У х в а л а

іменем україни

10 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору удаваним правочином, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 14 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4звернулася до суду позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору удаваним правочином.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 24 квітня 2007 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/05/221, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти на споживчі цілі в сумі 80 000,00 доларів США, з оплатою 13% річних з кінцевим терміном погашення 25 квітня 2017 року.

Вважає, що правочин є удаваним і вчиненим для приховання іншого правочину - договору позики в розмірі 404 000 грн, виходячи з наступного.

Згідно укладеного кредитного договору сторонами узгоджені основні умови кредитування: п. 2, п. 3 ч. 1 кредитного договору, згідно з якими розмір кредиту встановлено 80 000,00 доларів США; розмір та кількість траншів - один транш в розмірі 80 000,00 доларів США; річна база нарахування процентів - 360 днів у році, дата остаточного повернення кредиту 25 квітня 2017 року; разова комісія за надання кредиту складає 0,99 % від розміру кредиту; комісія за зміну умов кредитного договору 500 грн; процентна ставка 13% річних.

Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 січня 2013 року по справі №713/112/13-ц, позов банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_4на користь банку заборгованість за кредитним договором № 014/05/221 від 24 квітня 2007 року станом на 19 листопада 2012 року, яка становить 69 649,33 доларів США, що еквівалентно станом на 30 січня 2013 року згідно довідки НБУ 100,00 доларів США 799 грн 30 коп. в розмірі 556 707грн 09 коп. Рішення набрало законної сили.

Вказує, що з висновку економічного дослідження ТОВ «Інститут судових експертиз» від 30 червня 2016 року №07/002/1027/5 не надається за можливе обґрунтувати та документально підтвердити видачу банком позичальнику кредитних коштів в розмірі 80 000,00 доларів США, оскільки в матеріалах відсутні та на дослідження не надані первинні документи банку позичальника щодо обґрунтованості надання кредитних коштів за вказаним кредитним договором, регістри аналітичного бухгалтерського обліку банку операцій за вказаним кредитним договором за період з 24 квітня 2007 року по 04 березень 2013 року, у тому числі виписки за поточним рахунком позичальника; надана на дослідження в матеріалах копія на видачу готівки №К12/2 (арк..46 Висновку) на видачу з поточного рахунку 262011770 через касу кредитора (дебет рахунку 262011770, кредит рахунку 1002642) 80 000,00 доларів США містить штамп банку з датою 26квітня 2007 року, але надрукована дата здійснення операції нечитаєма.

Вважає, що висновки економічного дослідження дають можливість стверджувати, що вона не отримувала кредитні кошти у доларах. Невизначеність щодо обсягу наданого банком позичальнику кредиту та валюти кредитування унеможливлює розрахувати кредитні зобов'язання позичальника, внаслідок чого не видається за можливе перевірити вірність розрахунків заборгованості ОСОБА_4перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що наявний у матеріалах справи, та не видається за можливе розрахувати власний графік погашення кредитних зобов'язань. З тих же підстав розрахувати заборгованість по тілу кредиту, відсотках та пені, у тому числі за кредитним договором не видається за можливе.

Оскільки матеріали справи не містять документального підтвердження факту отримання ОСОБА_4 обумовлених в кредитному договорі 80 000,00 доларів США кредитних коштів, є всі правові підстави вказувати на те, що спірний договір є удаваним правочином.

Позивач стверджує, що отримувала кредит у гривні.

З наведених підстав просила визнати кредитний договір № 014/05/221, укладений між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 24 квітня 2007 року удаваним правочином; умову кредитного договору №014/05/221 укладеного між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 24 квітня 2007 року щодо п. 2, п. 3 ч. 1 розмір кредиту 80 000,00 доларів США викласти в такій редакції: розмір кредиту 404000 грн.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 14 грудня2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні правові підстави вважати, що кредитний договір є удаваним і мав на меті приховування іншого правочину, оскільки ця обставина є не доведеною та спростовується матеріалами справи, а саме: заявкою на видачу готівки, відповідно до якої ОСОБА_4 отримала кошти саме в іноземній валюті доларах США., заочним рішенням Вижницького районного суду від 30 січня 2013 року, яке набрало законної сили, та укладеними між позивачем та ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» протягом 2007 - 2012 років додаткових угод, якими вирішувались питання про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредитної заборгованості та надання позивачу кредитних канікул, що свідчить про її прагнення щодо виконання своїх зобов'язань саме за кредитним договору.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

О.М.Ситнік