Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4619/17
Номер провадження2/711/1747/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.07.2015р. між сторонами укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №998. Від шлюбу сторони мають дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Зазначено, що відповідач ухиляється від покладеного на нього ст. 180 СК України обов»язку утримувати свою дитину: відмовляється добровільно надавати кошти, не купує для нього одяг та продукти харчування, ліки. Крім того, відповідач не цікавиться інтересами своєї дитини. При цьому, відповідач є приватним підприємцем, отримує чималі прибутки від здійснення такої діяльності і може сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі по 10000грн. щомісяця.

Таким чином, просить суд, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій формі, що становить 10000грн. щомісяця, починаючи від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення повноліття; судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бодашко О.О. повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Зазначили, що з часу розлучення відповідач жодного разу грошові кошти на утримання їхньої спільної дитини не надавав. Спочатку він купував одяг та ліки для дитини, а на даний час припинив це робити. Повністю утриманням сина займається вона (позивач по справі). Відповідач є ПП, має рухоме майно, яке на даний час є об»єктом розподілу між подружжям по судовій справі; сторони є власниками квартири, і таким чином, він може сплачувати кошти для дитини в розмірі по 10000грн. щомісяця. Факт лікування сина у приватного лікаря та здійснення відповідної оплати за такі послуги, придбання «бадів-вітамінів», оплати приватних курсів розвитку дитини, тощо, - вона підтвердити не може. Крім того, позивач зазначила, що навести суду розрахунки витрат на сина, вона не може, але близько 20000грн. на місяць. При цьому, позивач повідомила, що вона працює неофіційно і відмовилась назвати розмір своїх доходів. Заперечила проти запропонованого відповідачем розміру аліментів - півтори тисячі гривень щомісяця, оскільки вважає, що цього для сина буде не достатньо.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник за довіреністю ОСОБА_6 позовні вимоги визнали частково. Зазначили, що спору щодо батьківства житини та факту його проживання з матір»ю - позивачем по справі, немає. Вважають, що позивачем не доведено обставини щодо розміру аліментів - 10000грн. та того, що дитина потребує утримання саме в такому розмірі і позивач такі кошти безпосередньо витрачає. Відповідач згоден сплачувати на утримання сина щомісяця по півтори тисячі гривень. Крім того, відповідач пояснив, що на даний час сторони ділять майно в т.ч. ТЗ, а також квартира знаходиться у їхній спільній власності у рівних частинах. Дійсно, він є підприємцем, розмір його доходів щомісяця становить близько 6-7тис.грн., не є інвалідом, є працездатним, на даний час він перебуває в іншому шлюбі і дружина є вагітною. Відповідач зазначив, що до 15.06.2017р. він утримував сина - купував одяг, ліки, харчування, оплачував його розваги, а потім припинив, оскільки позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. При цьому, коли позивач виїздить за кордон, то син постійно проживає разом з ним. Судові витрати не визнає.

Заслухавши думку позивача та відповідача, їхніх представників, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного:

встановлено, що за даними свідоцтва про народження (Серія НОМЕР_1) сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо місця проживання якого між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами також не існує.

В судовому засіданні також встановлено, що сторони разом не проживають і їхня спільна дитина проживає з матір'ю.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України (в редакції, що набрала законної сили 08 липня 2017 року), способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України (в ред., що діє з 08 липня 2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України в ред., що діє з 08 липня 2017 року).

За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дитини становить: вікoм до 6 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1355 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн.; вікoм від 6 до 18 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1689 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1777грн., з 01 грудня - 1860 грн.

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази жодним чином не дають суду підстав для повного задоволення заявлених позовних вимог. Позивачем в судовому засіданні не було доведено обставин, які б свідчили про неможливість зібрання та надання до суду, до початку розгляду справи по суті, певних доказів у підтвердження позову. Не було заявлено жодних клопотань про їх витребування, як і не було подано до суду заяв про забезпечення доказів по даній справі. Відсутні будь-які підтверджуючі дані, які б свідчили про те, що дитина - ОСОБА_3, 2012р. народження потребує матеріального утримання у розмірі аліментних платежів в 10000грн. Також позивачем не доведено розмір витрат, які вона несе безпосередньо на утримання дитини. Крім того, на думку суду, враховуючи вік відповідача, стан його здоров»я, працездатність, наміри утримувати спільну з позивачем дитину, часткове визнання ним позову, а також принцип рівності прав та обов»язків батьків щодо дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, визначивши розмір аліментів- 2000грн. 00коп.

З»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме, - слід стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000грн. 00коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 12.06.2017 року до повноліття дитини; в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Крім того, слід зазначити, що відповідно до положень статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. 00 коп., як передбачено ст.ст. 79, 88 ЦПК України та нормами Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 141, 180-184, 191, 192 СК України, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Постановою КМУ від 26.02.1993 №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», ст.ст. 3, 4 10, 11, 15, 57-61, 79-88, 209-223, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000грн. 00коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 12.06.2017 року до повноліття дитини.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 640грн. 00коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька