Провадження №2/523/1770/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді - Виноградової Н.В.,

при секретарі судового засідання - Одарія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, вселення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовною завою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якій просив зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 повернути оригінали правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру; вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1; стягнути з відповідачки судові витрати на користь позивача.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 2/3 частини АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом. 1/3 частини даної квартири належить відповідачці - ОСОБА_2 Позивач посилається на перешкоджання йому, як власнику потрапити до квартири та жити в неї.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх.

Від відповідачки надійшли заперечення в яких вказала, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а отже не підлягає задоволенню. В своїх запереченнях відповідачка визнала, що проживає на даний момент в спірній квартирі, також вказала, що є власницею квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Пояснила, що у них з батьком була домовленість про те, що вона разом зі своїм чоловіком будуть проживати в квартирі АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 буде проживати в її квартирі АДРЕСА_2. Перешкод у потраплянні позивача в спірну квартиру вона не здійснює, навіть зазначила, що в нього є комплект ключів від квартири АДРЕСА_1 та оригінали правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 та на її квартиру АДРЕСА_2. Представник відповідачки у судовому засіданні заперечення підтримав, позовні вимоги не визнав, просив залишити їх без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1994 р. на праві спільної часткової власності належить: ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тобто по 1/3 частині кожному (а.с.8), на підставі розпорядження органу приватизації 18.06.1994 р. № НОМЕР_1 (а.с.7). Право власності на цю квартиру було зареєстровано за власниками 22.06.1994 р. Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації (а.с. 8 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 - жінка ОСОБА_1 Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/3 частини вищевказаної квартири. ОСОБА_1 прийняв спадщину, на підставі чого було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори від 07.06.2010р. (а.с.9).

Згідно довідки про склад сім'ї № 553 від 27.03.2017р. у вищевказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.37).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів поліції з заявами про вселення його до даної квартири, про відкриття кримінальної справи стосовно його доньки ОСОБА_2 та його зятя, що підтверджується копіями заяв (а.с.12,14,21).

Згідно листа Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 06.06.2017р. № 39/6648 встановлено, що під час відвідування дільничим офіцером поліції сектору превенції Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 для встановлення фактів викладених у заяві ОСОБА_1 про прийняття заходів щодо його доньки ОСОБА_2, яка не пускає його до квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2 двері не відчинила та повідомила, що не бажає мешкати з батьком.

У відповідності ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має тільки підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, приймаючи до уваги, що позивач по справі є співвласником спірної квартири, а відповідачка на даний час перешкоджає користуватися нею, що є безумовним порушенням прав власності, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги в частині вселення ОСОБА_1 у дану квартиру є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання відповідачки на недоведеність факту порушення прав позивача спростовуються листом Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 06.06.2017р. № 39/6648. Судом не приймається до уваги твердження ОСОБА_2 про те, що її батьку ОСОБА_1 є де жити, а саме в її квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, як підставу для відмови у задоволенні позовну.

Вимога позивача про повернення йому оригіналів правовстановлюючих документів на спірну квартиру не підлягає задоволенню, оскількипозивачем не було доведено факту відсутності зазначених оригіналів у нього та відповідне знахлдження їх у відповідачки, крім того позивач не обмежений у праві звернутися до належних органів з заявою про видачу дублікату правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, вселення - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Суворовського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: