Головуючий суду 1 інстанції - Максименко О.Ю.
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 409/989/17
Провадження № 22ц/782/824/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого судді Стахової Н.В.

Суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.

за участю секретаря Подрябінкіна Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 11 вересня 2017 року в справі за заявою ОСОБА_2 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року до Білокуракинського районного суду Луганської області звернулась ОСОБА_2 із заявою про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.Георгіївка, Лутугинського району, Луганської області, безвісно відсутнім, обґрунтувавши свої вимоги тим, що разом з ним проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу в смт.Георгіївка, Лутугинського району, Луганської області. За час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_9 року народився син ОСОБА_4. В грудні 2013 року ОСОБА_3 покинув її і з того часу будь-яких відомостей про нього немає. Після початку Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей у 2014 році, вона разом з сином виїхала в с.Плахо-Петрівку, Білокуракинського району, Луганської області, де на даний час зареєстрована та проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 Пошук ОСОБА_3 ніяких результатів не дав. Встановлення факту безвісно відсутнім ОСОБА_3 заявниці необхідно для можливості вільного пересування з їх спільною дитиною ОСОБА_4 за межі країни, а також оформлення субсидії, соціальної допомоги на дітей та усиновлення.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 11 серпня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити її заяву та визнати ОСОБА_3 безвісно в відсутнім.

У судове засідання особи, які приймають участь у справі не з'явилися, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції врахував встановлені судом факти та досліджені під час розгляду справи докази, у тому числі показання свідків, та дійшов висновку, що заявником не доведено, що протягом більш ніж одного року про ОСОБА_3 не має ніяких відомостей за місцем його постійного проживання, та як наслідок не знайшов правових підстав для задоволення заяви.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є переміщеною особою з тимчасово окупованої території України, що підтверджується довідкою УСЗН Білокуракинської райдержадміністрації від 07 листопада 2014 року № 921000435, проживала за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Георгіївської селищної ради Лутугинського району Луганської області 05 березня 2013 року, батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, є ОСОБА_3 та ОСОБА_8.

З 22 липня 2016 року заявниця ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8) перебуває у шлюбі з ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Виконавчим комітетом Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області.

Від вказаного шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6.

З 01 листопада 2016 року ОСОБА_2 зареєстрована та фактично проживає в с.Плахо-Петрівка, Білокуракинського району, Луганської області, що підтверджується штампом у паспорті заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Отже, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинні бути наявними певні умови.

Серед основних умов - відсутність протягом одного року в місці постійного проживання фізичної особи. Другою умовою є відсутність відомостей в місці такого проживання про фізичну особу протягом року. Третя умова - неможливість установлення місця перебування фізичної особи.

Наведені юридичні факти й утворюють юридичний склад, необхідний для визнання особи безвісно відсутньою.

Статтею 248 ЦПК України передбачено, що до початку розгляду справи суд встановлює осіб, які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідомо, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово - експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Зазначені дії проводяться для того, щоб отримати хоч якісь відомості про відсутню особу, про її місцезнаходження, про спробу цієї особи ухилитися від юридичних обов'язків тощо.

На виконання розпорядження Указу Президента від 14.11.2014 №875/2014 про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», а також Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження» Державним підприємством «Укрпошта» прийнято рішення, відповідно до якого у зв'язку з проведенням бойових дій в зоні АТО та блокування окремих об'єктів поштового зв'язку з 27 листопада 2014 року Державне підприємство «Укрпошта» зупинило приймання і доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою. Оскільки Лутугинський район, Луганської області віднесений відповідно Розпорядження КМУ №1085-р від 0711.2014 року до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і поштовий зв'язок у вказаному районі відсутній.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000369, ОСОБА_8 06 листопада 2015 року звернулася до чергової частини Білокуракинського РВ ГУМВСУ в Луганській області із заявою про те, що ОСОБА_3 з 21 травня 2014 року ухиляється від встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Також, згідно повідомлення Білокуракинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 23 серпня 2017 року 506/111/46-20П в провадженні СВ Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області перебуває кримінальне провадження № 40000369 від 06 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КК України по заяві ОСОБА_8 про стягнення аліментів з її чоловіка ОСОБА_3 на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. Кримінальні провадження за фактом безвісно відсутнього зникнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 в СВ Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області відсутні та не перебували.

Оскільки в даному повідомленні відсутні відомості про встановлені правоохоронним органом обставини, події, факти, які б свідчили про зникнення фізичної особи, а зазначено лише те, що в провадженні перебуває кримінальна справа, судова колегія вважає, що зробити висновок про наявність підстав, за якими особа може бути визнана безвісно відсутньою у відповідності до ч.1 ст.43 ЦК України суд першої інстанції не міг, оскільки це повідомлення не несе жодної інформації про обставини, які б давали підстави вважати особу безвісно відсутньою.

Сам факт внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних щодо вчинення кримінального правопорушення також є недостатньою підставою для визнання особи безвісно відсутньою, оскільки визнання фізичної особи безвісно відсутньою не допускається, у випадках коли вона переховується від розшуку (наприклад за кримінальною справою).

Виходячи із встановлених судом першої інстанції обставин, оцінки доказів їх судом, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначених і встановлених обставин недостатньо для визнання ОСОБА_10 безвісно відсутнім.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги рішення Апеляційного суду Луганської області від 20 квітня 2016 року, на увагу не заслуговують, оскільки вказане рішення, ухвалене з інших вимог та обставин.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржуване рішення повністю відповідає усім вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України та є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 28 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: