Провадження №6/219/88/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

секретаря Котинської А.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу у м. Бахмут за поданням головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про оголошення у розшук ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

головний державний виконавець відділу Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про оголошення у розшук ОСОБА_2. Мотивуючи його тим, що на виконанні в Бахмутському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/219/401/16 виданого 23 травня 2016 року на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь осіб, або установи, на вихованні яких буде перебувати дитина, на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме з 27 жовтня 2015 року і до його повноліття. Під час проведення виконавчих дій ОСОБА_2 неодноразово викликався, але до відділу не зявлявся. Встановлено, що боржник за адресою: м. Бахмут, вул. Трояндова, 33 не мешкає більше двох років, встановити точне місце знаходження ОСОБА_2 не виявилось можливим. Просить подання задовольнити.

В судове засідання представник заявника не з*явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на клопотанні наполягає.

За таких обставин та відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника заявника, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню цього питання.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд встановив, що 23 травня 2016 року було видано виконавчий лист (а.с.103) Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь осіб, або установи, на вихованні яких буде перебувати дитина, на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме з 27 жовтня 2015 року і до його повноліття

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.102) вбачається, що 04 липня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Артемівського МРУЮ відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №2/219/401/2016 виданому 23 травня 2016 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь осіб, або установи, на вихованні яких буде перебувати дитина, на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме з 27 жовтня 2015 року і до його повноліття. Відповідно до копії супровідного листа (а.с.101) боржнику 04 липня 2016 року було направлено копію цієї постанови. Проте суду не надано доказів у підтвердження того, що дійсно було надіслано боржнику копію цієї постанови та те, що він знає про відкриття виконавчого провадження щодо нього.

Відповідно до копії відповіді Пенсійного фонду України від 12 квітня 2017 року (а.с.96) ОСОБА_2 як особа яка отримує пенсію не знайдена.

Відповідно до копії листа начальника (а.с.99) відділу держгеокадастру в Артемівському районі Донецької області від 11 квітня 2017 року згідно реєстру других примірників державних актів станом на 01 січня 2013 року, за громадянами, зазначеними у запитах, зареєстровані земельні ділянки на правах власності або оренди в межах території Бахмутського району Донецької області (без врахування приєднаних територій) не рахуються. Проте за якими громадянами та чому саме станом на 01 січня 2013 року не зрозуміло.

З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с.94) від 12 квітня 2017 року вбачається, що відомості відносно ОСОБА_2 відсутні.

Згідно копії акту державного виконавця від 23 травня 2017 року (а.с.93) вбачається, що на час перевірки за адресою: м. Бахмут, вул. Трояндова, 33, боржник за адресою не мешкає близько двох років, не працює, зловживає спиртними напоями, жебракує. Крім того виходячи на місце та складаючи акт державний виконавець мав зясувати у мешканців вказаного будинку що їм відомо про місце проживання боржника та належним чином це зафіксувати, що у даному випадку державний виконавець не зробив і звідки він взяв вищевказані факти не відомо.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує пяти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Також, згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, та згідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Основним принципом судочинства, закріпленого Конституцією України, є законність; відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій України» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав та законних інтересів суспільства й держави; при постановленні даної ухвали суд діє згідно з нормами процессуального законодавства та в межах своїх процесуальних повноважень.

Державним виконавцем, у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що його дії, спрямовані на розшук боржника ОСОБА_2 шляхом отримання інформації як у відповідного територіального органу ДМС України за місцем вибуття такого боржника, так і міграційної служби щодо перетину кордонів України, тощо, як це передбачено п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МУЮ від 02 квітня 2012 року за №512/5. Крім того суду не надано достовірних доказів у підтвердження того, що державним виконавцем не усунені протиріччя стосовно того чи проживає або не проживає боржник за вищевказаною адресою, боржник жодного разу не викликався державним виконавцем протягом усього періоду виконання судового рішення, тобто суду не надано достовірних доказів у підтвердження того, що державний виконавець вжив усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняв виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність оголосити у розшук боржника.

Оскільки під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обовязків передбачено пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином суд приходить до висновку, що подання про оголошення розшуку боржника є передчасним , необґрунтованим, тому задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подання головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про оголошення у розшук ОСОБА_2 не знайшло своє підтвердження при вивчені письмових доказів, які знаходяться в матеріалах справи та вказані вище, а тому відсутні підстави для задоволення подання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 212, 375 ЦПК України, ст. 1, 10, 68 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Конвенції про захист прав людини, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про оголошення у розшук ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення, а в разі, якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційну скаргу може бути подано протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Брежнев