Справа №150/420/16-ц
Провадження по справі №2/150/7/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 червня 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Горбей О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівчанка Агро» с. Моївка Чернівецького району Вінницької області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до районного суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що за твердженнями відповідача між її чоловіком ОСОБА_2 як орендодавцем та СТОВ «Чернівчанка - Агро» с.Моївка Чернівецького району Вінницької області як орендарем 05.03.2013 року було укладено договір №330 оренди земельної ділянки, площею 1,7070 га, розташованої на території Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, належної ОСОБА_3 згідно державного акту серії ЯД за №418478 на праві приватної власності. ОСОБА_1 успадкувала вказану земельну ділянку після смерті чоловіка ОСОБА_2 В позові стверджує, що даного договору її чоловік не підписував, а тому умови, що викладені у ньому не узгоджені і її, як теперішнього власника земельної ділянки, не влаштовують.

Позивач в судовому засіданні заперечила підписання її чоловіком ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки, ще за життя її чоловік заперечував підписання будь яких договорів із СТОВ «Чернівчанка Агро». Нікому будь-яких повноважень на вчинення зазначених дій її чоловік ОСОБА_2 не давав. 11.07.2016 року ОСОБА_1, звернувшись до СТОВ «Чернівчанка Агро» із заявою про те, що має намір обробляти належну їй земельну ділянку, отримала відмову. Просить задоволити вимоги позову.

Свідок ОСОБА_4 син позивача, в судовому засіданні пояснив, що за життя ОСОБА_2 заперечував підписання із СТОВ «Чернівчанка Агро» договору оренди земельної ділянки та будь яких інших договорів. Його мати ОСОБА_1 має намір самостійно обробляти земельну ділянку, однак, позбавлена такої можливості, оскільки, вона обробляється вказаним сільськогосподарським товариством.

Відповідач, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового рекомендованого відправлення, в судове засідання жодного разу не забезпечив прибуття в судове засідання повноважного представника, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини своєї неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_1 являється спадкоємицею за законом майна після смерті чоловіка ОСОБА_2, у вигляді земельної частки (паю) площею 1,707 га, кадастровий номер :02:002:0016 розташованої на території Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, про що свідчить Інформаційна довідка №60500778 від 02.06.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформована приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Вінницької області (а.с. 7). Згідно вказаної Інформаційної довідки підставою виникнення права власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку є свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 714, видание 02.06.2016 року приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Вінницької області.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

11 липня 2016 року ОСОБА_1 подано до СТОВ «Чернівчанка - Агро» заяву, в якій зазначено про намір самостійно обробляти земельну ділянку, яка орендується вказаним товариством (а.с. 9). Однак, позивачем отримано відмову.

У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з 11 липня 2016 року. ОСОБА_1, вважаючи свої права порушеними, звернулася до суду з даним позовом 28.07.2016 року в межах процесуального строку, встановленого ст.257 ЦК України.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Вище викладене дає суду законні підстави вважати процесуальний строк звернення до суду не пропущеним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з п. ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України належить вчиняти у письмовій формі.

Крім того, обовязкова письмова форма такого договору встановлена ст. 14 Закону України від 6 жовтня 1998 року №161-XIV «Про оренду землі». Договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації (ст. 18 Закону).

Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє ( ч. 4 ст. 207 ЦК України).

Як зазначила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_2 не підписував договір №330 від 05 березня 2013 року та не був присутнім при його підписанні іншою особою. ОСОБА_1 заперечує факт підписання як її чоловіком ОСОБА_2 як орендодавцем також і акту про передачу та прийом земельної ділянки в оренду, стверджує, що іншим особам він не доручав підписувати вказані документи.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими та іншими доказами (ч.1 ст.218 ЦК України).

Згідно висновку судово технічної та почеркознавчої експертизи за №1703/1704/17-21 від 24.05.2017 року, проведеної експертами Київського науково дослідного Інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (вул. Смоленська, 6 Соломянський район м. Київ, 03680), підпис в договорі оренди земельної ділянки від 05.03.2013 року за №330 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки, ймовірно виконаний не самим ОСОБА_2, а іншою особою (а.с. 85-88).

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ч.2 ст.57 ЦПК України).

Висновок судово технічної та почеркознавчої експертизи за №1703/1704/17-21 від 24.05.2017 року є належним та допустимим доказом, який отриманий у відповідності до встановленого порядку, містить інформацію щодо предмета доказування (виконання підпису на договорі оренди земельної ділянки від 05.03.2013 року за №330 громадянином ОСОБА_2 як орендодавцем), на підставі якого судом встановлено наявність обставини, що обґрунтовує вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсною з підстави виконання підпису не її чоловіком ОСОБА_2 як орендодавцем.

Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що однією із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог ч.3 ст.203 ЦК України є підставою недійсності правочину (ч.1 ст.215 ЦК України).

Крім того, статтею 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є:

- об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

- строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

- умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

- умови збереження стану об'єкта оренди;

- умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

- умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

- існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

- визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

- відповідальність сторін;

- умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

В договорі оренди №330 від 05.03.2013 року, який є предметом спору, в порушення вище зазначених положень Закону України «Про оренду землі», не зазначені умови збереження стану об'єкта оренди; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; не визначено сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини.

Відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Однак, зазначені документи до договору оренди №330 також відсутні.

Крім того, ОСОБА_1 має намір самостійно обробляти земельну ділянку.

Однак, ОСОБА_1, являючись власником земельної ділянки, не має можливості в повній мірі здійснити свої права власника та розпорядитись на власний розсуд належною їй земельною ділянкою, оскільки на підставі договору оренди нею користується СТОВ «Чернівчанка Агро».

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 321 Цивільного кодексу України також передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає обґрунтованими обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Відповідачем не надано письмових заперечень (визнання) проти позовних вимог ОСОБА_1 з посиланням на докази, якими б вони обґрунтовувалися.

При винесенні рішення, суд керується ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Вище викладене дає суду законні підстави вважати, що договір №330 від 05 березня 2013 року є неукладеним та відповідно до ст. 218, 236 ЦК України недійсним з моменту його вчинення, а тому в силу статті 212 ЦПК України приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи, зокрема, витрати, повязані із проведенням експертиз.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 522 гривень 48 копійок, про що свідчить квитанція №0.0.591350188.1 від 27.07.2016 року (а.с. 1).

Крім того, позивачем було понесено витрати, у звязку із проведенням судової почеркознавчої експтеризи в розмірі 1238 гривень, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, рахунком №2950 від 04.04.2017 року (а.с. 80) висновком експертів за результатами проведення судово тоехнічної та почеркознавчої експертизи від 24.05.2017 року, №1703/1704/17-21 (а.с. 85-88), актом №1703/1704/17-21 здачі приймання висновку судового експерта, спеціаліста від 24.05.2017 року (а.с. 89).

З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд в силу ст.88 ЦПК України приходить до висновку про присудження ОСОБА_1 судових витрат, зокрема, судового збору, а також витрат, повязаних із проведенням судово почеркознавчої експертизи, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст., ст. 207, 208, 218, 236, 638 ЦК України, ст., ст.4, 13-15, 30, 34, 35 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати договір №330 від 05 березня 2013 року оренди земельної ділянки (загальною площею 1,7070 га ріллі, розташованої на території Сокільської сільської ради, яка належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 02.06.2016 року приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5П.) між ОСОБА_2 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівчанка Агро», с. Моївка Чернівецького району Вінницької області, - неукладеним та недійсним з моменту вчинення.

Стягнути із СТОВ «Чернівчанка Агро» (с. Моївка Чернівецького району Вінницької області) на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені при зверненні до суду - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 522 (пятсот двадцяти двох) гривень 48 копійок та витрати, повязані із проведенням судової почеркознавчої експертизи в розмірі 1238 (однієї тисячі двохсот тридцяти восьми) гривень.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Повний текст рішення відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України складено 30 червня 2017 року.

Суддя: Л.П. Цимбалюк