Номер провадження: 22-ц/785/7514/17
Номер справи місцевого суду: 2-2084/08
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Черевко П.М.,

при секретарі судового засідання Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 28 липня 2017 року про відмову у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про відновлення попереднього юридичного стану, який він мав до порушення Конвенції та відновлення провадження у справі № 2-2084/08 та здійснення повторного розгляду справи у порядку ст. 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

ВСТАНОВИЛА:

23 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про відновлення попереднього юридичного стану, якій він мав до порушення Конвенції та відновлення провадження у справі № 2-2084/08 та здійснення повторного розгляду справи у порядку ст. 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (т. 2, а.с. 458-459), яку ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 серпня 2016 року було повернуто заявнику (т. 2, а.с. 467-468).

На зазначену ухвалу ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої 08 грудня 2016 року колегією суддів апеляційного суду Одеської області було скасовано ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 серпня 2016 року та повернуто питання до суду першої інстанції на новий розгляд (т. 3, а.с. 21-23).

26 травня 2017 року через неможливість утворити новий склад Комінтернівського районного суду Одеської області справа за заявою ОСОБА_3 про відновлення попереднього юридичного стану, який він мав до порушення Конвенції та відновлення провадження у справі № 2-2084/08 та здійснення повторного розгляду справи у порядку ст. 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» була передана на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси (т. 3, а.с. 38).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 липня 2017 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 про відновлення попереднього юридичного стану, який він мав до порушення Конвенції та відновлення провадження у справі № 2-2084/08 та здійснення повторного розгляду справи у порядку ст. 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» було відмовлено (т. 3, а.с. 42-43).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою 25 серпня 2017 року засобами поштового зв'язку ОСОБА_3 направив до суду апеляційну скаргу. Зокрема апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а також вказує, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, зокрема послався на п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України та порушив ст. 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Тому просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 28 липня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 3, а.с. 45-48).

В судовому засіданні заявник апеляційну скаргу підтримав. Інші учасники провадження в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення заявника - апелянта, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 10 липня 2017 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_3 про відновлення попереднього юридичного стану, який він мав до порушення Конвенції та відновлення провадження по цивільній справі № 2-2084/08 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кордонське», Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, третя особа Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області про продовження строку прийняття спадщини, визнання права власності на майнові паї, стягнення орендної плати та здійснення повторного розгляду справи у порядку ст. 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

ОСОБА_3 обґрунтовуючи свої вимоги про відновлення попереднього юридичного стану, який він мав до порушення Конвенції та відновлення провадження по цивільній справі № 2-2084/08 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кордонське», Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, третя особа Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області про продовження строку прийняття спадщини, визнання права власності на майнові паї, стягнення орендної плати посилався на наступне. На думку заявника, суд зобов'язаний процедурно здійснити повторний розгляд справи у порядку ст. 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в зв'язку з тим, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.10.2008 року, зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 31.03.2009 року його вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кордонське», Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, третя особа Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області про продовження строку прийняття спадщини, визнання права власності на майнові паї, стягнення орендної плати задоволені частково. При цьому при ухвалені рішення у вищевказаній справі було порушено основоположний принцип судочинства - рівності сторін цивільного процесу перед законом і судом, через що він звернувся із заявою до Європейського суду з прав людини, за якою було відкрито провадження по справі № 455512/09 «ОСОБА_3 проти України» від 04.08.2009 року. Уряд України був повідомлений про порушення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції Європейським судом. 25.02.2016 року Уряд України надав Європейському суду односторонню декларацію у якій визнав порушення прав заявника визначених Конвенцією про захист прав людини та основних свобод, гарантував сплатити 1080 євро у відшкодування шкоди, пропонуючи виключити його заяву із списку справ, на що він погодився. 16.06.2016 року рішенням Європейського суду у справі «ОСОБА_5 проти України» та інші 2 заяви згідно додатку, ураховуючи дружнє врегулювання спору, досягнутого між сторонами, дійшов висновку про доцільне виключення справи зі списку. З огляду на визнання Урядом України порушення права передбаченого Конвенцією, яка являється джерелом права в Україні, за цих обставин розгляд і вирішення справ здійснено судами першої і апеляційної інстанції з постановленням рішень не можна визнати законними і обґрунтованими, оскільки факт відшкодування шкоди державою за наслідками порушень Конвенції не усуває причин, які стали підставою звернення до Європейського суду з прав людини.

Заявник ОСОБА_3 вважає, що рішення судів першої і апеляційної інстанцій не відповідають вимогам Конвенції у зв'язку з чим цивільне право залишено порушеним. Просив суд з метою усунення порушення Конвенції допущеного судами першої і апеляційної інстанції при розгляді справи, на підставі викладеного та ст. 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини - відновити попередній юридичний стан, який він мав до порушення конвенції та відновити провадження у справі та здійснити повторний розгляд справи.

Із матеріалів заяви вбачається, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.10.2008 року та рішенням апеляційного суду Одеської області від 31.03.2009 року вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кордонське), Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, третьої особи Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області про продовження стоку прийняття спадщини, визнання права власності на майнові паї, стягнення орендної плати остаточними рішеннями вимоги ОСОБА_2 задоволені частково та:

- визнано за ним право власності на майновий пай з урахуванням розпайованого резервного фонду в сумі 1163 грн., що знаходиться в загальному пайовому фонді КСП «Восток» який в даний час знаходиться в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Кордонське» в порядку спадкування за заповітом після смерті батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7;

- вирішено стягнути на користь ОСОБА_3 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кордонське» - орендну плату в розмірі 117, 36 грн. та дивіденди в розмірі 97,33 грн.;

- вирішено стягнути на користь ОСОБА_3 в солідарному порядку з відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Кордонське», Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області витрати по проведенню експертиз в сумі 29,02 грн. по оплаті державного мита в сумі 141,7 грн., ІТЗ судового розгляду - 30 грн.(т. 1, а.с. 3-4)

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2008 року, зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2009 року, позовні вимоги задоволено частково (т. 2, а.с. 322-324, 440-441). Відповідно рішення суду набуло законної сили 31.03.2009 року.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено додаткові заходи індивідуального характеру, з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру. Додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні. Відновлення попереднього юридичного стану Стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виконанням Рішення є - а) виплата Стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру. Орган представництва це орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та

координацію виконання його рішень.

Додаткові заходи індивідуального характеру, визначені нормами ст. 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Із матеріалів заяви ОСОБА_2, саме з перекладу односторонньої заяви від 25.02.2016 року встановлено, що Уряд України визнав порушення права заявника у зв'язку з довгостроковістю судових засідань по справі заявника у національних судах та недостатньою кількістю внутрішніх засобів правового захисту. Цією заявою Уряд запропонував ОСОБА_3 у якості компенсації будь-якої матеріальної чи нематеріальної шкоди, а також компенсацію витрат і будь-яких податків, які можуть бути стягнуті заявнику грошову суму у розмірі 1080 євро. За пропозицією Уряду України платіж має стати остаточним та вирішальним у прийнятті рішення. З письмової заяви ОСОБА_3 вбачається, що заявник погодився на вказану пропозицію Уряду України. Рішенням Європейського Суду з прав людини від 16 червня 2016 року встановлено, що справа вважалась вирішеною шляхом мирного врегулювання між сторонами. Нормами ч.1 ст.11 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначені дії Органу представництва, щодо вжиття додаткових заходів індивідуального характеру. З огляду на вказану статтю суд першої інстанції вирішив, що Орган представництва протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного має: а) надсилати Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права порушити провадження про перегляд справи та/або про його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства; б) повідомити органи, які є відповідальними за виконання передбачених у Рішенні додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів. До повідомлення додається переклад Рішення, автентичність якого засвідчується Органом представництва. З вище вказаної заяви ОСОБА_3 та з змісту додатків доданих до заяви ОСОБА_2 не встановлено, що Європейським Судом з захисту прав людини у справі «ОСОБА_2 проти України» встановлені які-небудь заходи індивідуального характеру. Крім того, заявником не додано до матеріалів заяви письмового повідомлення Органу представництва про набуття рішенням статусу остаточного. Судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Європейського Суду з прав людини від 16 червня 2016 року чи мировою угодою спору не встановлено будь-яке порушення прав та охоронюваних інтересів ОСОБА_3, в частині норм матеріального права. Встановлення порушення відповідно до п.1.ст.6,13 Конвенції стосується тривалості розгляду справи, що в свою чергу не може вплинути на захист інтересів ОСОБА_3, при встановлені заходів індивідуального характеру при поновленні розгляду справи. Відповідно суд зробив висновок, що рішення апеляційного суду Одеської області від 31.03.2009 року набуло законної сили та сторонами по справі не оскаржувалось. Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, будь-які інші обставини, які можуть вплинути на заходи індивідуального характеру судом не встановлено. Процесуальною підставою для відмови у відкритті провадження була аналогія п.1 ч.2 ст.122 відповідно до якого суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, хоча суддя помилково послався на п. 2 ч. 1 ст. 122 ЦК України.

Разом з тим, з такою відмовою погодитись не можна виходячи з наступного.

Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено застосування додаткових заходів індивідуального характеру, спрямованих на відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції. Одним з таких засобів є повторний розгляд справи судом, включаючи відновлення провадження по справі, та повторний розгляд справи адміністративним органом. З метою застосування зазначених заходів індивідуального характеру Міністерство юстиції України протягом трьох днів від дня отримання повідомлення про набуття рішенням статусу остаточного надсилає стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права порушити провадження про перегляд справи та/або його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства. Перегляд справи на підставі рішення Європейського суду з прав людини здійснюється Верховним Судом України у межах провадження за винятковими обставинами, порядок якого регламентовано відповідними положеннями процесуальних кодексів. Особливий статус Європейського суду з прав людини як міжнародної судової установи не дозволяє їй втручання у внутрішні справи держави-члена, тому Європейський суд не є апеляційною інстанцію відносно національних судів, у зв'язку з чим перегляд за винятковими обставинами на підставі рішення Європейського суду здійснюється з урахуванням всіх обставин справи та висновків викладених у такому рішенні, щодо процедурних питань, пов'язаних з попереднім розглядом справи національними судами.

Таким чином, заявник звернувся до неналежного суду, а тому його заяву суд першої інстанції повинен був повернути на підставі п.4 ч.3. ст. 121 ЦПК України з роз'ясненням права на звернення з заявою до ВСУ в порядку Глави 3 Розділу V ЦПК України. Одночасно, колегія суддів зауважує, що в раніше скасованій ухвалі від 30.08.2016 року суддя посилалась на вказаний пункт ЦПК України, проте помилково вказала компетентним судом для розгляду заяви апеляційний суд Одеської області, який приймав відповідне рішення (т.2, а.с. 478-468). Апеляційний суд не є компетентним судом для прийняття рішення про повернення поданої заяви, оскільки вказане питання відноситься до компетенції суду першої інстанції. Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, то на підставі ст. 312 ЦПК України колегія суддів скасовує ухвалу та передає питання на новий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 28 липня 2017 року про відмову у відкритті провадження- скасувати.

Питання про відкриття провадження відправити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

Р.Д. Громік

24.10.2017 року м. Одеса