У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська Аліса Анатоліївна, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - звернувся до суду з указаним позовом, з урахуванням уточнень, який обґрунтував тим, що 31 липня 2015 року помер чоловік позивача ОСОБА_6 Після смерті чоловіка, позивач довідалась, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_3 Позивач вважає, що ОСОБА_6 не хотів складати заповіт на чужу людину, якою для нього була ОСОБА_3 Зазначає, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 виповнилось 75 років, він перебував на обстеженні у невропатолога та психіатра, спроби поліпшити його психічний стан позитивного результату не дали. При цьому ОСОБА_6 приймав сильнодіючі ліки, які мають психотропну дію та зловживав спиртними напоями. Таким чином, позивач вважає, що на момент вчинення заповіту ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що при складанні заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, волевиявлення останнього було вільним та відповідало його внутрішній волі.

Доводи заявника у касаційній скарзі стосовно того, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги дані медичної картки ОСОБА_6 щодо вживання ним препаратів, які мають вплив на свідомість є необґрунтованими, оскільки згідно з висновком посмертної судової психіатричної експертизи від 06 грудня 2016 року № 433 проведеної комісією експертів КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» встановлено, що на момент складання заповіту ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_6 не відмічалося хронічного стійкого психічного розладу, тимчасового розладу психічної діяльності, іншого хворобливого стану психіки. Даний висновок не заперечує наявності у ОСОБА_6 ряду захворювань, проте вони не позбавляли останнього здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними при складанні заповіту.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено, та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська АлісаАнатоліївна, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак