справа №619/1964/17
провадження №2/619/1156/17
Рішення

іменем України

23 жовтня 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому звільнити автомобіль Lexus LX570, 2008 року випуску, що належить їй на праві власності з-під арешту, посилаючись на те, що вона являється власником даного автомобіля, про що мається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобі, однак, позбавлена можливості розпоряджатися ним через накладення арешту постановою від 10.12.2015 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. за виконавчим провадженням №43779608, яке зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 14.12.2015 за №15624086, де боржником є ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначивши, що право власності на автомобіль позивачем придбано після внесення даних про обтяження автомобіля та в даний час право вимоги ПАТ «УкрСиббанк» по кредитному договору зі ОСОБА_3 відступлене іншій особі.

Представник Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у судовому засіданні заперечувала проти позову зазначивши, що на виконанні перебуває виконавче провадження з виконання рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.03.2014 по справі №639/8309/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в сумі 979583,48 доларів США, пені в сумі 7413,16грн. та судових витрат в сумі 5161,50грн. В ході примусового виконання з'ясовано, що спірний автомобіль належить ОСОБА_3, у зв'язку з чим на нього накладено арешт згідно постанови від 10.12.2015.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, про обставини справи пояснила, як зазначено у позові.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши надані докази суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля Lexus LX570, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу 6341/1/601 від 17.12.2015, про що мається копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 18.12.2015.

Як вбачається з постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 23.06.2014 відкрито виконавче провадження по виконанню рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.03.2014 по справі №639/8309/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 23 червня 2008 року в сумі 979583,48 доларів США, пені в сумі 7413,16грн. та судових витрат в сумі 5161,50грн. на підставі виконавчого листа №639/8309/13-ц виданого 12.03.2014 Жовтневим районним судом м.Харкова.

Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 14.12.2015 за №15624086 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2015 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, зареєстровано обтяження транспортного засобу Lexus LX570, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, боржником являється ОСОБА_3.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи, викладене, порушене право ОСОБА_2 підлягає захисту.

Однак, позов пред'явлено до неналежного відповідача, тому суд відмовляє у позові, виходячи з наступного.

Згідно договору про відступлення права вимоги №77/FAA, укладеному 16 травня 2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія Горизонт», первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв всі права за Кредитним договором №0 від 23.06.2008, з усіма змінами та доповненнями до нього, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ЗАТ «Автоторгова група «Спецтехніка» в особі генерального директора ОСОБА_3.

Згідно договорів про відступлення права вимоги №77/FAA, №77/FAA-1 укладених 16 травня 2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія Горизонт», первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв всі права за Кредитним договором №0 від 23.06.2008, з усіма змінами та доповненнями до нього, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ЗАТ «Автоторгова група «Спецтехніка» в особі генерального директора ОСОБА_3 та за договором поруки №п-0 від 23.06.2008 з усіма змінами і доповненнями до нього згідно Додаткової угоди №1 від 10.10.2001, Додаткової угоди №2 від10.02.2012, Додаткової угоди №3 від 15.06.2012, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_3, як поручителем.

Того ж дня, між первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» та новим кредитором ТОВ «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №Гр-16/05/17, згідно якому ТОВ «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал» отримало право вимоги первісного кредитора за Кредитним договором №0 від 23.06.2008.

Таким чином, за змістом ст. 512 ЦК України, відбулася заміна кредитора у зобов'язанні.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Як роз'яснено судам в п.2 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал» являється особою, в інтересах якої накладено арешт на майно, тому повинна бути відповідачем по справі.

Суд зазначає, що представнику позивача було відомо про наявність перелічених вище договорів про відступлення права вимоги, клопотання нею про заміну відповідача не заявлялося, більш того, в обговорення клопотання представника ПАТ «УкрСибанк» про заміну відповідача на належного, представник позивача категорично заперечувала проти цього.

Отже, при накладанні арешту між особою, в інтересах якої накладається арешт, та особою, на майно якої накладається арешт існують спірні правовідносини. Дані особи зацікавлені в результаті розгляду справи про зняття арешту з майна, рішення суду стосується їх прав та обов'язків, тому у таких правах належним відповідачем є особа, в інтересах якої накладено арешт.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з аналогічним позовом до належного кола відповідачів.

Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 174, 209, 212, 214-216, 218 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про звільнення майна з-під арешту - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко