Номер провадження: 22-ц/785/5234/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на рішення заступника начальника другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Віннічук В.В., за участю стягувача публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 4 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Заявник ОСОБА_3, звернувшись 7 жовтня 2015 року до суду з вищевказаною скаргою, вказала, що постановою ВП №43224197 від 7 травня 2014 року заступника начальника другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Віннічук В.В. відкрито виконавче провадження про стягнення з неї ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошових коштів в сумі 905631,24 грн., в якій боржнику надано строк для самостійного виконання до 14 травня 2014 року. Постановою ВП №43224197 від 23 травня 2014 року заступника начальника другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Віннічук В.В. стягнуто з неї ОСОБА_3 виконавчий збір 90563,12 грн. Посилаючись на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження отримала 27 листопада 2014 року, що борг частково погашався ще до відкриття виконавчого провадження, проте державний виконавець цього не перевірив, заявник просила поновити строк звернення до суду; визнати протиправною та скасувати постанову ВП №4324197 від 7 травня 2014 року про відкриття виконавчого провадження, визнати протиправною та скасувати постанову ВП №43224197 від 23 травня 2014 року про стягнення виконавчого збору; зобов'язати відділ державної виконавчої служби повернути їй зайво сплачені кошти в сумі 17468,00 грн.(а.с.3-6).

Приморський відділ державної виконавчої служби скаргу не визнав (а.с.60-68, 75, 123).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено (а.с.83-86).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 липня 2016 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року скасовано, скаргу направлено на новий розгляд (а.с.136-138).

При новому розгляді ОСОБА_3 скаргу підтримала.

Суб'єкт оскарження скаргу не визнав (а.с.188-189).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 4 травня 2017 року скаргу залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду зі скаргою та відсутністю підстав для поновлення строку, роз'яснено право звернення в позовному порядку з вимогою про стягнення грошових коштів (а.с.197-198).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Неправильність ухвали суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст..383 ЦПК України).

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (ч.1 с.385 ЦПК України).

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2 ст.385 ЦПК України).

Таким чином, у сенсі положень статті 385 ЦПК України право на звернення до суду є строковим; скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Пропуск зазначених строків, які визначаються як процесуальні строки, не є підставою для відмови у прийнятті скарги, оскільки вони можуть бути поновлені судом за наявності поважних причин і на них поширюються правила статті 72 ЦПК. Тому, скарга, що подана після закінчення відповідного строку, залишається без розгляду, якщо суд за клопотанням заявника не знайде підстав для його поновлення.

Узагальнена касаційною інстанцією практика розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця орієнтує на те, що при вирішенні судом питання, на якій стадії процесу слід залишати скаргу без розгляду, необхідно керуватися такими обставинами. Якщо оскаржуються дії чи рішення з чітко визначеним строком оскарження і при цьому скарга подана з пропущенням встановленого строку та відсутнє клопотання про поновлення цього строку, суддя має право залишити скаргу без розгляду на стадії відкриття провадження у справі, що відповідає положенням статей 11, 72 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, при цьому заявнику роз'яснюється його право на подання клопотання про поновлення пропущеного строку. Якщо зі скарги чітко не вбачається чи пропущений строк звернення до суду, то суд може вчинити такі процесуальні дії: залишити скаргу без руху та запропонувати заявнику усунути недолік скарги й зазначити з посиланням на відповідні докази дату, коли йому стало відомо про порушення свого права чи свободи; суд у судовому розгляді може з'ясувати зазначене питання з відповідним рішенням, як то чи залишити скаргу без розгляду у зв'язку з пропущенням строку на оскарження та відсутність клопотання про його поновлення, чи розглянути скаргу по суті, якщо буде встановлено, що строк не пропущено.

У разі, якщо подано клопотання про поновлення строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, то у будь-якому випадку це клопотання вирішується в судовому засіданні відповідно до вимог статті 73 ЦПК. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, то суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

ОСОБА_3 оскаржує рішення заступника начальника другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ Віннічук В.В., а саме постанову ВП №4324197 від 7 травня 2014 року про відкриття виконавчого провадження та постанову ВП №43224197 від 23 травня 2014 року про стягнення виконавчого збору. Отже, ОСОБА_3 оскаржує рішення, які мали місце у травні 2014 року, у сенсі положень частини 1 статті 385 ЦПК України скарга підлягала поданню у десятиденний строк, коли ОСОБА_3 дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

Наявні в справі докази підтверджують те, що ОСОБА_3 про постанову ВП №4324197 від 7 травня 2014 року про відкриття виконавчого провадження було достовірно відомо 16 травня 2014 року, про постанову ВП №43224197 від 23 травня 2014 року про стягнення виконавчого збору було достовірно відомо 21 січня 2015 року. Натомість, скаргу на рішення державного виконавця подано до суду 7 жовтня 2015 року, тобто більш ніж через рік після прийняття оскаржуваних рішень.

ОСОБА_3 в скарзі заявлено про поновлення строку звернення до суду.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду та залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи та дійшов обґрунтованого висновку про неповажність причин пропуску строку та, як наслідок, наявність підстав для залишення скарги без розгляду.

Вимога про повернення зайво сплачених грошових коштів не підлягає розгляду в порядку оскарження дій, рішень, бездіяльності державного виконавця. Питання щодо виконавчого збору з огляду на виконання рішення суду внесенням коштів на рахунки банку ОСОБА_3 не позбавлена права вирішити шляхом звернення до державної виконавчої служби.

Підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 4 травня 2017 року в справі за скаргою ОСОБА_3 на рішення заступника начальника другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Віннічук В.В., за участю стягувача публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич