Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1557/16-ц

2/330/25/2017

"24" квітня 2017 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Федорець С.В.

при секретарі: Шеліповій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Якимівка цивільну справу за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Товариства з обвмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг", ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання договору купівлі-продажу недійсним, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення за наступними підставами.

12.04.2016 року ТОВ "Естейт Селлінг" на підставі договору купівлі-продажу отримало у власність квартиру АДРЕСА_1. 11.08.2016 року за договором іпотеки право власності на вказану квартиру перейшло до ПАТ КБ "ПриватБанк". При цьому, у квартирі АДРЕСА_2 до теперішнього часу продовжують мешкати відповідачі по справі, що, як вказує позивач, порушує його права та охоронювальні законом інтереси як законного власника цього нерухомого майна.

На підставі викладеного позивач просить виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В свою чергу відповідач ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом до ТОВ "Естейт Селлінг", ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу, мотивуючи свої вимоги наступним.

12.04.2016 року ТОВ "Естейт Селлінг" за договором купівлі-продажу отримало у власність квартиру АДРЕСА_1. Продаж квартири здійснювалася на підставі рішення Якимівсьокго районного суду від 13.04.2012 року про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_5 від 19.02.2008 року на нерухоме майно - вище зазначену квартиру, шляхом продажу предмета іпотеки з укладанням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем. Однак, посилаючись на те, що Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" заборонено примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, якщо таке майно використовується як місце постійного проживання позичальника (і у його власності не знаходиться інше майно) та площа цієї нерухомості не перевищує 140 кв.м.

На підставі викладеного ОСОБА_5 просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 12 квітня 2016 року, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Естейт Селлінг".

У судовому засіданні представник ПАТ КБ "ПРиватБанк" та ТОВ "Естейт Селлінг" на задоволенні позовних вимог наполягає, пояснивши, що позивач придбав право власності на квартиру АДРЕСА_2 на законних підставах, однак відповідачі не бажають виїхати зі спірної квартири і це порушує права позивача як власника цієї нерухомості.

Проти зустрічного позову заперечує, мотивуючи свою позицію тим, договір іпотеки від 22.02.2008 року, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_5, окрім забезпечення грошового зобов'язання, є договором на відчуження нерухомого майна, тому продаж ПАТ КБ "ПриватБанком" цього майна 12.04.2016 року не є дією по примусовому виконанню рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і тому не підпадає під перелік дій, заборонених Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". На підставі викладеного, просить у задоволенні зустрічного позову відмовити.

В подальшому представник ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Естейт Селлінг" до судового засіданні не з'явився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутність, зазначивши, що первісний позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до судового засідання не з'явилися повторно, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомили, тому суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у судовому засіданні проти первісного позову заперечували, посилаючись на незаконність вибуття з власності ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_2 з мотивів, викладених у зустрічному позові, тому вважали, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволенню не підлягають.

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до судових засідань не з'являлися, про день та час слухання справи були належним чином повідомлені, ніяких заяв до суду не надавали.

З огляду на наведене, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, дійсно, у відповідності до наданої копії договору купівлі-продажу від 12.04.2016 року, ТОВ "Естейт Селлінг" придбало у власність квартиру АДРЕСА_1.

11.08.2016 року право власності на вказану нерухомість придбав ПАТ КБ "ПриватБанк" на підставі п. 28 Договору іпотеки №DNTFLOK06629/DІ124 від 12.04.2016 року.

Ці факти підтверджені також відповідними витягами з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однак, відповідач ОСОБА_5 оспорює законність надбання права власності ТОВ "Естейт Селлінг" на квартиру, посилаючись на норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Згідно до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові №6-483цс15 від 09.09.2015 року, зазначений Закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців.

Однак, укладаючи договір купівлі-продажу 12.04.2016 року з ТОВ "Естейт Селлінг", ПАТ КБ "ПриватБанк" діяв не як посадова особа та не на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, Банк укладав договір купівлі-продажу на підставі положень договору іпотеки від 22.02.2008 року, укладеного між Банком та ОСОБА_5, у п. п. 22, 27 якого зазначено, що у випадку порушення Кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем, іпотекодержатель вправі, зокрема, звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом його продажу будь-якій особі та будь-яким способом.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що, хоча і було ухвалене рішення суду від 13.04.2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки (на яке посилається відповідач ОСОБА_5В.), однак дійсно, продаж квартири АДРЕСА_2 здійснювалася ПАТ КБ "ПриватБанком" не у порядку примусового виконання цього рішення, а на підставі договору іпотеки від 22.02.2008 року, укладеного між Банком та ОСОБА_5, про що і зазначено у договорі купівлі-продажу від 12.04.2016 року, укладеному між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Естейт Селлінг".

Зогляду на наведене, суд вважає посилання відповідача ОСОБА_5 у цій частині безпідставними, а право власності на квартиру АДРЕСА_2 набуте ТОВ "Естейт Селлінг" на законних підставах.

Враховуючи викладене, у відповідності до положень ст. 391 ЦК України, у власника є право вимагати усунення порушень свого права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі до теперішнього часу продовжують проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча вибуття квартири з власності ОСОБА_5 припиняє право членів його сім'ї на користування цим житлом.

Таким чином, суд вважає, що належними доказами в ході судового розгляду було підтверджено наявність у позивача права власності на вказане нерухоме майно та наявність перешкод з боку відповідачів у користуванні власником своєю власністю.

Крім того, відповідачі не є особами, які, у відповідності до положень ст. 114 ЖК України, мають право на надання їм іншого житлового приміщення після виселення.

Тому, на думку суду, позовні вимоги щодо виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. В даному випадку суд вважає за необхідне з відповідачів солідарно стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп. (а.с. 2).

Щодо заявленого відповідачем ОСОБА_5 зустрічного позову, суд приходить до наступного.

ОСОБА_5, який є позивачем за зустрічним позовом до ТОВ "Естейт Селлінг" та ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання договору купівлі-продажу недійсним, двічі поспіль не з'явився до судових засідань 10.04.2017 року та 24.04.2017 року, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать розписка про отримання судової повістки та поштове повідомлення.

Будь-яких заяв з проханням відкласти слухання справи чи з поясненням причин своєї неявки ОСОБА_5 суду не надав.

Також позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_5 не було надано на адресу суду заяви про слухання справи у його відсутність з викладенням позиції щодо заявленого ним позову.

У відповідності до ст. 207 ЦПК України, суд залишає заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився до судового засідання і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, суд вважає за необхідне зустрічний позов ОСОБА_5 залишити буз розгляду у зв'язку з його повторною неявкою до судового засідання та ненадання ним заяви про слухання справи у його відсутність.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 60, 207, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 319, 321 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_5 з житлової квартири АДРЕСА_3 (Комунальній) у смт Якимівка Запорізької області у зв'я зку із втратою ним 12.04.2016 року права власності на зазначену квартиру без надання іншого житлового приміщення.

Виселити ОСОБА_2 з житлової квартири АДРЕСА_3 (Комунальній) у смт Якимівка Запорізької області у зв'я зку із втратою ним 12.04.2016 року права користування зазначеній квартирою без надання іншого житлового приміщення.

Виселити ОСОБА_4 з житлової квартири АДРЕСА_3 (Комунальній) у смт Якимівка Запорізької області у зв'я зку із втратою нею 12.04.2016 року права користування зазначеній квартирою без надання іншого житлового приміщення.

Виселити ОСОБА_3 з житлової квартири АДРЕСА_3 (Комунальній) у смт Якимівка Запорізької області у зв'я зку із втратою нею 12.04.2016 року права користування зазначеній квартирою без надання іншого житлового приміщення.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до Товариства з обвмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг", ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання договору купівлі-продажу недійсним, - залишити без розгляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Запорізької області безпосередньо через Якимівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Федорець С.В.