Справа № 645/4045/17
Провадження № 2/645/2257/17
14 грудня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - Горпинич О.В.,
за участю секретаря судових засідань - Погрібняк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 04.03.2010 року. Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її вихованні та матеріальному утриманні. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено, та стягнуто з останнього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проте відповідач жодного разу не сплатив присуджені судом аліменти. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її долею, життям, не відвідує вдома, в школі, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільної малолітньої дитини.
Позивачка та її представник за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав вказаних у позові, та не заперечували проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом надання оголошення в газеті «Слобідський Край» № 224 від 28.11.2017 року, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява заступника директора Департаменту - начальника Управління служб у справах дітей ОСОБА_7 про розгляд справи без участі представника Управління служб, в якій вона просила суд розглянути справу без представника органу опіки та піклування.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивачки не заперечував проти такого вирішення справи.
Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В свідоцтві про народження ОСОБА_4 ОСОБА_5, виданому Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції серії НОМЕР_1 від 22.05.2007 року, батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.03.2010 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає з матір'ю, яка займається її вихованням та забезпеченням. Батько ОСОБА_3 участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає.

Так, судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, та стягнуто з останнього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Проте, згідно з Довідкою про розмір заборгованості по аліментам, виданою старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служи по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_8, сума заборгованості ОСОБА_3 по аліментам перед ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 01.10.2016 року складає 21255,34 грн.

Обставини щодо несплати ОСОБА_3 аліментів, також підтверджені довідкою начальника Поштамту - ЦПЗ № 1 ОСОБА_9 за № 09-07-1125 від 14.09.2017 року, відповідно до якої, візуальною перевіркою бази даних відділення поштового зв'язку Харків, 91, встановлено, що на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, за період з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року, поштові перекази від ОСОБА_10 в виплаті не значаться.

Також, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям.

Так, в характеристиці дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, засвідченою класним керівником та директором КЗ «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 61 Харківської міської ради Харківської області імені І.О. Танкопія», зазначено, що вихованням сина займається мати, яка приділяє багато уваги його фізичному і розумовому розвитку. Мати постійно відвідує школу, співпрацює з вчителями, цікавиться навчанням сина. Батько до школи жодного разу не приходив, участі у житті дитини він не приймає.

Згідно з Довідкою КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 15» за вих. № 664 від 11.09.2017 року, КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 15» повідомила, що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в поліклініці з 03.05.2007 року, мати дитини регулярно звертається до поліклініки з приводу лікування та догляду дитини, була присутня на прийомі у лікаря-педіатра з дитиною. Крім того, у вказаній довідці зазначено, що батько дитини, ОСОБА_3 у поліклініку для здійснення медичного огляду дитини або його лікування не звертався жодного разу, не був присутнім на прийомах у лікаря з дитиною, з батьком дитини дільничий лікар-педіатр не знайома.

Від Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради до матеріалів справи наданий висновок № 572 від 09.10.2017 року, відповідно до якого батько дитини ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, не цікавиться станом здоров'я сина, його навчанням та дозвіллям, місце його знаходження не відоме. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. У зв'язку із наведеним, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради, як представника органу опіки та піклування в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13, яка є подругою позивачки, пояснила суду, що знайома з останньою з 2009 року, багато разів була вдома у позивачки в гостях та жодного разу не бачила батька дитини, також свідок вказала, що батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, не допомагає матеріально та взагалі не цікавиться її життям.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що вона є вчителькою хлопчика та займається з ним англійською мовою протягом року, двічі на тиждень, за весь цей час батька дитини не бачила та вказала, що мати виховує дитину одна.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15, пояснила суду, що знайома з позивачкою з 2013 року, вони разом входять до складу «батьківської тройки» у школі, за весь цей час вона жодного разу не бачила батька дитини, вихованням та утриманням дитини займається мати.

Крім того, представником позивача надана до матеріалів справи відповідь голови Фрунзенського районного суду м. Харкова за вих. № 03-01/5/17 від 23.10.2017 року, відповідно до якої згідно даних автоматизованої системи документообігу КП «Д-3» станом на 23.10.2017 року позовна заява ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та/або про усунення перешкод у спілкуванні дитиною та її вихованні, та або визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею до суду не надходила.

Також, представником позивача до матеріалів справи надана відповідь в.о. начальника Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області полковника поліції Козленко О.О. за № 60аз/118-54/02-2007 від 19.11.2017 року, відповідно до якої, станом на 13.11.2017 року звернень від гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з приводу усунення перешкод у спілкуванні з сином, ОСОБА_4 до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області не надходило.

У відповідності до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані приймати участь у вихованні дитини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин.

Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляв до сина батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання та виховання.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі був зобов'язаний довести в судовому засіданні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як заперечення проти позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав доказів, що спростовують вимоги позивача, не надав заперечень, що свідчать про його бажання займатися сином, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини.

За положенням статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у зв'язку з такою поведінкою відповідача, свідомим нехтуванням ним своїми обов'язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав.

Одночасно відповідачу роз'яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржено іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -