Ухвала

іменем україни

5 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося у суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 серпня 2007 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 5646877, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 150 000 доларів США.

До кредитного договору 25 грудня 2009 року була укладена додаткова угода № 8522101, згідно з умовами якої ОСОБА_4 було видано другий транш кредиту у розмірі 1 170 006 грн 07 коп., з виключним цільовим призначенням на погашення заборгованості за першим траншем.

Позивач зазначав, що відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим за період з 2 квітня 2014 року по 11 липня 2016 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 671 558 грн 66 коп., з якої: заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 513 762 грн 70 коп., заборгованість з пені за порушення строків виплати відсотків за користування кредитом за період з 12 серпня 2015 року по 11 липня 2016 року (включно) становить 157 795 грн 96 коп. Указану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року, позов ПАТ «ПУМБ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом за кредитним договором від 30 серпня 2007 року № 5646877, додатковою угодою від 25 грудня 2009 року № 8522101 за період з 2 квітня 2014 року по 11 липня 2016 року (включно) у розмірі 513 762 грн 70 коп., заборгованість з пені за порушення строків виплати відсотків за користування кредитом за період з 12 серпня 2015 року по 11 липня 2016 року у розмірі 157 795 грн 96 коп. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених ПАТ «ПУМБ» позовних вимог, виходячи із того, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, тому проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Виходячи із цього, суди правильно вирішили питання про стягнення з ОСОБА_4 513 762 грн 70 коп.заборгованості за несплаченими відсотками за період з 2 квітня 2014 року по 11 липня 2016 року (включно), 157 795 грн 96 коп.пені за порушення строків виплати відсотків за користування кредитом за період з 12 серпня 2015 року по 11 липня 2016 року.

Такий висновок судів відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: