АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5179/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки, розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки, розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона працювала у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України з 01 березня 2012 року на посаді друкарського працівника. В період з 02 грудня 2013 року по 16 жовтня 2016 року вона знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. У зв`язку із подіями на сході України, вона з двома неповнолітніми дітьми була змушена виїхати з місця свого проживання до м. Харкова. На теперішній час зареєстрована як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції у м. Харкові. Військова частина НОМЕР_1 також покинула м. Донецьк і офіційно перемістилася за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зазначала, що 30 вересня 2016 року вона отримала повідомлення про скорочення штату працівників № 4952 від 16 вересня 2016 року, у якому їй повідомили, що згідно з наказом командира військової частини від 12 вересня 2016 року № 558 посада друкарського працівника підлягає скороченню. На усну вимогу адміністрації військової частини, 11.10.2016 року позивачка надіслала до відповідача нотаріально посвідчену заяву, у якій звернулася з проханням вислати поштою належним чином оформлену трудову книжку, копію наказу про звільнення та вимогою провести виплату всіх сум, що належать їй від роботодавця, у тому числі, суми за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги у зв`язку із звільненням за скороченням штату, тощо. Не отримавши від роботодавця ні трудової книжки, ні наказу про звільнення, вона неодноразово намагалася в телефонному режимі з`ясувати, чи вислані на її адресу вказані вище документи, але дзвінки ігнорувались. В порушення діючого законодавства Військова частина НОМЕР_1 повідомлення про необхідність отримання трудової книжки їй не направив. Крім того, не направлена копія наказу про звільнення. 31 жовтня 2016 року на особисту карту позивачки від відповідача надійшли кошти по розрахунку у зв`язку з звільненням у сумі 1260 грн., але нарахування було несвоєчасним. Через порушення відповідачем законних прав позивача їй була також завдана моральна шкода.

У зв`язку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію за весь час затримки видачі трудової книжки та розрахунку при звільненні з 17.10.2016 року до отримання трудової книжки 28.11.2016 року у розмірі 2 130,92 грн.; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду 15 000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі та надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що трудова книжка може бути надіслана її власнику поштою, однак це дозволяється тільки за письмовою згодою власника трудової книжки. У разі неотримання трудової книжки з вини працівника підприємство не несе відповідальності. Нотаріально завірена заява про прохання надіслати трудову книжку працівника Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 надійшла до військової частини НОМЕР_1 24.10.2016 року, її отримала у поштовому відділенні «Укрпошта» міста Золотоноші працівник Збройних Сил України ОСОБА_2 . Після реєстрації та відпрацювання документа, внесення відповідних записів, трудова книжка була відправлення позивачеві на адресу вказану у заяві. Позивач відразу халатно віднісся до процедури свого звільнення, так як особисто приїжджати за документами відмовився, а у своїй нотаріально завіреній заяві, яка була направлена на адресу військової частини НОМЕР_1 з проханням про видачу трудової книжки поштою, не вказала пункт про видачу витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 , яким її було звільнено. Крім того, військові частини Міністерства оборони є бюджетними організаціями, кошти на які проходять як видатки з бюджетних надходжень Міністерства. Заявка на кошти для виплат на жовтень 2016 року була подана до ФЕУ ПС ЗСУ 13.09.2016 року. 12 та 26 жовтня 2016 року на рахунки військової частини НОМЕР_1 надійшли кошти для виплат. 27 жовтня 2016 року платіжні документи для виплат були надані до управління Державного казначейства міста Золотоноші, в тому числі, для виплати вихідної допомоги ОСОБА_1 , 31.10.2016 була проведена оплата. Позивачеві грошова компенсація за невикористану відпустку не передбачена, в зв`язку з вже отриманими коштами за відповідний відпрацьований період до декретної відпустки. Що ж до нарахування вихідної допомоги при звільненні особи, то її було нараховано в розмірі 1242,11 грн. (посадовий оклад позивача на день звільнення), так як позивач на день звільнення не мала заробітку, розрахунок проводився згідно з установленою в її трудовому договорі тарифною ставкою, посадового окладу на момент звільнення. Крім того, позивач, пред`явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну їй моральну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 14 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку видачі трудової книжки та розрахунку при звільненні з 18.10.2016 року до отримання трудової книжки 28.11.2016 року у розмірі 2 130 грн. 92 коп.; на відшкодування моральної шкоди 4000 грн. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в доход держави судовий збір у розмірі 1 280 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності підстав стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за затримку видачі трудової книжки та розрахунку при звільненні з 18 жовтня 2016 року до отримання трудової книжки 28 листопада 2016 року у розмірі 2 130,92 грн., а також моральної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судовим розглядом встановлено, що з 01 березня 2012 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду друкарки штабу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (а.с. 5-6).

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.10.2016 № 237, звільнено з 17 жовтня 2016 року працівника Збройних Сил України ОСОБА_1 з посади друкарки військової частини НОМЕР_1 , відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу Законів про працю України у зв`язку із скороченням штату працівників.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Згідно п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Наказ від 17.10.2016 № 237 про звільнення позивачка отримала в судовому засіданні 14.07.2017 року.

Згідно з листом військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 27.02.2017 р., грошова компенсація за невикористану відпустку ОСОБА_1 не передбачена, в зв`язку з уже отриманими коштами за відповідний відпрацьований період до декретної відпустки. Нараховано вихідну допомогу при скороченні працівника ст. 44 КЗпП в розмірі 1543 грн. (посадовий оклад на день звільнення), так як ОСОБА_1 на день звільнення не мала заробітку, розрахунок проводиться з установлених їй в трудовому договорі тарифної ставки, посадового окладу на момент звільнення відповідно до останнього абзацу п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (а.с.35).

Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу.

Згідно ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до п. 4.2 вказаної Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Згідно чинного законодавства, обов`язок довести відсутність своєї вини покладається на роботодавця.

Матеріали справи свідчать, що лише 31.10.2016 року на особисту карту позивачки від відповідача надійшли кошти по розрахунку у зв`язку зі звільненням у сумі 1260 грн., що було зроблено несвоєчасно.

28.11.2016 року у відділенні «Укрпошта» позивачка отримала поштове пересилання трудову книжку (а.с. 9).

Колегія суддів вважає обґрунтованим розрахунок суми за весь час вимушеного прогулу, тобто за 29 робочих днів, що становить 2130 грн. 92 коп.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З витягу з наказу від 24.02.2017 № 92 командира військової частини НОМЕР_1 Про результати проведення службового розслідування вбачається, що було встановлено: своїми діями відповідальний виконавець штабу військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_3 та діловод штабу військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 порушили вимоги пунктів 3.93, 3.10.8, 3.10.9, 3.10.10, 3.11.3 інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженого наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 року № 200, що призвело до несвоєчасного звільнення працівника Збройних Сил України ОСОБА_1 .

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що позивачка в зв`язку із порушенням її законних прав вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, що спричинило їй моральні страждання.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги сторін є частково доведеними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді