Справа № 466/2375/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 травня 2017року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

установив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить усунути перешкоди у володінні та користуванні йому квартирою №1 в будинку №6 на вул. Лемківській в м. Львові шляхом вселення його у зазначену квартиру та зобов'язати відповідача надати ключі від вхідних дверей квартири та не чинити перешкод у її користуванні, зазначити порядок користування квартирою №1 в будинку №6 на вул. Лемківській в м. Львові, виділивши у користування йому, житлову кімнату №5 площею 14 кв.м, відповідачці ОСОБА_2 житлову кімнату №4 площею 15 кв.м., а кухню №2 із прибудовою до неї еркера, площею 9,5 кв.м, - ванну кімнату №3, коридор №1, комору у підвалі площею 6 кв.м та два підвальні приміщення площею 12,7 кв.м та 10,8 кв.м. залишити у спільному користуванні, судові витрати, а саме судовий збір сплачений за подачу позову, стягнути на його користь з відповідачки, ОСОБА_2.

Свої вимоги мотивує тим, що він разом із своєю матірю проживає без реєстрації в селі Камянобрід Яворівського району Львівської області у будинку, який належить на праві особистої власності його бабусі.

Його батько, ОСОБА_4, який помер 08.03.2014року, до смерті проживав разом із своєю другою дружиною, відповідачкою ОСОБА_2 у квартирі №1 на вул. Лемківській №6 в м. Львові, яку вони спільно придбали, перебуваючи у шлюбі.

Після смерті його батька, ОСОБА_5 08.03.2014року була відкрита спадкова справа №3/2014року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, ОСОБА_6

Спадкоємцями були: відповідачка ОСОБА_2 (друга дружина померлого), він, ОСОБА_1 (син від першого шлюбу) та батько спадкодавця, ОСОБА_7.

Будучи неповнолітнім, у встановлений законом шестимісячний строк, він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Таку ж заяву від його імені, неповнолітньої особи, подала і його мати, ОСОБА_8. Його дід, ОСОБА_9 подав заяву про відмову від прийняття спадщини на його користь.

Оскільки він на час відкриття спадщини був неповнолітньою особою, то проживав разом із своєю матірю у приватному будинку, що належить його бабусі за вищезазначеною адресою.

Згідно поданої ним заяви, йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 березня 2017року. Також, 17 березня 2017року проведена державна реєстрація обєкту нерухомості, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідачка, ОСОБА_2 своїми діями створила перешкоди у здійсненні ним права володіння та користування своїм майном, зокрема квартирою №1 будинку №6 на вул. Лемківській в м. Львові. Зокрема не пускає його до цієї квартири, як її співвласника, відмовляється надавати йому ключі від вхідних дверей даної квартири та заперечує його перебування та проживання у ній , тому він позбавлений можливості вселитись і проживати у спірній квартирі. Також відповідачка намагається позбавити його житла.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідка ОСОБА_8, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 батька позивача ОСОБА_1 8 березня 2014року була відкрита спадщина, яка складається з 1/2 ідеальної частини квартири №1 в будинку №6 на вул. Лемківській у м. Львові

Спадкоємцями були: відповідачка ОСОБА_2 (друга дружина померлого), він, ОСОБА_1 (син від першого шлюбу) та батько спадкодавця, ОСОБА_7.

Будучи неповнолітнім, у встановлений законом шестимісячний строк, він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Таку ж заяву від його імені, неповнолітньої особи, подала і його мати, ОСОБА_8. Його дід, ОСОБА_9 подав заяву про відмову від прийняття спадщини на його користь, тому частки у спадковому майні склали: 1/3 частина у спадщині дружині померлого (відповідачці) - ОСОБА_2 та 2/3 частини у спадщині сину померлого - ОСОБА_1. Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частини спадкового майна видано ОСОБА_1

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийнята її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно технічного паспорта на квартиру від 21.12.1994року, квартира розташована на першому поверсі трьохповерхового будинку та в цілому складається з двох кімнат, житловою площею 29,0м кв. та кухні. Загальна площа квартири - 53,5 кв.м. До квартири належить комора в підвалі площею 6,0 кв.м.

Відповідачка, ОСОБА_2 своїми діями створила перешкоди у здійсненні ним права володіння та користування своїм майном, зокрема квартирою №1 будинку №6 на вул. Лемківській в м. Львові. Зокрема не пускає його до цієї квартири, як її співвласника, відмовляється надавати йому ключі від вхідних дверей даної квартири та заперечує його перебування та проживання у ній , тому він позбавлений можливості вселитись і проживати у спірній квартирі. Також відповідачка намагається позбавити його житла.

Після смерті батька позивача ОСОБА_4, який помер 08 березня 2014 року, коли ОСОБА_1 ще був неповнолітньою особою, 04.09.2014року відповідачка ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовом (справа №446/6234/14-ц), який в подальшому неодноразово (три рази) уточнювала, у якому просить його право на спадкування 1/3 частини квартири припинити та визнати за відповідачкою право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири (спадкового майна).

ОСОБА_1 вже тривалий час навчається у вищому професійному училищі №20 м. Львова (1 рівня акредитації) за програмою ВПУ денного відділення і враховуючи те, що відповідачка чинить перешкоди у володінні та користуванні своїм майном, квартирою №1 в будинку №6 на вул. Лемківській в м. Львові, іншого житла він не має, то змушений щодня діставатись із села Камянобрід Яворівського району Львівської області на навчання і назад, до місця тимчасового проживання.

Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Під час розгляду цивільної справи №466/6234/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1, розгляд якої триває, була призначена будівельно-технічна експертиза.

Згідно висновку від 14.09.2016року будівельно-технічної експертизи встановлено: згідно технічного паспорта від 21.12.1994року квартира складається з наступних приміщень під літ: 1-коридор площею 6,1 кв.м.; 2-кухня площею 14,4 (14,9*) кв.м; 3 -сумісний санвузол площею 4,0 кв.м; 4-житлова кімната площею 15,0 (15,4*)кв.м; 5 -житлова кімната площею - 14,0(14,9*) кв.м. Загальна площа квартири 53,5 (55,3*) кв.м. Площа приміщення з врахуванням площ під пічками.

В даному технічному паспорті на креслені показано два приміщення підвалу площею 12,7 кв.м і площею 10,8 кв.м.

На день огляду планування квартири частково змінено, а саме: до приміщення кухні зі сторони дворового фасаду здійснено добудову еркера-житлового приміщення площею 9,5 кв.м (3,55х 2,67м.); - житлові кімнати з суміжно-ізольованих переобладнано в ізольовані; - в квартирі демонтовані всі печі; обладнане індивідуальне опалення, що призвело до збільшення загальної площі квартири з 53,5 кв.м до 55,3 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.08.2011 р. вищезазначена квартира в цілому складається з двох житлових кімнат,житловою площею 29,0 кв.м та кухні.

Загальна площа квартири становить 53,5 кв.м.

До квартири належить комора у підвалі площею 6,0 кв.м. Під час огляду квартири експертом встановлена наявна комора в підвалі площею 6,9 кв.м, вхід в яку здійснюється через люк в підлозі приміщення кухні.

Таким чином на сьогоднішній день оспорювана квартира в цілому складається з двох житлових кімнат, житловою площею 30,3 кв.м. в т.ч. одна кімната площею 14,9 кв.м., інша кімната площею-15,4 кв.м та кухні площею 14,9 кв.м до якої здійснено прибудову еркера (житлового приміщення) площею 9,5 кв.м. Загальна площа квартири становить 55,3 кв.м. без врахування прибудови-еркера площею 9,5 кв.м. До квартири належить комора в підвалі площею 6,9 кв.м та підвальні приміщення площею 12,7 кв.м та площею 10,8 кв.м.

Згідно ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є співвласником квартири №1 в будинку №6 на вул. Лемківській у м. Львові, загальна площа частини квартири (1/3) яка йому належить на праві власності становить 18,4 кв.м, то відповідно до закону він вважається особою, яка забезпечена житлом і не може бути поставлена на облік для покращення житлових умов та отримання житла.

Таким чином, на теперішній час відповідачка без будь-яких правових підстав володіє та користується майном, що належить йому, позивачу на праві власності,чим створила для нього перешкоди щодо здійснення права володіння та користування цим майном чим обмежує його конституційні права.

Домовленості про порядок користування квартирою між ними не досягнуто.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власний майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Дані обставини стверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами.

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 62, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди у володінні та користуванні ОСОБА_1 квартирою №1 в будинку №6 на вул. Лемківській у м. Львові шляхом вселення ОСОБА_1 у зазначену квартиру.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_10