Провадження № 2/638/1884/17
30.06.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Хайкіна В.М.
при секретарі Козодой К. І.
з участю судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання,-
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за відсутністю представника позивача, проти постановлення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, дату, місце судового засідання була повідомлена належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до статті 4 цього Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені у частині 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Згідно статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщеним осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014року №505 внутрішньо переміщені особи мають право на щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Відповідно до пункту 5 цього Порядку (в редакції, чинній на день звернення ОСОБА_2, тобто, станом на 04.022015) для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою.
04.02.2015 року ОСОБА_2 звернулася з відповідною заявою до управління про призначення їй та членам її сім'ї чоловіку ОСОБА_3, дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щомісячної адресної допомоги. В заяві зазначаються відомості про наявність у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. При заповненні заяви ОСОБА_2 вказала, що в будь-кого із членів сім'ї у володінні немає таких житлових приміщень (а. с. 7).
Відповідно до заяви, їй та членам її сім'ї була призначена щомісячна адресна допомога на період з 04.02.2015 року по 03.08.2015 року у розмірі 2400 грн., що підтверджує рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 11.02.2015 року (а. с. 6).
Удруге ОСОБА_2 звернулась із завою про призначення (подовження) їй та членам її сім'ї даного виду допомоги 16.10.2015 року та також зазначила в заяві, що в будь-кого із членів сім'ї у володінні інших житлових приміщень (а. с. 9).
Відповідно до цієї заяви їй та членам її сім'ї була призначена допомога на період з 16.10.2015 року по 15.04.2015 року у розмірі 2400 грн., що підтверджує рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 16.10.2015 року (а. с. 8).
Втретє ОСОБА_2 звернулась із завою про призначення (подовження) їй та членам її сім'ї даного виду допомоги 18.04.2016 року та також зазначила в заяві, що в будь-кого із членів сім'ї у володінні інших житлових приміщень (а. с. 15).
Відповідно до цієї заяви їй та членам її сім'ї була призначена допомога на період з 18.04.2016 року по 07.06.2016 року у розмірі 2210 грн., що підтверджує рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 19.04.2016 року (а. с. 14).
При проведенні перевірки правильності призначення та виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, проведеної в управлінні Державною фінансовою інспекцією в Харківській області виявлено, що відповідач ОСОБА_2 має на праві власності квартиру АДРЕСА_2, яку вона придбала відповідно до договору купівлі-продажу 16.10.2010 року та яку не задекларувала при подачі заяв на отримання адресної допомоги, що підтверджує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 16-17).
17.06.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради прийнято рішення про припинення допомоги з 04.02.2015 року (а. с. 19).
Відповідно до пункту 10 Порядку надання щомісячної адресної допомоги зовнішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року №505, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.
Згідно пункту 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.
Відповідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №58685326 від 06.05.2016 року: 03.11.2010 року за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на 1/1 квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №2482.
Як вбачається із змісту заяв на отримання відповідної адресної допомоги відповідач була письмово проінформована про надання інформації щодо наявності в неї або членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Із змістом заяви ознайомлена, про що свідчить її підпис. Про наявність у власності квартири відповідач відповідне Управління не повідомила та допомога їй нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі.
Відповідно до вимог абз. 2, 3 п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги зовнішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови від добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.
Листом позивача №859/05 від 28.09.2016 року відповідачу було повідомлено про переплачену суму щомісячної адресної допомоги, але останньою до теперішнього часу не повернена суми грошової допомоги, виплачені надміру (а. с. 22).
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 88, 209, 212 - 215, 217-218, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, Порядком надання щомісячної адресної допомоги зовнішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», суд, -
Позов Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: