Справа № 357/3621/16-ц Головуючий у І інстанції Кошель Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2686/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 5 27.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

27 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом та просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування належною частиною житлового будинку № 196 по вул. Шевченка в м. Біла Церква шляхом зобовязання відповідачів знести у будинку дах та надбудову мансардного поверху, яка на даний час використовується ними як горище.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 є власником 2/10 часток жилого будинку № 196 по вул. Шевченка в м. Біла Церква, користується квартирою № 2 та приміщеннями, позначеними на технічному плані будинку від номерами 2-1, 2-2, 2-3, 2-4. ОСОБА_3 є власником 1/2 частки будинку, ОСОБА_4 1/10 частки, а ОСОБА_2 2/10 частки. Відповідачі сумісно користуються приміщеннями, виділеними в квартири № 3 та № 4 вказаного жилого будинку. ОСОБА_5 зазначає, що у період з 2005 року по 2016 рік відповідачі без її згоди провели роботи з заміни даху та здійснили надбудову мансардного типу, яку на даний час використовують як горище. Такі будівельні роботи виконані відповідачами самочинно та призвели до значної руйнації частини жилого будинку, яким користується позивач. Будинок почав просідати, на стінах зявилися тріщини.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_5 у користуванні нею частиною житлового будинку № 196 квартира № 2 по вул. Шевченка в м. Біла Церква шляхом зобовязання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 демонтувати надбудовану частину даху в житловому будинку № 196 по вул. Шевченка в м. Біла Церква та повернути конструкцію даху у попередній стан. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідачі зазначають, що факт відсутності самочинного будівництва встановлений судовими рішеннями. Позивач не зареєстрована та не проживає у будинку, участь у ремонтних роботах не бере. Для збереження житлового будинку та для повноцінного проживання відповідачі змушені самостійно без участі позивача утримувати житловий будинок. Висновок експерта є недосконалим та ґрунтується на припущеннях. Відповідачі не перешкоджають позивачу користуватися житловим будинком.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником 2/10 частини житлового будинку № 196 по вул. Шевченка у м. Біла Церква Київської області на підставі договору дарування від 07 серпня 1992 року.

ОСОБА_3 є власником ? частини житлового будинку за вищезазначеною адресою на підставі договору дарування від 01 листопада 1989 року.

ОСОБА_4 є власником 1/10 частини житлового будинку № 196 по вул. Шевченка у м. Біла Церква на підставі договору дарування від 17 червня 1999 року.

Відповідачеві ОСОБА_2 після відчуження 1/10 частки на користь ОСОБА_4 належить 2/10 частини жилого будинку № 196 по вул. Шевченка на підставі договору дарування від 02 листопада 1983 року.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8704 від 15 листопада 2016 року роботи по влаштуванню надбудови до жилого будинку № 196 по вул. Шевченка у м. Біла Церква Київської області виконані самочинно, без будь-якої проектної та дозвільної документації, що є грубим та недопустимим порушенням державних будівельних норм, і може призвести до руйнування будинку. Крім цього, досліджувана надбудова не внесена належним чином в технічний паспорт на будинок як самочинне будівництво, що є порушенням вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна. Технічна причина значних пошкоджень будівельних конструкцій частини житлового будинку № 196 по вул. Шевченка, що належить ОСОБА_5, полягає у збільшенні на них навантаження від самочинно влаштованої надбудови і зміни конструктивної схеми даху без будь-яких розрахунків, проектних рішень і відповідних підсилень.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що має місце факт вчинення відповідачами перешкод ОСОБА_5 у користуванні квартирою № 2 в будинку № 196 по вул. Шевченка в м. Біла Церква, які полягають у здійсненні ними без будь-якої дозвільної і проектної документації над всім будинком і прибудовами заміни конструкції даху і надбудови мансардного поверху. Через вказані перешкоди позивач позбавлена можливості користуватися своїм майном безпечно і на власний розсуд в звязку з ризиком руйнування будинку. Квартира № 2 має значні пошкодження, причинний звязок між їх виникненням та діями відповідачів доведено висновком експерта.

Колегія суддів погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво обєкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є співвласниками житлового будинку № 196 по вул. Шевченка в м. Біла Церква. Відповідачі здійснили добудову до вказаного будинку без належно затвердженого проекту та з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Внаслідок цього відбулося збільшення навантаження на будинок, що призвело до значних пошкоджень будівельних конструкцій частини житлового будинку, яка належить ОСОБА_5 Вказана обставина підтверджується висновком експерта.

Заперечуючи проти позову, відповідачі зазначають, що факт відсутності самочинного будівництва встановлений судовими рішеннями. Однак, з наявних у матеріалах справи постанов, ухвалених в порядку адміністративного судочинства, вбачається, що відповідачі оскаржували приписи та постанови державного інспектора про усунення порушень та про притягнення їх до адміністративної відповідальності. Підставою накладення адміністративного стягнення стало те, що у 2004 році відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 здійснили прибудову до житлового будинку та виконували будівельні роботи по будівництву мансардного поверху без документу, який дає право на виконання роботи.

Таким чином, при розгляді справ за позовами відповідачів в порядку адміністративного судочинства розглядалося питання щодо правомірності притягнення їх до відповідальності у звязку з відсутністю документів, які дають право на будівництво. У даній справі підставою звернення ОСОБА_5 до суду стало те, що будівництво призвело до появи тріщин у несучих конструктивах будинку та несе за собою ризик їх руйнування та обвалу. Тобто підставою позову є вчинення самочинного будівництва не за ознакою відсутності дозволу на проведення будівельних робіт, а з підстав відсутності погодженого в установленому порядку проекту перебудови даху та порушення будівельних норм при здійсненні такої перебудови.

Висновком експертизи встановлено, що причиною пошкодження будівельних конструкцій частини будинку, яка належить ОСОБА_5, є збільшення на них навантаження від самочинно влаштованої надбудови.

Враховуючи зазначене, надбудова, яку влаштували відповідачі, призвела до руйнування частини будинку, власником якої є позивач, а тому відповідачі зобовязані демонтувати надбудовану частину даху в житловому будинку та повернути конструкцію даху у попередній стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, яка є співвласником будинку, а, отже, і відповідної частини даху не надавала згоди на його перебудову.

В апеляційній скарзі відповідачі зазначають, що позивач не зареєстрована та не проживає у будинку, участь у ремонтних роботах не бере. Однак, в силу вимог ст. 319 ЦК України власник майна володіє користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а тому вказані апелянтами обставини не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідачі також вказують на те, що висновок експерта є недосконалим та ґрунтується на припущеннях. Проте, відповідачі не надали будь-яких доказів, які спростовують висновок експерта.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_7