Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2017 р. . Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

за участі

представника позивача Липовського Д.В.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № 004-29082-040113 від 04 січня 2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 40 500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 10 листопада 2016 року становить у розмірі 42 773,41 грн., що складається із простроченого тіла кредиту у розмірі 25 030,59 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 17 742,82 грн. Просить суд стягнути заборгованість станом на 10 листопада 2016 року у розмірі 42 773,41 грн., та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача Липовський Д.В. підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що 27 листопада та 29 листопада 2013 року відповідач зверталась із заявами про викрадення кредитної картки. Банком за даними заявами проведено службове розслідування, проаналізовано виписку та історію авторизації, транзакцій за 27 листопада 2013 року, що увійшли до переліку оскаржуваних, проводились в період з 20 год. 28 хв. по 20 год. 29 хв. зняття готівки з банкомату відбулось трьома транзакціями на загальну суму 24 000,00 грн. з коректним введенням ПІН-коду картки. Згідно Правил надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», з якими відповідач була ознайомлена, банк не несе відповідальності перед клієнтом за успішне здійснення операцій, для здійснення яких необхідно вводити ПІН-код. З 2013 року аудіозапис з камери зовнішнього спостереження не зберігся.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що 27 листопада 2013 року в маршрутному таксі № 211 в місті Києві у неї було викрадено гаманець з грошовими коштами, у якому знаходилась кредитна картка позивача видана за заявою № 004-29082-040113 від 04 січня 2013 року. Про даний факт відповідач повідомила в правоохоронні органи та на гарячу лінію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», після чого було заблоковано її картку. За фактом таємного викрадення майна Дніпровським районним управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0018839 за ч. 1 ст. 185 КК України. 19 грудня 2013 року вона звернулася до позивача та сплатила заборгованість у повному обсязі в розмірі 1 874,00 грн., що виникла до 27 листопада 2013 року. Через деякий час представники позивача стали надзвонювати до відповідача із вимогами погасити заборгованість у розмірі 25 000,00 грн., яка виникла після викрадення кредитної картки. Заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості вважає необґрунтованими, оскільки не підтверджується жодним доказом (а.с.27-34). До суду також надійшла заява про застосування строків позовної давності та просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі (а.с. 100).

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

04 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем була укладена кредитна угода № 004-29082-040113 на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 40 500,00 грн. на платіжну картку та відкрито рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 5).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 004-29082-040113 від 04 січня 2013 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 10 листопада 2016 року становить у розмірі 42 773,41 грн., що складається із простроченого тіла кредиту у розмірі 25 030,59 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 17 742,82 грн. (а.с. 4).

Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

19 грудня 2013 року відповідачем сплачено заборгованість по кредитному договору № 004-29082-040113 від 04 січня 2013 року в розмірі 1 874,00 грн., що підтверджується квитанцією № 29846032 (а.с. 37).

Згідно виписки по рахунку приватного клієнта ОСОБА_2 за період з 04 січня 2013 року по 10 листопада 2016 року заборгованість по тілу кредиту у відповідача виникла 27 листопада 2013 року, тобто після викрадення картки та зняття грошових коштів у розмірі 24 000,00 грн. (а.с. 82).

Відповідач заперечувала проти позову та пояснила, що 27 листопада 2013 року було викрадено кредитну картку, про що вона негайно повідомила правоохоронні органи та зателефонувала на гарячу лінію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», після чого було заблоковано її картку.

Судом встановлено, що згідно роздруківки телефонних дзвінків за номером НОМЕР_2 наданих Приватним акціонерним товариством «МТС Україна» 27 листопада 2013 року о 20 год. 48 хв. здійснено вихідний дзвінок на номер НОМЕР_3 тривалістю 5 хв. 16 сек. Крім цього з номеру НОМЕР_4 27 листопада 2013 року о 20 год. 29 хв. здійснено вихідний дзвінок на номер НОМЕР_3 тривалістю 4 хв. 18 сек. (а.с. 36). 27 листопада 2013 року, 28 листопада та 29 листопада 2013 року відповідач зверталася до відділення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» із письмовими заявами про викрадення платіжної картки, виданої згідно заяви № 004-29082-040113 від 04 січня 2013 року (а.с. 96, 97, 98).

Представник позивача Липовський Д.В. підтвердив звернення відповідача із письмовими заявами 27 листопада та 29 листопада 2013 року про викрадення кредитної картки. Однак зазначив, що банком за даними заявами проведено службове розслідування, проаналізовано виписку та історію авторизації, транзакцій за 27 листопада 2013 року, що увійшли до переліку оскаржуваних, проводились в період з 20 год. 28 хв. по 20 год. 29 хв. зняття готівки з банкомату відбулось трьома транзакціями на загальну суму 24 000,00 грн. з коректним введенням ПІН-коду картки. Згідно Правил надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», з якими відповідач була ознайомлена, банк не несе відповідальності перед клієнтом за успішне здійснення операцій, для здійснення яких необхідно вводити ПІН-код.

22 січня 2014 року позивачем на заяву відповідача надано письмову відповідь, що 27 листопада 2013 року при зверненні транзакцій на загальну суму 24 000,00 грн. грошові кошти були одержанні через банкомат за допомогою введення ПІН-коду, тому умови та положення, зазначенні в договорі, залишаються незмінними та обов"язковими для виконання (а.с. 201-202).

Згідно довідки від 28 листопада 2013 року Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві ОСОБА_2 27 листопада 2013 року зверталась до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві із заявою про крадіжку її гаманця з двома банківськими картками, виданими Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (а.с. 35).

Згідно інформаційного листа Прокуратури м. Києва від 26 травня 2014 року за фактом таємного викрадення майна Дніпровським районним управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0018839 за ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 39).

Судом оглянуто матеріали кримінального провадження №0018839 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з яких 28 листопада 2013 року слідчим Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0018839, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, заявник ОСОБА_2 (а.с. 198). 05 лютого 2014 року Національний банк України на звернення відповідача надав відповідь, з якої вбачається, що листом від 20 грудня 2014 року № 47-606/28878 була надана відповідь відповідачу з порушеного нею питання. Крім цього, зазначено, що держатель платіжної карточки, несе персональну відповідальність за збереження своєї платіжної картки та має дотримуватись конфіденційності щодо свого ПІН-коду, в противному разі нести відповідальність за негатикні наслідки (а.с. 203).

Згідно висновку слідчого Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 04 квітня 2014 року розглянуто заяву ОСОБА_2 про хід кримінального провадження (а.с. 204-205). 20 серпня 2014 року постановою слідчого Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві закрито кримінальне провадження № 0018839, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у зв'язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 199-200).

31 липня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено скаргу ОСОБА_2 та скасовано постанову слідчого Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Щирика Д.І. від 28 серпня 2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0018839 від 27 листопада 2013 року (а.с. 197).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа.

Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини.

Боржник звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання.

Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням затвердженого Постановою Правління Національного банку України 05 листопада 2014 року № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно п. 7.1 Заяви № 004-29082-040113 складовою та невід'ємною частиною цієї пропозиції є Правила та тарифи Банку, з якими відповідач попередньо ознайомлена, повністю згодна, їх зміст розуміє й положення яких неухильно зобов'язується дотримуватись (а.с. 5).

Відповідно до п. 4.1.8 Правил надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів Банку від 18 липня 2012 року протокол № 392 банк блокує картку (вносить картку до стоп-списку) у випадку повідомлення Держателем згідно умов Правил про втрату/крадіжку Картки або про вчинення шахрайських дій з її використанням.

Згідно п. 4.2.5 Правил проведення операцій зняття готівкових коштів з використанням картки здійснюється наступним чином: при проведенні операцій зняття готівкових коштів в банкоматі введення ПІНу є обов'язковим. ПІН замінює особистий підпис Держателя.

Відповідно до п. 4.3.2 Правил за будь-яких умов держатель зобов'язаний тримати в таємниці свій ПІН від інших осіб, не записувати ПІН на картці або на інших предметах, що, як правило, зберігаються разом з Карткою.

Згідно із п. 7.1.4 Правил клієнт зобов'язаний щодо використання картки не розголошувати ПІН та не передавати картку в користування іншим особам, а також не використовувати картку, з метою, що не відповідає чинному законодавству України.

Відповідно до п. 8.2.2 Правил клієнт несе повну відповідальність за всі операції, здійсненні з використанням втрачених/вкрадених Карток, здійсненні до моменту повідомлення Банка про факт крадіжки/втрати Банку та впродовж 1 (однієї) години з моменту надходження повідомлення про це до Банку, а також за операції, проведенні після розблокування Картки, проведеного в порядку, визначеному цими правилами.

Згідно з п. 8.3.4 Правил банк не несе відповідальності перед клієнтом за успішно здійсненні операції, для здійснення яких необхідно вводити ПІН.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача ОСОБА_3 звернувся із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності (а.с.27-34).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу,яка його порушила.

Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків,коли позов не доведено,що є самостійною підставою для нього.

Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю.

Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України).

Судом не встановлено обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, тобто вину особи як підставу цивільно-правової відповідальності.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 257, 261, 509, 525, 526, 614, ч. 1 ст. 1051, ст. 1073 ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим Постановою Правління Національного банку України 05 листопада 2014 року № 705, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено 04 жовтня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Є. Арапіна