ухвала

іменем україни

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», третя особа - ОСОБА_6, про визнання припиненим зобов'язання за договором поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», третя особа - ОСОБА_6, про визнання припиненим зобов'язання за договором поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк») звернулося до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 09 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № КF 48367 зі змінами і доповненнями, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 37 000 доларів США строком до 08 квітня 2023 року під 12,5 % річних.

У свою чергу між банком та ОСОБА_8 09 квітня 2008 року було укладено договір поруки № РО 93470 та між позивачем та ОСОБА_7 договір поруки № РО 93469 РО, відповідно до яких відповідачі взяли на себе обов'язок в повному обсязі, як солідарні боржники, відповідати перед банком за виконання боржником умов кредитного договору.

У зв'язку із тим, що ОСОБА_6 належним чином не виконуються умови кредитного договору, кредит не повертається належним чином станом на 16 жовтня 2015 року заборгованість становить - 20 904,67 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 453 435 грн 21 коп.

Вимоги направлені на адреси відповідачів щодо сплати заборгованості були залишені поза увагою.

У зв'язку з чим ПАТ «ВіЕс Банк» просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь до ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 20 904,67 доларів США, що станом на 16 жовтня 2015 року становить 453 435 грн 21 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 20 904,67 доларів США, що станом на 16 жовтня 2015 року становить 453 435 грн 21 коп. та судові витрати.

У січні 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду з зустрічними позовами про визнання зобов'язання за договором поруки припиненим. Зазначають, що у зв'язку із тим, що умови основного зобов'язання - кредитного договору від 09 квітня 2008 року № КF 48367, змінювалися, а саме підвищувалась процентна ставка до 12,5 % замість 10,5 % без їх згоди, є підстави відповідно до ст. 559 ЦК України для визнання припиненими зобов'язань за договорами поруки.

У свою чергу, ОСОБА_6 подала зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору від 09 квітня 2008 року № КF 48367, виходячи з того, що на порушення положень Закону України «Про захист прав споживачів»банк не надав споживачу всю передбачену інформацію щодо кредиту. Також договір не містить всіх істотних умов, які визначені в законодавстві, що регулює споживче кредитування. Умови кредитного договору є також несправедливими, а тому позивач просить захистити свої права шляхом визнання недійсним кредитного договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року, позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість по кредитному договору в сумі 20 904,67 доларів США, що станом на 16 жовтня 2015 року становить 453 435 грн 21 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість по кредитному договору в сумі 20 904,67 доларів США, що станом на 16 жовтня 2015 року становить 453 435 грн 21 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» судовий збір у розмірі 2 267 грн 17 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» судовий збір у розмірі 2 267 грн 17 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» судовий збір у розмірі 2 267 грн 17 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовів, суди попередніх інстанцій виходили з того, що кредитний договір укладений в належній формі, його істотні умови викладені зрозуміло та погоджені сторонами на власний розсуд і відповідали їх волевиявленню, а тому підстав для визнання його недійсним не має. Зважаючи на порушення боржником умов договору, боржник та поручителі несуть солідарну відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язання позичальником у розмірі заборгованості за кредитним договором в сумі 20 904,67 доларів США, що станом на 16 жовтня 2015 року становить 453 435 грн 21 коп. Вимоги щодо збільшення процентної ставки без згоди поручителів недоведені.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 09 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № КF 48367 за умовами якого, банк зобов'язався відкрити позичальнику кредитну лінію у розмірі 37 000 доларів США, строком на 5 років до 08 квітня 2013 року, під 12,5 % річних. У випадку виникнення заборгованості, процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 22,5 % річних.

На забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором, в цей же день 09 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» та ОСОБА_9 був укладений договір поруки № РО 93469, а з ОСОБА_8 - договір поруки № РО93470, за умовами яких поручителі, кожний окремо, взяли на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за порушення зобов'язань боржника за кредитним договором як солідарні боржники.

Додатковими угодами до кредитного договору та договорів поруки сторони продовжили термін дії договорів до 08 квітня 2023 року та погодили розмір процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі - 10,5 %, а у разі виникнення заборгованості - 20,5 %, що є меншим ніж передбачалося у кредитному договорі та договорах поруки та не призвело до збільшення розміру відповідальності поручителя.

Кредитний договір, договори поруки та додаткові угоди до нього з часу їх укладання й до 2016 року відповідачами не оспорювалися, підписані сторонами без будь-яких застережень, а отже, відповідали їх вільному волевиявленню.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, здійснив виплату кредитних коштів в сумі 37 000 доларів США.

Однак, відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки належним чином не виконують,що призвело до виникнення заборгованості.

Оскільки на порушення положень статті 1054 ЦК України та умов укладеного договору, свої зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів у встановлені строки позичальник не виконувала, позивач мав підстави, згідно з п. 5.2.11 кредитного договору, для дострокового стягнення кредитних коштів та заборгованості за кредитом.

За розрахунком позивача станом на 16 жовтня 2015 року заборгованість за кредитом становить 20 904,67 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день виникнення по курсу НБУ становить 453 435 грн 21 коп. і складається з заборгованості за кредитом - 19 514,79 доларів США, заборгованості за відсотками - 1 123,29 доларів США.

Досудова вимога про усунення порушення від 18 травня 2015 року № 09-4/10303 залишена відповідачами без реагування.

При цьому наявність заборгованості відповідачі не заперечують.

Розрахунок поданий позивачем не спростований, свого розрахунку відповідачами не подано, тому суди виходили з розрахунку наданого позивачем і стягнули з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у зазначеному в рішенні суду розмірі, солідарно, виходячи з умов договору та положень ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак