Справа № 466/7282/14 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/104/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю відповідачки ОСОБА_3 і її представника адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, у якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсними з моменту їх укладення договір дарування квартири АДРЕСА_1 (в подальшому «спірна квартира») від 18.09.2001 року, згідно якого позивачка ОСОБА_6 подарувала спірну квартиру ОСОБА_3, та договір купівлі - продажу цієї ж квартири від 26.09.2014 року, згідно якого ОСОБА_3 продала спірну квартиру ОСОБА_7, та поновити право власності на спірну квартиру за позивачкою; стягнути з ОСОБА_3 в користь позивачки 100 000 грн. моральної шкоди, а судові витрати покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_6 з 1980 року і по теперішній час проживає та є зареєстрованою у спірній квартирі. Через похилий вік, свою неписьменність та поганий зір користуватись документами позивачці дуже складно, через що у 2000 році вона передала на зберігання свої документи, у тому числі - і правовстановлюючі документи на спірну квартиру, відповідачці ОСОБА_3, яку знає вже понад 20 років та довіряла їй. У вересні 2014 року позивачка дізналася від ОСОБА_3, що спірна квартира вже їй не належить. Пізніше позивачка довідалась, що відповідачка ОСОБА_3 зазначена власницею цієї квартири на підставі договору дарування від 18.09.2001 року, який укладено від імені позивачки. Стверджувала, що ніяких договорів дарування позивачка не укладала і не підписувала. Крім цього, позивачці стало відомо, що 26.09.2014 року ОСОБА_3 продала спірну квартиру власній доньці, відповідачці ОСОБА_7, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом (а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 18.09.2001 року, складений від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, та договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 26.09.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, з моменту їх укладення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 232-233).

Дане рішення оскаржив представник відповідачки ОСОБА_3

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що відповідачка ОСОБА_7 є добросовісним набувачем спірної квартири, а відтак вважає, що дану справу слід було розглядати виключно за правилами ст. 388 ЦК України.

Вважає неправомірним обґрунтування судом задоволення позову в частині визнання недійсним договору дарування від 18.09.2001 року посиланням на покази позивачки про те, що вона цього договору не підписувала, та звертає увагу на те, що відповідачка неодноразово подавала клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої пропонувалося поставити питання про те, чи підпис на договорі дарування від 18.09.2001 року виконано позивачкою ОСОБА_6, чи іншою особою, яке судом було залишено без розгляду.

Вважає, що суд не дав належної оцінки показам свідків, які ствердили, що позивачка неодноразово повідомляла їх про те, що спірну квартиру вона подарувала ОСОБА_3 (а.с. 242-244).

В ході апеляційного розгляду справи, а саме 23.05.2016 року, позивачка ОСОБА_6 померла (т.2, а.с. 17) і ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2017 року до участі у справі було залучено ОСОБА_10, як правонаступника позивачки ОСОБА_6 (т.2, а.с. 59-60), інтереси якого (як і позивачки ОСОБА_6П.) представляли представники за довіреністю ОСОБА_11 і ОСОБА_5 (т.2, а.с. 32).

Представник ОСОБА_11 подала до суду письмові Заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_3 (т.2, а.с. 66-69) та в ході апеляційного провадження у справі разом з представником ОСОБА_5 дала усні пояснення по справі.

Після повернення матеріалів справи з експертної установи з Висновком № 1856 криміналістичної експертизи з дослідження підписів представник ОСОБА_5, будучи під власноручну розписку повідомленою про продовження апеляційного розгляду справи о 09-30 год. 23 жовтня 2017 року (т.2, а.с. 147), судове засідання не зявилася і про причини такої неявки суд не повідомила.

Представник ОСОБА_11 23 жовтня 2017 року повторно в судове засідання не зявилася, але в цей же день (23 жовтня 2017 року) в 09 год. 34 хв. подала до суду заяву про відкладення продовження апеляційного розгляду справи, покликаючись у ній на її зайнятість у іншій судовій справі за межами м. Львова (т.2, а.с. 154), однак без долучення до згаданої заяви будь-яких доказів про наведене у ній.

За вище наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість завершення апеляційного розгляду справи за відсутності належним чином повідомлених представників правонаступника позивачки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і її представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представників ОСОБА_10, як правонаступника померлої позивачки ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задоволення позовних вимог ОСОБА_6 суд мотивував тим, що остання, будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що в нотаріуса вона не була і жодного договору дарування квартири не підписувала, оскільки не вміє писати і читати та є неписьменною, а відтак є підстави для визнання договору дарування спірної квартири, укладеного 18.09.2001 року від імені позивачки ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, недійсним і, відповідно, є підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу цієї квартири, укладеного 26.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Колегія суддів вище наведені висновки суду вважає такими, що зроблені за неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи; за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; такими, що невідповідають обставинам справи та зроблені з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними міститься розяснення про те, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У позовній заяві підставою визнання недійсним договору дарування спірної квартири від 18.09.2001 року, названо (зокрема) ст.ст. 203, 215, 228 (Правові наслідки правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства) та 230 (правові наслідки вчинення правочину під впливом обману) ЦК України, тобто міститься посилання на підстави для визнання правочинів недійсними, які є взаємовиключними.

Суд, задовольняючи позов та визнаючи недійсним договір дарування спірної квартири від 18.09.2001 року, в мотивувальній частині оскаржуваного рішення зіслався, як на ст. 651 ЦК України, яка жодного відношення до спірних правовідносин не має (оскільки регламентує підстави для зміни або розірвання договору, а такі вимоги про зміну чи розірвання договору дарування квартири були відсутніми), так і на частину 5 ст. 203 ЦК України, якою обумовлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, яка також жодного відношення до спірних правовідносин не має, оскільки правочин, вчинений без наміру створити правові наслідки, є фіктивним, правові наслідки якого передбачені ст. 234 ЦК України, однак на згадану норму закону (як на правову підставу для визнання договору дарування квартири недійсним) сторона позивача також не посилалася.

Оскільки клопотання відповідачки ОСОБА_3 про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи (т.1, а.с. 163) судом першої інстанції було залишеним без задоволення, в ході апеляційного провадження у справі ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2017 року на клопотання представника відповідачки (апелянта) по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу (т.2, а.с. 90-92), питання на яку на клопотання експерта (т.2, а.с. 96) було уточнено ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2017 року.

При цьому в розпорядження експертів було надано:

-матеріали справи Шевченківського районного суду м. Львова № 466/7282/14;

-Інвентаризаційну справу на квартиру № 147 на вул. Мазепи, 3-а у м. Львові;

-оригінал заповіту ОСОБА_6 від 01 жовтня 1997 року;

-оригінали 29 відомостей про отримання ОСОБА_6 пенсії у 2014-2016 роках;

-оригінал заяви ОСОБА_6 від серпня 1998 року про видачу їй паспорта;

-оригінал трудової книжки ОСОБА_6;

-Реєстр нотаріальних дій приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 з підписами від імені ОСОБА_6 при посвідченні згаданим нотаріусом 18.09.2001 року Договору дарування квартири;

-оригінал Договору дарування квартири від 18.09.2001 року, укладений між ОСОБА_6 (як дарителем) і ОСОБА_3 (як обдарованою) та посвідчений 18.09.2001 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 6430 (т.2, а.с. 113-115).

Згідно Висновку № 1856 криміналістичної експертизи з дослідження підписів за матеріалами цивільної справи № 466/7282/14, складеного 10 серпня 2017 року експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (в подальшому «Висновок експертизи»):

1.1.Підписи від імені ОСОБА_6, розташовані в графі «Даритель» на зворотній стороні другого примірника Договору дарування квартири, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 18.09.2001 року та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 6430; після друкованого запису у нижній частині зворотної сторони другого примірника Договору дарування квартири, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 18.09.2001 року та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 6430, що починає словами « Я, ОСОБА_6, ставлю до відома ОБДАРОВАНУ…» та закінчується словами « …вересня дві тисячі першого року»; в графі «Розписка в отриманні нотаріально посвідченого документа» навпроти запису 6430 на аркуші 155 Реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за 2001 рік; в графі «Підпис» у середній частині Заповіту від імені ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 01.10.1997 р. за реєстровим № 3349; у графі «підпис» в середній частині заяви про видачу паспорта від імені ОСОБА_6 (форма № 1); на окремому аркуші паперу з друкованим текстом «З записами в трудовій книжці ознайомлений:», наклеєному на зворотній стороні обкладинки трудової книжки на імя ОСОБА_6, після рукописного короткого цифрового запису «26.12.1989р.»; навпроти друкованих записів «Войчук Параска Петрівна» з початку рядка та «КА 911545» в кінці рядка відомостей на виплату пенсій та соціальних допомог за травень 2015 року (група 1) виконані однією особою.

1.2.Підписи від імені ОСОБА_6, розташовані навпроти друкованих записів «Войчук Параска Петрівна» з початку рядка та «КА 911545» в кінці рядка відомостей на виплату пенсій та соціальних допомог за червень 2014 року, травень, червень та жовтень 2015 року (група 2) виконані однією особою.

1.3.1.5. Підпис від імені ОСОБА_6 розташований в графі «Подпись владельца Трудовой книжки» в нижній частині першого аркуша трудової книжки на імя ОСОБА_6 ( група 3) та підписи від її ж імені, віднесені до групи 1 (п.1.1. досліджувальної частини) виконані різними особами.

1.4.Встановити, чи підписи від імені ОСОБА_6, віднесені до групи 1 (п.1.1 досліджувальної частини), та підписи від її ж імені, віднесені до групи 2 (п.1.2. досліджувальної частини) виконані однією чи різними особами не виявилось можливим з підстав, викладених у досліджувальній частині даного висновку (т.2, а.с. 123-128).

Як вбачається з вище наведеного п.1.1 Висновку експертизи, підписи від імені ОСОБА_6 на другому примірнику Договору дарування квартири виконані тією ж особою, яка виконала підписи від імені ОСОБА_6 і в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за 2001 рік, а також і в Заповіті від імені ОСОБА_6, посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 01.10.1997 р. за реєстровим № 3349; в заяві про видачу паспорта від імені ОСОБА_6 (форма № 1); на окремому аркуші паперу з друкованим текстом «З записами в трудовій книжці ознайомлений:», наклеєному на зворотній стороні обкладинки трудової книжки на імя ОСОБА_6, і у відомості на виплату пенсій та соціальних допомог за травень 2015 року.

Представниками покійної позивачки ОСОБА_6 і її правонаступника ОСОБА_10 не подано до суду будь-яких доказів, які можна було б визнати належними та допустимими, які б ставили під сумнів авторство ОСОБА_6 у виконанні саме нею підписів у вище згаданих Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2001 рік, нотаріально посвідченому Заповіті від імені ОСОБА_6 від 01.10.1997 року; в заяві про видачу паспорта (форма № 1); на окремому аркуші паперу наклеєному на зворотній стороні обкладинки трудової книжки на імя ОСОБА_6 і у відомості на виплату пенсій та соціальних допомог за травень 2015 року.

А оскільки згідно Висновку експертизи вище згадані підписи виконані тією ж особою, що і виконала підписи від імені ОСОБА_6 на другому примірнику Договору дарування квартири, то колегія суддів приходить до висновку про те, що Договір дарування спірної квартири від 18.09.2001 року підписувала саме позивачка ОСОБА_6, а доводи її позовної заяви про те, що вона цього договору дарування не підписувала, є надуманими та спростовуються зібраними по справі доказами в їх сукупності.

За вище наведених обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При подачі до суду апеляційної скарги апелянтом ОСОБА_3 було сплачено 267 грн. 96 коп. судового збору (т.1, а.с. 247), а в ході апеляційного розгляду справи ще 6 844 грн. 80 коп. за проведення по справі криміналістичної експертизи з дослідження підписів (т.2, а.с. 122), а відтак до стягнення з ОСОБА_10, як правонаступника позивачки ОСОБА_6, на користь ОСОБА_3 підлягає 7 112 грн. 76 коп. судових витрат по справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.п. 1-4, 314 ч. 2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_6 у задоволенні її позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 7 112 грн. 76 коп. судових витрат по справі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: