Справа № 309/791/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді : Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Хустської РДА про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, визначення способу участі у спілкуванні та вихованні з онуком,-

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Хустської РДА про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, визначення способу участі у спілкуванні та вихованні з онуком.

Позов мотивовано тим, що син позивачки ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою у справі - ОСОБА_2 Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 13.07.2015 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який являється онуком позивачу. На сьогоднішній день між батьками дитини неприязні відносини, через що ні син позивача, ні позивач не мають можливості спілкуватися з дитиною з вини відповідача. Відповідач створює позивачу перешкоди у спілкуванні з онуком, перешкоджає зустрітись з дитиною, передати йому подарунки. Дії відповідача перешкоджають позивачу брати участь у вихованні онука, чим порушуються права дитини. З метою захисту прав дитини та прав позивача, як бабусі, позивач звернулася до суду з метою визначення порядку спілкування з онуком. Крім регулярних зустрічей з онуком позивач має намір виїжджати з ним під час святкування новорічних свят в м.Тернопіль та інші міста України, з метою розширення його кругозору та всебічного розвитку, а влітку виїжджати на море з метою його оздоровлення та фізичного розвитку. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач ОСОБА_1 просила суд визначити такі способи її участі у спілкуванні та вихованні онука: систематичні побачення з онуком у 1-у та 3-ю суботу місяця та в день народження онука з 12.00 до 16.00 за місцем проживання (Закарпатська область, Хустський район, с.Нижній Бистрий), надати дозвіл на виїзд онуку разом з позивачем з 30 грудня по 20 січня терміном 10 днів на екскурсії та виїзд в м.Тернопіль з 1 червня по 30 серпня строком на 30 днів в м.Тернопіль та відпочинок в пансіонатах України кожного року до набуття онуком повноліття.

Рішенням Хустського районного суду від 07 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканці АДРЕСА_1 слідуючий порядок часу спілкування з онуком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - у першу і третю суботу місяця та в день народження онука з 12 до 16 години за місцем проживання - АДРЕСА_2. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Хустського районного суду від 11 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 775,54 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про надання дозволу на виїзд малолітнього онука в м.Тернопіль та ухвалити нове рішення, яким надати дозвіл на виїзд малолітньому онуку ОСОБА_4 разом з позивачем з 1 червня по 30 серпня строком на 30 днів в м.Тернопіль кожного року до набуття онуком повноліття. Посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Додаткове рішення в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи спосіб спілкування позивача з онуком, суд першої інстанції виходив з того, що вищевказаний спосіб найкращим чином забезпечить інтереси дитини.

З даним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 257 СК України встановлено, що баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно зі ст.263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно з ч.ч.4,5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Встановлено, що син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 22.07.2008 року, серія НОМЕР_1 (а.с.4).

Від даного шлюбу народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.02.2010 року, серія НОМЕР_2 (а.с.5), який доводиться онуком позивачці.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатьскої області від 13.07.2015 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на утриманні та вихованні біля матері - ОСОБА_2(а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно довідок від 20.05.2016 року бабуся дитини ОСОБА_1, 1965 р.н. та батько дитини ОСОБА_3, 1987 р.н. проживають в АДРЕСА_1, на диспансерному обліку не знаходяться і ознак психічного розладу не виявлено (а.с.42-43).

Згідно довідки виданої директором школи інтернату ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 вересня 2015 року зарахований вихованцем дошкільної групи школи, проживає з матір'ю, на всі вихідні, святкові та канікулярні дні перебуває на утриманні матері і за перебування дитини у дошкільній групі ОСОБА_2 вносить батьківську плату(а.с.20).

Відповідно до характеристики, яка розглянута на апаратній нараді при директорові школи-інтернату 28 березня 2016 року ОСОБА_2 працює вихователем та вчителем англійської мови в школі-інтернату з 01 вересня 2015 року. Як мама толерантно, виховано, витримано, з любов'ю і ніжністю ставиться до сина, без якого не уявляє своє життя. Завжди інтереси сина ставить вище своїх, вважає їх найважливішими при прийнятті рішень і їх втіленні (а.с.21).

Згідно висновку органу опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації № 01-9/1189 від 23 травня 2016 року вбачається, що враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини та інтереси малолітнього ОСОБА_4, орган опіки та піклування Хустської РДА вважає за доцільне встановити години спілкування громадянки ОСОБА_1, мешканки АДРЕСА_3, з малолітнім онуком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за таким графіком: першу, третю суботу місяця та в день народження онука з 12 до 16 год. за місцем проживання дитини в АДРЕСА_2 та надати дозвіл на виїзд малолітнього ОСОБА_4 разом з матір'ю з 1 червня по 30 серпня строком 30 календарних днів в м.Тернопіль для його оздоровлення та відпочинку до досягнення дитиною повноліття (а.с.39-41).

Як слідує з протоколів індивідуальної консультації Нижньобистрівської загальноосвітньої школи - інтернату I-II ступенів від 14.04.2016 р., 02.09.2016 р, 09.09.2016 р., 16.09.2016 р., 23.09.2016 р. дитина відвідує психолога з підстав розлучення батьків. При цьому, як слідує з протоколів від 14.04.2016 року, 02.09.2016 року дитина після зустрічі з батьком і бабусею знаходиться у дискомфортному стані, збуджена, погано спала; під час свята першого вересня дитина поводилася вкрай неадекватно, була роздратована, схильна до емоційних зривів. З слів вчительки через подарунок батька був перерваний урок. Рекомендовано батьку і бабусі постійно контролювати свої емоції під час зустрічі з дитиною, не конфліктувати з мамою в присутності дитини, місце зустрічі з дитиною повинно бути комфортним для дитини (а.с.153-157).

Крім того, дитина проходила консультацію у невролога, у зв'язку з чим було призначено лікування.

Вказане свідчить про те, що розлучення батьків, неприязні стосунки між батьками дитини, а також неприязні стосунки між бабусею та матір'ю негативно впливають на психологічний стан дитини.

Суд першої інстанції вирішуючи питання про спосіб участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онуком, врахував вище наведені фактичні обставини справи, а також вік дитини, а саме, що дитина є малолітньою, і вірно взяв до уваги в першу чергу інтереси дитини та дійшов правильних висновків про відсутність можливості виїзду малолітнього ОСОБА_4, разом з позивачкою без матері до м. Тернопіль та на відпочинок в пансіонатах України, оскільки такі виїзди можуть призвести до негативних наслідків щодо психологічного стану дитини.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляції висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст.ст.303, 308, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 07 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: