Копія Справа № 326/1102/17-р.
Провадження № 2/326/399/2017
УХВАЛА

21 серпня 2017 року м.Приморськ

Суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: АТ «Страхова група «ТАС», Приморське районне відділення ПАТ НАСК «Оранта», про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, позовні вимоги мотивує тим, що 15.08.2015 приблизно о 01.50 години водій ОСОБА_3 (відповідач 1), керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номер 203-20НА, та перевозячи в якості пасажира її (ОСОБА_1Ф.), здійснював маневр по розвороту біля домоволодіння №37 по вул.Новицького в м.Приморськ Запорізької області, при цьому проявив необережність, яка виразилась у злочинній недбалості, в порушенні п.10.1 ПДР виїхав на проїзну частину вул.Новицького. Там рухався автомобіль «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер С50-623П, яким керував водій ОСОБА_5 (відповідач 2), який, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, що є порушенням п.п.«а» п. 2.9 ПДР, перевищив максимальну швидкість руху у населених пунктах, що є порушенням вимог п.п.12.4 та 12.9 ПДР, і, проявивши необережність, яка виразилась у злочинній самовпевненості, зіткнувся з автомобілем ОСОБА_3 (відповідача 1), у якому знаходилася вона (позивач).

Внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження, які мають ознаки тілесних пошкоджень середнього ступеню тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров'я понад трьох тижнів.

За даним фактом були відкриті кримінальні провадження за №0000608 та за №0000752, а дії відповідачів були кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

На підставі ухвал Приморського районного суду Запорізької області від 25.11.2015 та від 23.03.2016 відповідачі звільнені від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, з закриттям вказаних кримінальних проваджень у зв'язку з передачею відповідача 1 на поруки трудового колективу оздоровчого комплексу «Прибій» ВП АТ «Мотор Січ» та у звязку з примиренням відповідача 2 з потерпілою ОСОБА_1 У судових засіданнях встановлено, що невиконання відповідачем 1 - п.10.1 ПДР, а відповідачем 2- п.п. «а» п. 2.9, п.п.12.4 та 12.9 ПДР, знаходиться у причинному звзку з подією ДТП, відповідачі свою провину визнали.

Внаслідок ДТП вона більш трьох тижнів перебувала у лікарні, де нею було витрачено 7028 грн., після чого їй був призначений курс амбулаторного лікування, фізіопроцедури та

обстеження у центрі комп'ютерної томографії, яке для неї коштувало суму у розмірі 500 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами судового розгляду кримінальних

проваджень за №0000608 та №0000752 і, зокрема, висновком судово-медичної

експертизи №744 від 29.09.2015 Бердянського МВ ЗОБ СМЕ, згідно з яким їй, яка страждала

ДЦП геміплегічної форми, спричинені тілесні ушкодження, які мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, і які у свою чергу потягли за собою тривалий розлад здоров'я понад трьох тижнів; копіями медичних документів, копіями чеків на покупку медикаментів та обстеження у центрі комп'ютерної томографії, а також іншими документами.

Позовні вимоги випливають із заподіяння шкоди, спричиненої джерелом підвищеної.

Окрім фізичної та матеріальної шкоди їй також завдано немайнові втрати, завдані моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторогу, тривогу, важкість виконання повсякденних обов'язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкій настрій, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратливість, побоювання щодо майбутнього стану здоров'я. В момент ДТП вона перенесла значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє життя.

Вона вимушена проходити стаціонарне, амбулаторне лікування, яке триває. При цьому вона почувалася незручно, дискомфортно, змушена пристосовуватися до негативних умов існування, оскільки не мала і не має змоги самостійно пересуватися, бо фактично «прикована» до ліжка, і всі гігієнічні процедури не обходяться без сторонньої допомоги, з приводу чого вона почуває себе як джерело клопоту та обмежень для близьких.

Так як вказані кримінальні провадження закриті з нереабілітуючих підстав, то вона вважає, що відповідачі повинні відшкодувати їй понесені у результаті ДТП як матеріальні збитки, так і моральну шкоду. Розмір матеріальних збитків позивач визначає у межах фактично понесених нею та документально підтверджених витрат у сумі 5528 грн., за відрахуванням 2000 грн., які відповідач 1 добровільно сплатив під час її знаходження позивача у лікарні.

Розмір відшкодування завданої їй моральної шкоди вона вважає розумним і справедливим визначити у сумі 40 000 грн., що за відрахуванням 15 000 грн., які відповідач 2 добровільно сплатив ще під час досудового провадження, складає суму у розмірі 25 000 грн.

Виходячи з обставин ДТП, відповідачі мають рівну міру вини у скоєні ДТП, тому повинні нести солідарну відповідальність за шкоду, яка спричинена їй, тобто кожен з них повинен відповідати у половинному розмірі заподіяної ними шкоди. З відповідача 2 необхідно стягнути суму матеріальних збитків у розмірі 3 764 грн., а з відповідача 1, за відрахуванням 2000 грн., які він добровільно сплатив потерпілій, відповідно суму у розмірі 1764 грн.

В той же час, в рахунок компенсації моральної шкоди з відповідача 1 необхідно стягнути суму

у розмірі 20 000 грн., а з відповідача 2, за відрахуванням 15 000 грн., які він добровільно сплатив

потерпілій, відповідно суму у розмірі 5000 грн.

Через те, що на день скоєння ДТП обидва транспортні засоби відповідачів були застраховані,

для участі у розгляді цивільної справи за цією позовною заявою необхідно залучити у якості третіх

відповідні страхові компанії, а саме: на боці відповідача 1 представника AT «Страхова група «ТАС»,

боці відповідача 2 представника Приморського районного відділення ПАТ НАСК «Оранта».

Просить: 1) ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на її користь завдані їй внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди матеріальні збитки у розмірі 1764 грн.; грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 грн., а усього суму 21 764 грн.;

2) стягнути з ОСОБА_4 на її користь завдані їй внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди матеріальні збитки у розмірі 3764 грн.; грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн., а усього суму 8764 грн.

Подана заява не в повному обсязі відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме, відповідно до пунктів 5, 6,7 частини 1 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

Всупереч зазначеним вимогам, позивачем у позові не зазначені наступні обставини та не зазначені докази щодо наступного:

- з якого розрахунку вона виходила, визначаючи завдані їй матеріальні витрати у сумі 5528 грн., з чого саме вони складаються (конкретно) і чим конкретно підтверджується вказана сума (конкретно), оскільки додані ксерокопії виписного епікризу, квитанції про оплату неякісні, деякі зовсім не читаються;

- яка тривалість її лікування після отримання травм і в подальшому; у якій кількості їй виписані були ліки, чим це підтверджується;

- чим підтверджується, що автомобілі відповідачів були застраховані і саме вказаними страховими компаніями; як рішення по справі може вплинути на права та обовязки третіх осіб;

- чи повідомлялись страхові компанії про ДТП, чи виїжджав на місце ДТП представники страхових компаній; чи зверталася позивач до страхових компаній з заявою про отримання страхових виплат, чи отримувала вона страхові виплати, в яких сумах, чим це підтверджується;

- чим підтверджується, що позивачці у відшкодування завданої шкоди виплачені відповідачем ОСОБА_4 саме вказані нею суми, і своїй заяві вона зазначала, що в повному обсязі їй відшкодована матеріальна та моральна шкода, чому тепер вона зазначає інше.

Відповідно до ч.1,2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119,120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків (ч.1). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.119,120 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.2).

Тому позовну заяву необхідно залишити без руху, позивачу надати строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: АТ «Страхова група «ТАС», Приморське районне відділення ПАТ НАСК «Оранта», про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - залишити без руху.

Роз`яснити ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, що їй необхідно усунути вказані недоліки протягом трьох діб з дня отримання ухвали та розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис ОСОБА_6

З оригіналом згідно: суддя Т.В. Стріжакова

21.08.2017