Справа № 240/371/17
Провадження № 2/240/217/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 червня 2017 року смт.Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Шинкаренко А.І.,

при секретарі судового засідання - Пліскачовій Н.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2017 року до Олександрівського районного суду Донецькоїобласті звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 в якому зареєстрований відповідач. З березня 2015 року ОСОБА_3 за вказаною вище адресою не проживає, родинних стосунків з позивачем не має, та добровільно зніматися з реєстраційного обліку не має можливості, оскільки, перебуває в Росії. Такі обставини дають ОСОБА_1 підстави передбачати можливість порушення права власності, створюються для неї перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що змушує позивача докладати зусиль для захисту права власності.

ОСОБА_1 просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею, як власником, права користування та розпорядженням належним їй нерухомим майном домоволодінням, яке розташоване по АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_3 права користування зазначеним житловим приміщенням.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявленні позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Крім того, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча, відповідно до ст. 74 ЦПК України був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. ОСОБА_3 не надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про

розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня.

Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Свідок ОСОБА_4, який проживає по сусідству з позивачкою, в судовому засіданні дав показання, що ОСОБА_3 з березня 2015 року не проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1. Раніше їздив на заробітки до Росії, але, через деякий час повертався, проте з березня 2015 року за даною адресою він не з'являвся.

Свідок ОСОБА_5, яка проживає по сусідству з позивачкою, в судовому засіданні надала показання про те, що ОСОБА_3 був співмешканцем ОСОБА_1, який постійно їздив на заробітки до Росії, а з березня 2015 року він взагалі не приїжджав та не проживав за адресою: АДРЕСА_1

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, оцінивши зібрані у справі докази, з?ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу серії АВО № 456954 від 28.11.2000 року ОСОБА_1 є власником домоволодіння, яке розташоване по вул. АДРЕСА_1

Факт реєстрації відповідача підтверджується довідками Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області №874 від 27.04.2017 року та № 01-24/274 від 06.06.2017 року, де зазначено, що по АДРЕСА_1 з 25.12.2001 року зареєстрований ОСОБА_3, але фактично за вказаною адресою не проживає.

Відповідно до акту обстеження фактичного проживання від 02.03.2017 року, підписаного головою сільської ради та сусідами: ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 - ОСОБА_3 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проте, з березня 2015 року за вказаною адресою не проживає.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 своїм діянням порушує законні права та інтереси ОСОБА_1, передбачені ст.41 Конституції України, згідно якої - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дана норма регулюється також ст.ст.319, 329 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.328 ЦК України право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке

вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту у обраний нею спосіб, тому, позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будином № 7 по вул. Свободи, с. Новосамарське, Олександрівського району Донецької області, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Шинкаренко