АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5777/17 Суддя доповідач Карімова Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 14 липня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Азадалієвої Яни Миколаївни, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_7 про скасування рішення про реєстр права власності іпотекодержателя,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з вказаним позовом, в якому просили скасувати рішення Державного раєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Азадалієвої Я.М., індексний № 33152372 від 24 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_7 на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1; скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_7, №18274349, який було внесено на підставі рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Азадалієвої Я.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 33152372 від 24 грудня 2016 року.

13 липня 2017 року від ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_8 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій посилаючись на те, що відповідач має намір реалізувати спірну квартиру, що може зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 45,4 кв. м., житлової 29,0 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_7 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №33152372 від 24.12.2016 року, вчинений приватним нотаріусом ХМНО Азадалієвою Я.М., номер запису про право власності: НОМЕР_1 від 24.12.2016 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 14 липня 2017 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено.

Накладено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 загальною площею 45,4 кв. м., житлової 29,0 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_7 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 33152372 від 24.12.2016 року, вчинений приватним нотаріусом ХМНО Азадалієвою Я.М., номер запису про право власності: НОМЕР_1 від 24.12.2016 року.

Вказана ухвала оскаржена ОСОБА_7, який посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову ОСОБА_5 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем не зазначено причини у зв»язку з яким необхідно забезпечити позов, а також обгрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову.

Крім того, вказував, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, відійшов від принципу співмірності засобів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України виділені матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищевказаної квартири, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний засіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, тому необхідно задовольнити заяву в повному обсязі, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону і підтверджується виділеними матеріалами, наданими до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У п. 6 цієї постанови зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 08.06.2017 року, власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, р.№459 від 18.02.2011 року.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору є скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_7, №18274349, який було внесено на підставі рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Азадалієвої Я.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 33152372 від 24 грудня 2016 року, тобто між сторонами виник спір саме з приводу вищевказаної квартири.

Суд першої інстанції, враховуючи вищевказані обставини та вимоги процесуального закону щодо адекватності вимог позову заходам забезпечення позову майнового характеру, надав належну оцінку доводам позивача та дійшов обгрунтованого висновку щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням того, не вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову могло би утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в апеляційному суді та висновків районного суду не спростовують.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, що у відповідності до п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 , 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 14 липня 2017 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: