Справа № 464/3702/17 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/783/5089/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Струс Л.Б. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 представника ПАТ „Львівгаз,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Львівгаз на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Львівгаз („ПАТ „Львівгаз) звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця, у якій просило: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби (ВДВС) м. Львова щодо ненаправлення на адресу ПАТ „Львівгаз постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30 грудня 2013 року; визнати дії згаданого державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 грудня 2013 року неправомірними та скасувати цю постанову, а також зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження на підставі судового наказу № 464/4699/13-ц (а.с. 1-2).

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні вище згаданої скарги відмовлено (а.с. 23-25) і ПАТ „Львівгаз оскаржило її в апеляційному порядку.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову, якою задовольнити вимоги його скарги до ВДВС, покликаючись на постановлення цієї ухвали з порушенням норм законодавства (а.с. 29).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, а також законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги ПАТ „Львівгаз на постанову державного виконавця, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи стверджується та визнається апелянтом, що судовий наказ від 23.05.2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «Львівгаз» заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 187 грн. 71 коп. та судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп. постановою державного виконавця від 30.12.2013 року було повернуто стягувачу (ПАТ «Львівгаз») з підстав, що передбачені пунктом 2 частини 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції Закону від 21.04.1999 року), яким встановлено, що державний виконавець має право повернути виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 21-22).

За змістом положень розділу УІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України саме та сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, має довести суду те, що державний виконавець не вчинив всіх дій, які передбачені чинним законодавством, для примусового виконання судового рішення.

Всі дії державного виконавця по виконанню судового рішення документуються у матеріалах виконавчого провадження.

Однак, як стверджується матеріалами справи, виконавче провадження, яке було відкрито на виконання вище згаданого судового наказу від 23.05.2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «Львівгаз» заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 187 грн. 71 коп. та судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп. у відповідності до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, у лютому 2017 року у звязку із закінченням трьохрічного терміну зберігання було знищено (а.с. 17-19) і суд в оскаржуваній ухвалі дав цьому факту належну оцінку.

В доводах апеляційної скарги правомірність знищення матеріалів виконавчого провадження апелянтом не оспорюється та під сумнів не ставиться.

В той же час, відсутність матеріалів виконавчого провадження унеможливлює перевірку доводів ПАТ «Львівгаз» про неправомірність постанови державного виконавця від 30.12.2013 року про повернення стягувачу (ПАТ «Львівгаз») судового наказу від 23.05.2013 року з підстав, що передбачені пунктом 2 частини 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням вище наведеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ПАТ «Львівгаз», як стягувач, не виявив належної зацікавленості у виконанні судового наказу від 23.05.2013 року, оскільки більше трьох років взагалі не цікавився виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження, що (у відповідності до згаданої в оскаржуваній ухвалі практики Європейського суду з прав людини) є підставою для відмови у задоволенні його скарги на постанову державного виконавця від 30.12.2013 року про повернення ПАТ «Львівгаз» судового наказу від 23.05.2013 року і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Львівгаз відхилити та залишити ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 червня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: