УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів, зобов'язання вчинити дії та стягнення суми боргу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 2 червня 2014 року між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «8 років разом», за умовами якого вона розмістила вклад у розмірі 6 тис. Євро на строк до 29 листопада 2014 року. 8 червня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, з використанням та обслуговуванням платіжної картки, за умовами якого банк відкрив їй поточний рахунок у Євро. По закінченню строку договору вкладу грошові кошти у розмірі 6 тис. Євро були повернуті на відкритий на її ім'я рахунок. 9 грудня 2014 року грошові кошти у розмірі 6 226 євро списано згідно заяви клієнта від 8 грудня 2014 року.

10 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая», за умовами якого він розмістив свій вклад у розмірі 6 226 Євро на строк до 10 березня 2014 року. 10 грудня 2014 року на рахунок ОСОБА_5 переказано грошові кошти у розмірі 2 626 Євро.

У липні 2015 року під час отримання суми відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) у розмірі 79 290 грн 44 коп. ОСОБА_5 дізнався, що на його вкладний рахунок банком було перераховано кошти в значно меншій сумі, ніж передбачалось умовами договору, а саме замість суми 6 226 євро було перераховано 2 626 Євро на підставі платіжного доручення № 1 вд 10 грудня 2014 року. Грошові кошти у розмірі 6 226 Євро списано з рахунку, відкритого на ім'я ОСОБА_4 згідно заяви клієнта від 8 грудня 2014 року та перераховано на його рахунок.

Вважали, що оскільки банк не належним чином виконав вказане платіжне доручення, у якому суму перерахованих коштів цифрами зазначено «2 626 Євро», тоді як цю суму прописом зазначено «двадцять тисяч шістсот двадцять шість Євро 00 центів», то він повинен перерахувати на вкладний рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_5, грошові кошти у розмірі 3 600 Євро та нарахувати відсотки згідно умов договору на всю суму. Оскільки ОСОБА_5 частину вкладу у розмірі 79 240 грн 44 коп. відшкодовано Фондом, то банк повинен сплатити залишок суми вкладу з урахування відсотків у розмірі 3 645 Євро 50 євроцентів, що еквівалентно 110 171 грн 11 коп., а саме: суму вкладу у розмірі 3 600 Євро, відсотки у розмірі 49 Євро 50 євроцентів.

Ураховуючи наведене, позивач просили зобов'язати відповідача привести у відповідність до вимог чинного законодавства платіжне доручення від 10 грудня 2014 року № 1 на суму 6 226 Євро та виконати його; стягнути з відповідача на їх користь грошові кошти за договором банківського кладу від 10 грудня 2014 року у розмірі 3 649 Євро 50 євроцентів; зобов'язати уповноважену особу Фону включити ОСОБА_5 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за вказаним договором у розмірі 3 649 Євро 50 євроцентів, що еквівалентно 110 171 грн 11 коп. та подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_5 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вказаним договором вкладу в ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзіОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення апеляційного суду та передати справу на новий судовий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), урахувавши положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правильно виходили із того, що платіжне доручення банку від 10 грудня 2014 року № 1 виконано банком належним чином, оскільки позивачі отримали усі кошти, про переказ яких вони звертались до банку з відповідними заявами. Крім того, з 5 жовтня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивачі отримали належні їм кошти у межах гарантованої Фондом суми.

Вказаний висновок судів узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П.Штелик