Справа № 274/502/17
Провадження № 2/0274/746/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2017 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Щербака Д.С., за участю секретаря Поступайло Х.О., розглянувши в залі суду м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на самочинне будівництво, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача - Бердичівської міської ради Житомирської області, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок та підвал, що розташований за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Буковинського Владислава, буд. 61, загальною площею 204 кв.м.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 серпня 2009р. позивачка та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу будинку незавершеного будівництва готовністю 12% під літ.п/д під номером 61, що знаходиться по вул. Індустріалізації в м. Бердичеві, Житомирської області. В 2010 році позивачка самочинно добудувала будинок, загальною площею 102,1 кв.м., та підвал загальною площею 101,9 кв.м. без отримання відповідного на те дозволу. Під час проведення будівельних робіт нею були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. Крім того, що з початку будівництва ніяких заяв, претензій та скарг щодо збудованого будинку до неї не надходило. Після завершення будівництва КП «Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації» 13 листопада 2014р. був виготовлений технічний паспорт, згідно з яким загальна дійсна вартість вказаного будинку та підвалу становить 249.816,00 грн. Задля отримання технічного паспорту на будинок позивачка звернулась із заявою до відповідача з вимогою про введення будинку в експлуатацію та відповідно оформлення права власності. 13 січня 2017р. рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Бердичівської міської ради за №33413554 було зупинено розгляд вказаної заяви через відсутність декларації про готовність до експлуатації об'єкта.

У судове засідання позивачка не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити з наведених в позові підстав.

Представник відповідача на підставі довіреності ОСОБА_3 у судове засідання зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечила та просила суд відмовити в його задоволені, надавши суду письмове заперечення.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи та дослідивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимого і заперечень.

Позивачка є власником будинку незавершеного будівництва готовністю 12% під літ.п/д під номером 61, що знаходиться по вул. Індустріалізації в м. Бердичеві, Житомирської області згідно укладено від 07 серпня 2009р. купівлі-продажу договору. В 2010 році позивачка самочинно добудувала будинок, загальною площею 102,1 кв.м., та підвал загальною площею 101,9 кв.м. без отримання відповідного на те дозволу.

Рішенням Бердичівської міської ради від 07.12.2016р. за №229 позивачці було безоплатно передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку в м. Бердичеві по вул. Буковинського Владислава, буд. №61, загальною площею 737 кв.м.

Згідно положень ст. 182, ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, пп. 5, 6 ч. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вказана прибудова має бути прийнята в експлуатацію та право власності на неї підлягає державній реєстрації.

Порядок прийняття вказаного обєкта будівництва в експлуатацію визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461.

Зокрема, частина 9 Розділу V Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає спрощений порядок прийняття обєктів будівництва, споруджених до 12.03.2011 р. А саме, орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

Згідно п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до п.13 декларації про готовність обєкта до експлуатації, форма якої затверджена у додатку 3 до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, в декларації має відображатися інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію.

Державна реєстрація права власності на реконструйований об?єкт здійснюється відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. Згідно п. 49 вказаного Порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований обєкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення обєкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції обєктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта; технічний паспорт на обєкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції обєкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Отже, для введення в експлуатацію та реєстрації речових прав на реконструйовану квартиру позивачці необхідно мати у власності або користування земельну ділянку під прибудовою.

Відповідно до пп.14.1.205 ст.14 Податкового кодексу України прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно ч.ч.1-3 ст.42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У ч.1 ст.15 даний Закон визначає істотні умови договору, до яких, зокрема, належить об'єкт оренди - кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки.

Згідно ч.2 даної статті відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

В свою чергу, кадастровий номер земельної ділянки, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Із зазначеного слідує, що присвоєння кадастрового номеру відбувається при державній реєстрації земельної ділянки, для чого, в свою чергу, ця ділянка має бути сформована.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Здійснення прибудови до вказаного житлового будинку здійснено без відповідного дозволу, проте не порушує прав інших осіб, позивач є користувачем земельної ділянки у відповідності до вимог ч.2 ст.382 Цивільного кодексу України, ч.ч.1,3 ст.42 Земельного кодексу України, що не спростовано відповідачем.

За вказаних умов позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 16, 60, 88, 197, 208, 212-215, 218, 223, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок та підвал, що розташований за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Буковинського Владислава, буд. 61, загальною площею 204 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя: Д.С. Щербак