н/п 2-з/490/120/2017
У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2017 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі головуючого судді Мамаєвої О.В.,

із секретарем Баришніковою І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом про розподіл майна подружжя, а саме: квартир №22 та №21 по вул.Декабристів, буд.13 у м.Миколаєві, квартири з гаражем №12 в буд. №10-а по вул.Нікольська м.Миколаєва, та автомобіля Рено.

12 травня 2017 рокупредставник позивача надала до суду заяву про забезпечення позову та просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на вищевказане нерухоме майно, яке належить відповідачу.

В обгрунтування свого клопотання представник позивача вказала, що оскільки право власності на вказане майно зареєстровано за відповідачем, у нього є можливість відчужити його, що в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно абз. 2 п.7 ППВСУ "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви. Відповідно до абз.1 п.4 тієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно вимог ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що невжиття заходів по забезпеченню позову може в наступному утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тому, суд вважає, за необхідне задовольнити заяву представника позивача та накласти арешт на спірне нерухоме майно.

Керуючись ст.ст.151-153, 208-210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Вжити заходи по забезпеченню позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжята накласти арешт на:

- квартиру № 21, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул.Декабристів 13;

- квартиру № 22, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул.Декабристів 13;

- нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м.Миколаїв, вул.Декабристів 13;

- квартиру № 12, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул.Нікольська 10-а, для усунення можливості відчужити вказане нерухоме майно до вирішення спору по суті.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя О.В.Мамаєва