Справа № 728/980/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Лободи Н.В.

за участі секретаря - Горбач Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі, які знаходяться в с.Тасуїв Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Тасуїв,2, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що дане домоволодіння відноситься до типу «колгоспних дворів» і станом на 15.04.1991 року в ньому проживала позивач разом з третіми особами у справі, які на даний час вибули із членів двору та не претендують на частку у домоволодінні та ОСОБА_4, який був головою двору та помер 30.12.2007 року і спадщину після смерті якого прийняла позивач. Проте, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння, ОСОБА_1 не має можливості належним чином зареєструвати своє право власності на спірну нерухомість і в повній мірі реалізувати свої законні права, оскільки з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння, нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому за захистом свої прав позивач звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на спірну нерухомість.

Учасники провадження в судове засідання не з»явилися; позивач та представник відповідача надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити; треті особи причини неявки не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду не надали; заперечень проти позову не надійшло.

Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в домоволодінні, яке розташоване в с.Тасуїв Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Тасуїв,2 та має статус колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року були зареєстровані і проживали: ОСОБА_4, який був головою двору та помер 30.12.2007 року, його дружина ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_5, яка вибула 26.08.1998 року і ОСОБА_6, яка вибула 30.11.2004 року ( а.с.19,34).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 Постанови від 22.05.1995 року № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.

Таким чином, враховуючи вимоги законодавства, які регулювали власність колгоспного двору, домоволодіння в с.Тасуїв Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Тасуїв,2, на праві власності належало ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і кожен з них, як член колгоспного двору, мав право на 1/4 частину даного домоволодіння.

Проте, у власників відсутні правовстановлюючі документи на належні їм частини даного домоволодіння, оскільки на момент його зведення реєстрація будинку у сільській місцевості не вимагалася.

Разом з тим, після укладення шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на «Решетило», а ОСОБА_6 змінила прізвище на «Січкар» (а.с.12.13); вказані особи вибули з членів «колгоспного двору» і не претендують на частку у спірній нерухомості.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Положеннями ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 09.06.2017 року № 1032/01-16 спадкова справа після померлого ОСОБА_4 була відкрита за заявою ОСОБА_1, якій видано свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (а.с.32).

Таким чином спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_1, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним та у встановлені законодавством строки подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, проте, нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину у зв»язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на належну йому частину нерухомого майна (а.с.21).

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості на житловий будинок з господарськими будівлями в с.Тасуїв Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Тасуїв,2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с.31.)

Згідно з довідкою КП «Прилуцького міжміського БТІ» б/н від 17.04.2017 року, станом на 31.12.2012 року житловий будинок за вищезазначеною адресою в БТІ не зареєстрований (а.с.20).

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 та вибуття із членів колгоспного двору третіх осіб позивач набула право на спірне домоволодіння як одноосібний власник.

Разом з тим, відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та господарські будівлі в с.Тасуїв Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Тасуїв,2 наразі унеможливлює оформлення за позивачем права власності на належну їй нерухомість.

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача та визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в с.Тасуїв Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Тасуїв,2.

На підставі викладеного та ст.ст.13, 41 Конституції України, ст.ст.1217, 1261,1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 197, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, які розташовані в с.Тасуїв Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Тасуїв,2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення; особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода