Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/279/17 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 50 Доповідач Широкова Л. В.

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді Широкової Л.В.,
суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,
при секретарі судового
засідання Гарбузюк Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,
в с т а н о в и л а :
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, обґрунтовуючи його тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на її утриманні. Оскільки, відповідач добровільно не сплачує аліменти для забезпечення потреб дитини, хоча має таку можливість, позивач просила суд задовольнити її позов.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/5 частини від всього заробітку ОСОБА_2 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 19.01.2017, і до повноліття дитини. Рішення у частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити оскаржуване рішення суду у частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, прийняте без повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, суд не надав належної оцінки доказам по справі, не сприяв повному та всебічному її розгляду.
Позивачка вказує, що висновок суду про те, що нею не надані докази на обґрунтування розміру аліментів, які повинні стягуватися з відповідача є помилковим, а визначений нею розмір аліментів є справедливим та таким, що враховує інтереси дитини.
Вважає, що відповідач умисно ввів в оману суд щодо свого майнового стану.
Крім того, посилається на те, що судом не враховано, що ОСОБА_2 має карту ПАТ КБ «ПриватБанк» із накопичувальною програмою «Скарбничка» та того, що він як військовослужбовець, ветеран війни, учасник бойових дій користується відповідними пільгами та отримує певні компенсаційні виплати.
Також ОСОБА_1 зазначає, що суд в оскаржуваному рішенні не взяв до уваги стан здоров`я самої дитини.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.
Судом установлено, що сторони по справі з 26.07.2013 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою (а. с. 3, 4).
Із грудня 2016 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі та займає посаду начальника інформаційно-аналітичної групи штабу військової частини НОМЕР_1 (а. с. 34).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. ст. 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно зі статтями ст. 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.
Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Отже, з урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на дитину у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки визначений розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язку обох батьків її утримувати.
Крім того, спірність питання про розмір аліментів не позбавляє позивача, як матір права зажадати від батька компенсації понесених додаткових витрат відповідно до ст. 185 СК України.
У силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Установивши обставини справи, суд дійшов вірного висновку, що відповідач є особою працездатного віку та те, що він повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частини від всього його заробітку. При цьому, колегія суддів також враховує, що прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня становить 1355,00 грн.
У апеляційній скарзі відсутні доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.
Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий: Судді: