Справа № 466/4846/16-ц
УХВАЛА

іменем України

«12» грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Луців К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особи публічне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», про скасування постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження,

у с т а н о в и в :

24 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 березня 2016 року ВП № 50647992.

В обгрунтування скарги зіслалась на те, що Шевченківським районним судом м. Львова винесено рішення у цивільній справі № 466/5452/13-ц, яким постановлено стягнути з неї, ОСОБА_1, на користь публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» (далі ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит») 189 345, 41 грн. заборгованості за кредитним договором.

На виконання вищевказаного рішення Шевченківського районного суду в цивільній справі №466/5452/13-ц видано виконавчий лист від 09 грудня 2013 року.

28 березня 2016 року ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» подано заяву про примусове виконання рішення суду у справі № 466/5452/13-ц.

10 травня 2016 року (про що свідчить поштовий штемпель на конверті) нею, ОСОБА_1, отримано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50647992 від 29 березня 2016 року, винесену державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 (далі державний виконавець Шевченківського ВДВС ОСОБА_3В.).

При цьому, державним виконавцем Шевченківського ВДВС ОСОБА_3 порушено вимоги ч.5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові, оскільки постанову про відкриття було надіслано на її адресу лише 10 травня 2016 року, що підтверджується відміткою на поштовому конверті.

Державним виконавцем Шевченківського ВДВС ОСОБА_3 також не дотримано вимог п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавчий лист може бути предявлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Кінцевий термін предявлення виконавчого листа у справі №466/5452/13-ц до виконання закінчився 10 грудня 2014 року, а отже, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50647992 від 29 березня 2016 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ОСОБА_3 винесено незаконно і вона підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

У відповідності до ч. 1 ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Положеннями ч. 6 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на такі обставини просила визнати недійсною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50647992, яка винесена 29 березня 2016 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ОСОБА_3

В судових засіданнях 04 квітня 2017 року, 15 червня 2017 року та 16 листопада 2017 року боржник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4, а також представник ОСОБА_5 в судовому засіданні 15 червня 2017 року скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній обставини, просять поновити їй, ОСОБА_1, строк звернення до суду з скаргою, оскільки такий пропущений з поважних причин, та постановити ухвалу про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50647992, яка винесена 29 березня 2016 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ОСОБА_3

Представник Шевченківського ВДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 у судових засіданнях 04 квітня 2017 року, 15 червня 2017 року проти задоволення скарги заперечив, покликаючись на доводи, які викладені в долученому до справи письмовому запереченні від 30.09.2016/В-14/24157.

Представник стягувача ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» ОСОБА_7 в судових засіданнях 15 червня 2017 року та 16 листопада 2017 року проти скарги заперечив та пояснив, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження, яка винесена державним виконавцем Вульчином С.В. 29 березня 2016 року, є законною та підстав для її скасування немає, оскільки виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Львова в цивільній справі №466/5452/13-ц предявлявся до виконання в 2014 році та в 2015 році в Личаківський ВДВС м. Львова, а тому строк для подальшого предявлення цього виконавчого листа переривався. Просив в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у звязку з її безпідставністю.

В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 12 грудня 2017 року о 10.00 год. учасники процесу не зявились, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку та від боржника ОСОБА_1 та її представників до суду подана заява з проханням проводити судове засідання без їх участі.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності вищевказаних осіб.

У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання 12 грудня 2017 року всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення боржника ОСОБА_1, її представників ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника Шевченківського ВДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6, представника ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» ОСОБА_7, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Положеннями ст. 387 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2013 року Шевченківським районним судом м. Львова винесено рішення у цивільній справі № 466/5452/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит») 189 345, 41 грн. заборгованості за кредитним договором. На виконання вищевказаного рішення Шевченківського районного суду в цивільній справі №466/5452/13-ц видано виконавчий лист від 09 грудня 2013 року.

28 березня 2016 року ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» подано заяву до Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції про примусове виконання рішення суду у справі № 466/5452/13-ц.

29 березня 2016 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50647992.

10 травня 2016 року (про що свідчить поштовий штемпель на конверті) боржник ОСОБА_1 отримала вищевказану постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50647992 від 29 березня 2016 року.

24 травня 2016 року ОСОБА_1 подала скаргу на дії державного виконавця у справі № 466/5452/13-ц та канцелярією Шевченківського районного суду м. Львова проставлено відмітку про прийняття скарги та доданої до неї заяви про поновлення строків 24 травня 2016 року.

Відповідно до вимог п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), виконавчий лист може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється.

Отже, період від моменту пред`явлення виконавчого документа до виконання до винесення державним виконавцем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) до річного строку не зараховується.

Вищий господарський суд України в постанові від 17 березня 2014 року у справі №54/376 зазначив, що ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначає, що річний строк поновлюється та час, який минув до переривання строку, до нового строку не зараховується, а не як помилково вважають, що строк починається спочатку.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-55гс14, в якій Верховний Суд України дійшов до висновку, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються предявленням виконавчого документа до виконання, а після переривання строку предявлення виконавчого документа до виконання строки не починаються з початку, а поновлюються, тобто продовжуються.

З огляду на вищенаведене, суд вважає непереконливими доводи представника Шевченківського ВДВС ОСОБА_6 та представника стягувача ОСОБА_7 про те, що пред`явленням виконавчого листа до виконання на адресу Личаківського ВДВС м. Львова, направлених стягувачем в жовтні 2014 року та в жовтні 2015 року, строк пред`явлення виконавчого листа переривався і починався з початку, а тому такі доводи суд не може взяти в основу свого рішення і відмовити боржинку ОСОБА_1 в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

14 листопада 2014 року та 17 листопада 2015 року державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції стягувану було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 466/5452/13-ц на підставі зазначеної норми Закону.

При цьому слід зазначити, що за обставин відмови у відкритті виконавчого провадження державним виконавцем Личаківського ВДВС з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач в межах строку пред`явлення виконавчого документа до належного органу державної виконавчої служби за місцем виконання рішення відповідно до ст. 20 цього Закону, не звертався, як не подавав і заяви про поновлення строку на його пред`явлення згідно з ч. 2 ст. 24 зазначеного Закону.

Крім цього, суд враховує п. 3.4 рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 в справі № 1-10/2004, яким передбачено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й обєктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що кінцевий термін предявлення виконавчого листа у справі №466/5452/13-ц до виконання збіг, а тому постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50647992 від 29 березня 2016 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 винесено незаконно і вона підлягає скасуванню.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що скарга ОСОБА_1 є підставною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50647992, яка винесена 29 березня 2016 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_8