АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

[1] І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [2]

19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»

на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з даним позовом до відповідачів та просило стягнути з них солідарно на користь банку прострочену заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 267, 94 дол. США.

17.07.2017 р. представником позивача було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на праві власності.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20.07.2017 року у задоволені заяви представника позивача відмовлено.

В поданій представником ПАТ «Універсал Банк» апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 Представник позивача вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд не в повному обсязі дослідив обставини справи, а також не звернув уваги на намір відповідачів у справі в подальшому ухилитися від сплати заборгованості за кредитним договором, зокрема шляхом припинення обтяжень нерухомого майна з перспективою відчужити його на користь третіх осіб.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Гончар В.М. апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про забезпечення позову позивач не посилається на обставини, що б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а сам факт звернення відповідачів до суду з позовом за захистом їх, на їх думку порушених прав, не свідчить про те, що вони будуть ухилятися від виконання рішення суду у даній справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

За змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ,ч.3 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, в поданій представником позивача заяві про забезпечення позову містяться лише припущення щодо можливих дій відповідача ОСОБА_4, спрямованих на подальше відчуження квартири АДРЕСА_1 з метою умисного ухилення від виконання можливого судового рішення про стягнення заборгованості у майбутньому у випадку задоволення позовних вимог.

Окрім того, саме звернення ОСОБА_4 до суду із позовом про визнання зобов'язання за договором іпотеки припиненим та припинення обтяження нерухомого майна не дає підстав вважати, що даний позов про стягнення заборгованості за кредитним договором слід забезпечити шляхом накладення арешту на іпотечне майно.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

З врахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог процесуального закону і не може бути скасована з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач :

Судді :

Справа № 760/14018/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10342/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.