У Х В А Л А

Іменем України

15 червня 2017 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Готра Т.Ю., Бисага Т.Ю.,

секретарі Чучка Н.В.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, треті особи на стороні відповідачів: приватний нотаріус ОСОБА_10, приватний нотаріус ОСОБА_11, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки і піклування Ужгородського міського виконавчого комітету про визнання договору купівлі-продажу та дарування житлової квартири недійсними, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_10 про визнання добросовісним набувачем за договором дарування,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи тим, що14 вересня 1998 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Легоцького, 33/41 і цей договір було укладено коли ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були неповнолітніми, але в наявності є висновок органу опіки та піклування у якому зазначено, що при продажу квартири були дотримані всі вимоги законодавства при наданні дозволу на відчуження майна.

Маючи намір заселитись у спірну квартиру, оскільки така є приватною власністю ОСОБА_3, за місцем знаходженням наведеної квартири побачив, що невідомі особи в спірній квартирі проводять ремонт і від них стало відомо, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 12 серпня 2011 року укладено договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_12, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_11

23 грудня 2011 року ОСОБА_12 його квартиру подаровано відповідачці ОСОБА_1 і договір дарування посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10

Позивач не може вселитися у власну квартиру, оскільки відповідачі не бажають її звільнити в добровільному порядку і посилаючись на вказані обставини просив задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_10 про визнання добросовісним набувачем за договором дарування, мотивувала тим, що на момент посвідчення договору дарування квартири, ОСОБА_12, яка померла та правонаступником якої є ОСОБА_13 була належним власником квартири, право власності на обєкт було зареєстровано, що підтверджувалося відповідними правоустановлюючими документами. При посвідченні договору дарування нотаріусом і перевірено відсутність обтяжень на квартиру і у ОСОБА_12 були правові підстави укладати договір дарування спірної квартири.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила суд визнати її добросовісним набувачем майна - спірної квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 січня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Легоцького,33/41 від 12 серпня 2011 року укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_12, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_11

Визнано недійсним договір дарування квартири, що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Легоцького,33/41 від 23.12.2011 року, укладений між ОСОБА_12 та відповідачкою ОСОБА_1, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Легоцького,33/41 на підставі договору купівлі-продажу даної квартири від 14.09.1998 року та зобов'язано ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_15 та ОСОБА_1 повернути дану квартиру та не чинити перешкоди у користуванні, розпорядженні та володінні такою квартирою.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відсутні.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, який підтриав доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 14 вересня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири, що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Легоцького,33/41.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 травня 2010 року позов ОСОБА_16 задоволено і визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідчений 14.09.1998 року про надання дозволу ОСОБА_4 на посвідчення угод про відчуження майна від імені неповнолітньої ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області від 18.11.2010 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.05.2010 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.05.2011 року скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.05.2010 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18.11.2010 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської від 10 жовтня 2011 року позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, виконавчого комітету Ужгородської міської ради, приватного нотаріуса ОСОБА_18 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання недійсним рішень Ужгородської міської ради залишено без розгляду і дана ухвала набрала законної сили, оскільки сторонами не оспорювалася.

12 серпня 2011 року ОСОБА_5, ОСОБА_19, ОСОБА_7, ОСОБА_8 уклали договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_12, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_11, а 23 грудня 2011 року ОСОБА_12 подарувала на підставі договору дарування дану квартиру ОСОБА_1

Вищенаведені договори купівлі-продажу та дарування квартири укладалися між сторонами, коли відповідачі не були власниками квартири, так як 04.05.2011 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлено ухвалу про скасування рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.05.2010 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18.11.2010 року, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є не порушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При розгляді справи, суд першої інстанції обргунтовано вважав, що договори купівлі-продажу та дарування були укладені відповідачами, коли власниками спірної квартири вони не являлися, і це призвело до протиправного позбавлення права власності позивача на майно, а тому такі договори підлягають визнанню недійсними, із вищезазначених підстав, що виключає підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції, що такі вимоги не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого ст. 215 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 307, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: