Ухвала

іменем україни

25 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, на обґрунтування якого зазначав, що є споживачем послуг відповідача з обслуговування карткового банківського рахунку, на який щомісяця надходить належна позивачеві пенсія. При укладенні договору на обслуговування карткового рахунку він уповноважив банк перераховувати з його рахунку на рахунок ПрАТ «Інгосстрах» щомісячні страхові платежі на виконання договору добровільного страхування від нещасних випадків від 14 серпня 2015 року.

26 листопада 2015 року стався страховий випадок: він отримав травму голови - струс головного мозку та втратив зуб, внаслідок чого відновлював здоров'я в стаціонарі закладу охорони здоров'я.

У лютому 2016 року він звернувся до страхової компанії з приводу виплати страхового відшкодування, проте йому було відмовлено в зв'язку з тим, що в листопаді 2015 року не було надходження чергового платежу. Необхідний регулярний платіж банком не було здійснено, хоча на його картковому рахунку було достатньо грошових коштів для списання суми 20 грн.

Вважав, що такі дії відповідача порушили його право на отримання страхового відшкодування.

Відповідно до Правил страхування у випадку отримання застрахованою особою внаслідок нещасного випадку струсу головного мозку при строці лікування від 14 днів і більше вартість страхового відшкодування становить 5 % від страхової суми, а у випадку втрати одного зуба - сума відшкодування становить 3 %. Таким чином, страхова сума, яку він не отримав через неякісні послуги відповідача, становить 4 тис. грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові, зазначав, що при укладанні договору банківського рахунку для обслуговування рахунку позивача № 5168********6207 позивач надав доручення відповідачу списувати зі свого рахунка регулярні страхові платежі на рахунок ПрАТ «СК «Інгостстрах/ТДВ «Кредо», зазначені в договорі страхування від 14 серпня 2015 року № ZPSONS-157E4NO.

Відповідно до п. 11.2 договору страхування способом сплати страхових платежів є здійснення щомісячних регулярних платежів у сумі 20 грн, при цьому період починається з 0 год. дня, наступного за днем надходження страхового платежу на поточний рахунок страховика, і дорівнює одному календарному місяцю.

Із виписки за рахунком позивача вбачається, що 15 серпня 2015 року ним було здійснено щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день» у сумі 20 грн, наступний платіж було вчинено 05 вересня 2015 року, в жовтні 2015 року такий платіж здійснений 15 числа, в листопаді, грудні 2015 року, а також в січні 2016 року страхові платежі не вносилися через відсутність достатньої суми грошових коштів на рахунку станом на п'ятнадцяте число, в березні, квітні і травні 2016 року страхові платежі списувалися 15 числа.

Виходячи з наведеного положення договору страхування, період становить із 16 числа кожного місяця до 16 числа наступного місяця (наступний відносно до дня здійснення платежу день).

У межах кожного з періодів відповідач здійснював страхові платежі за наявності на рахунку клієнта достатньої для цієї операції суми.

Дострокове списання грошових коштів за період з 16 вересня до 16 жовтня 2015 року, яке сталося 05 вересня 2015 року, не свідчить про неналежне виконання банком операцій за рахунком клієнта та жодним чином не звужує право позивача, оскільки в жовтні 2015 року регулярний платіж був здійснений 15 числа, що означає необхідність списання платежу за листопад 15 листопада 2015 року.

Між тим здійснення такого списання в листопаді було неможливим не лише станом на 15 число, а й протягом усього місяця після 12 числа, оскільки після використання позивачем грошових коштів на рахунку залишилося 3 грн 84 коп. Наступне поповнення рахунку відбулося 04 грудня 2015 року.

Кредитування рахунку позивача банком в інтересах списання регулярного платежу умовами обслуговування цього рахунку не передбачено.

Позивач отримав СМС-повідомлення банківської установи про недостатність коштів для здійснення регулярного платежу і мав об'єктивну можливість забезпечити виконання банком обов'язку з перерахування грошей страховику, шляхом поповнення карткового рахунку на необхідну суму, а також мав можливість перерахувати страховий платіж на поточний рахунок страховика, вказаний в п. 11.1 договору добровільного страхування.

Доводи позивача про те, що на рахунку знаходились необхідні гроші для їх перерахування суд вважав безпідставними, оскільки на спростування наведеного банком надана виписка за рахунком відповідача (а. с. 31).

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, правильно застосувавши норми матеріального права: ст. ст. 1066, 1067 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

О.В.Кадєтова