Провадження № 22-ц/783/2655/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ТзОВ «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» - Кондратюка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Факторингова компанія „УКРФІНРЕСУРС" заборгованість у розмірі 20817,73 грн., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 208 грн., а всього 21025 грн. 73 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Факторингова компанія „УКРФІНРЕСУРС" заборгованість у розмірі 20817,73 грн., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 208 грн., а всього 21025 гривень 73 копійки.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що протягом більш як семи місяців з моменту, коли позивач (кредитор) дізнався про дату відкриття спадщини (28.12.2015р.) до моменту залучення спадкоємців в якості відповідачів у дану справу (09.08.2016р.), позивач не вчинив жодних активних дій щодо пред'явлення вимоги останнім. Вважає, що пред'явлення вимоги відбулось з пропущенням шестимісячного строку, встановленого ч.2 ст. 1281 ЦК України, що в силу приписів частини другої цієї статті має наслідком позбавлення позивача права вимоги. Посилається на те, що суд не врахував правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-33цс15 від 08.04.2015р. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким у позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ТзОВ «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» - Кондратюка В.О.про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити в зв"язку з наступним.

Судом встановлено такі обставини.

13 березня 2007 року між ТзОВ «УніКредит Банк» та ОСОБА_7 укладено договір №К14-9408 про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card», відповідно до умов якого банк відкрив ОСОБА_7 картковий рахунок та надав овердрафт (кредит) з лімітом 33926,88 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних (т. 1, а.с. 7-8).

ТзОВ «УніКредит Банк» свої зобов'язання за договором виконало у повному обсязі, надало ОСОБА_7 кредитні кошти (овердрафт) у встановленому договором розмірі, останній такими користувався, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 13.03.2007 до 02.12.2013 (т.1, а.с. 30-38).

18 листопада 2013 року між ПАТ «УніКредит Банк» (правонаступником ТзОВ «УніКредит Банк») та ТзОВ «ФК «Фонд боргових зобов'язань» укладено договір факторингу №2235, відповідно до умов якого ПАТ «УніКредит Банк» відступило своє право вимоги, в тому числі до ОСОБА_7 щодо заборгованості, яка виникла за договором №К14-9408 про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» від 13 березня 2007 року, ТзОВ «ФК «Фонд боргових зобов'язань» (т.1, а.с. 13-17).

На виконання умов п. 4.3 вищевказаного договору клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги до боржників, згідно із Реєстром боржників до зазначеного договору, що підтверджується актом прийому-передачі прав вимоги до боржників згідно з договором факторингу №2235 від 18 листопада 2013 року (т. 2, а.с. 6-8).

В цей же день між новим кредитором ТзОВ «ФК «Фонд боргових зобов'язань» та ТзОВ «ФК «УКРФІНРЕСУРС» укладено договір факторингу №18/11, відповідно до умов якого право вимоги, у тому числі до ОСОБА_7 за спірним договором, перейшло до ТзОВ «ФК «УКРФІНРЕСУРС» (т. 1, а.с. 20-23).

Умови вказаного договору факторингу виконано, що підтверджується актом прийому-передачі прав вимоги до боржників згідно з договором факторингу №18/11 від 18 листопада 2013 року, платіжним дорученням №3 від 18 листопада 2013 року, а також випискою по особовому рахунку за період з 1 листопада 2013 року до 21 листопада 2013 року (т.2, а.с. 2-4, 9, 10-11).

Відповідно до витягів з договорів факторингу №2235 та №18/11 від 18 листопада 2013 року заборгованість ОСОБА_7 за договором №К14-9408 від 13 березня 2007 року станом на 18 листопада 2013 року становила 35985 грн. 51 коп. (т.1, а.с. 28, 29).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості 01.12.2014 року (т.1, а.с.2).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 13 жовтня 2015 року №8, а також витягом зі Спадкового реєстру від 5 листопада 2015 року у зв'язку з чим ухвалою суду від 22 грудня 2015 року провадження у справі зупинено до залучення до участі в справі правонаступників (т.1 а.с. 115-116, 127).

На запит суду Новояворівською державною нотаріальною конторою надано відповідь про те, що після смерті ОСОБА_7 із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Вказане також підтверджується матеріалами спадкової справи №325/2015 (т.1 а.с. 153, 179-194).

Ухвалою суду від 9 серпня 2016 року, що занесена до журналу судового засідання, до участі в справі залучено правонаступників ОСОБА_7 - ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач своєчасно та в установленому законом порядку звернувся до боржника з вимогою про стягнення заборгованості за договором №К14-9408 від 13 березня 2007 року, а відтак, не позбавлений права вимоги до спадкоємців боржника, які залучені до розгляду справи після смерті спадкодавця, у зв'язку з чим з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 41635 грн. 46 коп., а саме, по 20817 грн.73 коп. з кожного з відповідачів.

Висновки суду відповідають зібраним доказам та положенням закону.

Так, згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Разом з тим, згідно з положеннями ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступуправонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

А відтак, оскільки позов подано до боржника - ОСОБА_7, і в зв»язку зі смертю останнього судом залучено до участі в розгляді справи правонаступників останнього - ОСОБА_2 та ОСОБА_6, посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування положень ст.1281 ЦК України щодо пред»явлення вимоги до спадкоємців протягом шестимісячного строку є безпідставним.

Колегією суддів також враховується і те, що до апеляційної скарги не долучено доказів на підтвердження того, що вартість спадкового майна - будинку та земельної ділянки (а.с.49, 192) є меншою за розмір боргового зобов»язання - 41635 грн. 46 коп.

Покликання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду України №6-33цс15 є безпідставним, так як така винесена стосовно інших правовідносин і не містить жодного правового висновку щодо правонаступництва відповідно до положень ст.37 ЦПК України.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішень суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Савуляк Р.В.