У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Дрогобицька міська рада про усунення перешкод, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що йому належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0450 га. (кадастровий № НОМЕР_1), розміщена по АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 30 жовтня 2009 року, який видано Управлінням державного комітету земельних ресурсів в м. Дрогобичі Львівської області. На даній земельній ділянці розміщений дерев'яно-цегляний житловий будинок «А-1» жилою площею 69,8 кв. м та загальною площею 107,6 кв. м. Вказану земельну ділянку та житловий будинок позивач набув у приватну власність на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 17 вересня 2008 року, який був укладений між ОСОБА_4 (дарувальниця) та позивачем як обдарованим, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5, за реєстровим номером 1912.

Відповідач ОСОБА_2 є власником сусіднього будинку по АДРЕСА_2 Земельна ділянка по АДРЕСА_3 не приватизована. ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2, проживає у АДРЕСА_4

До будинку позивача попри будинок відповідачів проходить проїзд. Відповідачі безпідставно вважають, що спірний проїзд належить до їхнього будинковолодіння. Вони закрили проїзд металевою брамою, яка закрита на колодку. На проїзді знаходиться будівельне сміття, дошки, фактично по цьому проїзду до будинку позивача проїхати неможливо. Відповідач ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 категорично заперечують право позивача на користування проїздом, тому чинять йому такого роду перешкоди.

Наявність вказаного проїзду підтверджується схем-планом належної позивачу земельної ділянки, який є в державному акті на права приватної власності на землю (межа Г-В землі загального користування - проїзд) та схем-планом земельної ділянки по АДРЕСА_5 який знаходиться в матеріалах інвентарної справи по даному будинку.

Не дивлячись на ту обставину, що попри будинок відповідача проходить спільний проїзд, з метою уникнути сусідської конфліктної ситуації і надати можливість відповідачу приватизувати всю земельну ділянку, позивач розробив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, на яку поширюється право земельного сервітуту, в якій земля під проїздом визначена як межа сервітутного користування для проїзду, однак відповідач не погодилася підписати акт узгодження меж земельної ділянки.

Оскільки відповідачі відмовляються добровільно усунути перешкоди в користуванні спільним проїздом, позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні проїздом шириною 3,36 м, біля його ділянки - 3,58 м; довжиною - 70,2 м з АДРЕСА_6 повз житловий будинок АДРЕСА_6 до його земельної ділянки та житлового будинку НОМЕР_3 які належать йому на праві приватної власності. Позивач стверджує, що відповідачі чинять йому перешкоди в користуванні проїздом шляхом загромадження проїзду піском, будівельними матеріалами та будівельним сміттям, просить демонтувати браму, яка закриває проїзд з АДРЕСА_6 до будинковолодіння позивача та не ставити на зберігання транспорті засоби на вказаному проїзді.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року, позов задоволено. Зобов'язано відповідачів не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні проїздом з АДРЕСА_7 до земельної ділянки та житлового будинку НОМЕР_3 що належить позивачу, ширина проїзду з АДРЕСА_6 становить 3,36 м і біля ділянки ОСОБА_1 - 3,58 м, довжина проїзду - 70,2 м.

Ухвалено забрати з проїзду пісок, різні будівельні матеріали та будівельне сміття, надати постійний доступ для безперешкодного проїзду транспортом та проходу; демонтувати браму, яка закриває проїзд з АДРЕСА_8; не паркувати, не ставити на зберігання транспортні засоби на вказаному проїзді.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що наявність проїзду підтверджена матеріалами інвентаризаційної справи по будинковолодіння № АДРЕСА_9, де визначено проїзд «лінією горземфонду» та матеріалами Інвентаризаційної справи по будинковолодінню АДРЕСА_10, позначеннями на плані виділено проїзд.

Наявними матеріалами справи спростовується позиція відповідачів про відсутність спірного проїзду.

На підставі наявних у справі доказів суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що позивачу чиняться перешкоди в користуванні майном яке належить йому на праві власності, що є недопустимим, зважаючи на конституційні гарантії власності. Іншого доступу до свого будинковолодіння, окрім як через спірний проїзд позивач не має.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов