Справа № 755/5560/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення третейського суду,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва, як компетентного суду, із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30 січня 2017 року по справі №Д-03/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, заявник ОСОБА_1 посилається на наступне, що 30 січня 2017 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Заявник ОСОБА_1 вважає, що третейським судом ухвалено рішення у спорі, який не підвідомчий третейському суду з урахуванням положень п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», якою передбачено, що третейські суди можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських відносин, за винятком справ у спорах про захист прав споживачів, в даному випадку відносини, які виникли між сторонами спору стосуються виконання зобов'язань по договору споживчого кредиту, укладеного між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_1, ОСОБА_3 (Позичальник), що є підставою для скасування рішення третейського суду.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив скасувати рішення третейського суду з підстав, наведених у заяві, яка подана до суду.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Святецький В.І. подав до суду письмові заперечення, вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про скасування рішення третейського суду, оскільки заявник ОСОБА_1 не просить суд встановити, на які цілі було використано кредит та сам не надає відомостей, які підтверджували б використання кредитних коштів на споживчі цілі. Крім того, представник у запереченнях стверджує, що відповідачами за даним рішенням є також поручителі, які не заявляють вимог, а тому, на думку представника, рішення третейського суду є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для його скасування.

Заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляд справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків за №Д-03/16, оцінивши наявні у справі докази та наведені заявником підстави для скасування рішення третейського суду, які викладені у заяві про скасування рішення третейського суду, суд приходить до наступного.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо визнанням поняття права на суд, встановлений законом, не обов'язково має розумітися як суд класичного виду, інтегрований у стандартну судову систему держави (рішення у справі "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства" від 28.06.84 р., рішення справі "Літгоу та інші проти Сполученого Королівства" від 08.07.86 р., рішення у справі "Регент проти України" від 03.04.2008 р.).

Отже, третейський суд відповідає поняттю «суду» в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, а тому здійснюючи свою діяльність повинен дотримуватися в т. ч. встановлених такою нормою гарантій.

30 січня 2017 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (третейський суддя Мамченко Ю.В.) ухвалено рішення, яким частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість в сумі 148 984 765 грн. 20 коп. та третейський збір в сумі 25500,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 - відмовлено. (а.с.5-8)

Відповідно до положень ст.51 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, в разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано, зокрема, у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону (п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України).

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (в редакції Закону України «Про внесення зміни до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 р.), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Наведене дає підстави для висновку про те, що положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Такі правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 02.09.2015 р. у справі №6-856цс15, від 04.11.2015 р. у справі №6-2074цс15, від 11 листопада 2015 року у справі №6-1716цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При вирішенні питання щодо підстав для скасування рішення третейського суду, суд враховує, що рішення третейського суду, яке є предметом оскарження, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону, а виходячи з характеру спірних відносин та суб'єктивного складу сторін, що були предметом спору у третейському суді та стосуються виконання зобов'язань за Кредитним договором №75/15-Ф від 12 серпня 2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_1, ОСОБА_3, які разом, згідно умов договору є Позичальником, з цільовим призначенням кредиту - «споживчі потреби», тобто в даному випадку ОСОБА_1, ОСОБА_3 (Позичальник) є споживачами послуг банку, одержавши кредит на споживчі потреби, спір виник щодо стягнення заборгованості за споживчим кредитом, тому дана справа не підвідомча третейському суду відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», що дає підстави скасувати рішення третейського суду на підставі п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України.

При цьому, суд вважає безпідставними викладені представником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в запереченнях доводи про те, що відповідачами в третейській справі виступали поручителі, оскільки, як убачається з умов кредитного договору та оскаржуваного рішення третейського суду, особи, з яких присуджено стягнути заборгованість за кредитним договором - ОСОБА_1, ОСОБА_3, обидва є позичальниками за цим договором, а в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до поручителя ОСОБА_2 третейським судом відмовлено з задоволенні позову.

Верховним Судом України також викладена правова позиція при прийнятті Постанови від 03.02.2016р. у справі №2630цс15, де вказано про те, що системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. Незалежно від предмета й підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

При вирішенні питання щодо підстав для скасування рішення третейського суду, суд враховує, що рішення третейського суду, яке є предметом оскарження, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону, а виходячи з характеру спірних відносин та суб'єктивного складу сторін, що були предметом спору у третейському суді та стосуються виконання зобов'язань за кредитним договором, тому дана справа не підвідомча третейському суду відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», що дає підстави скасувати рішення третейського суду на підставі п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України.

Згідно з Конституцією України Україна є демократичною, соціальною, правовою державою; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст. ст. 1, 3 Конституції України).

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень ст. ст. 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом оскарження дій і рішень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення третейського суду є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись п. 14 ч. 1 ст. 6, ст.51 Закону України «Про третейські суди», ч.1 ст.360-7, ст.ст. 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення третейського суду задовольнити частково.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30 січня 2017 року, яке ухвалено у справі №Д-03/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість в сумі 148 984 765 грн. 20 коп. та третейського збору в сумі 25500,00 грн. - скасувати.

В іншій частині рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30 січня 2017 року, яке ухвалено у справі №Д-03/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд мста Києва, протягом десяти днів з дня її проголошення Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я