні наслідки які наступили внаслідок такого порушення.

Згідно з ч. 4 ст. 1176 ЦК України, фізична особа, яка у процесі дізнання, попереднього (досудового) слідства або судового розгляду шляхом самообмови перешкоджала зясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочину, прийшовши у відділенні міліції з явку з повинною (№ заяви 969), давши відповідні пояснення. Оскільки з оглянутих матеріалів кримінальної справи (1-339/6/2013, 1/339/12/2014, 1/339/2/2005р.) про обвинувачення ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 за ч. 2 ст.185 КК України, вбачається, що допит ОСОБА_4 інваліда ІІІ групи (психічне захворювання) проводився без захисника чи законного представника, а сама заява про явку з повинною не була зареєстрована в Журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, так як під номером 969 від 10.04.2012 року зареєстрована тільки протокол заява потерпілого ОСОБА_9 про вчинення в його господарстві крадіжки, що суперечить вимогам п. 3.1. діючої на той час Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, вчиненні або готуються, затвердженої наказом МВС України №400 від 14.04.2004.

А тому, доводи представника прокуратури про те, що здійснена позивачем самообмова під час досудового слідства була добровільною та мала на меті перешкодити зясуванню істини і, таким чином, сприяти прийняттю рішень чи здійсненню дій, які є підставою для відшкодування шкоди, підтвердження не знайшли.

Відповідно п.9 прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Пунктом 35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 р. № 845, передбачено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Отже, стягнення на користь позивача з Державного бюджету України повинно відбуватись через Державну казначейську службу України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача підлягає до часткового задоволення і розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості слід визначити в сумі 180 000,00 грн., які слід стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4

Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до його збагачення.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 84, 88 ЦПК України.

У відповідності до квитанцій позивачем по справі сплачено адвокату 1000,00 грн. за написання позовної заяви та надання юридичної допомоги за ведення цивільної справи (а.с.3, 75).

На підставі наведеного, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 56 Конституції України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 23, 1176 Цивільного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», та керуючись ст. 10, 11, 58-61, 79, 84, 88, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 180 000 (сто вісімдесять тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду та 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.Б. Сметанюк

Повний текст рішення виготовлено 03 травня 2017 року.