Справа № 761/4000/17
Провадження № 2/761/3623/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних нарахувань та процентів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення суми інфляційних нарахувань та процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.11.2008р. між позивачкою та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений попередній договір, за умовами якого сторони домовились у майбутньому, а саме не пізніше 28.11.2009р., укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу 1/4 частини земельної ділянки загальною площею 0,0953 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до умов договору Позивачка передала Відповідачу грошові кошти у розмірі 42 473,34 грн. Основний договір, укладення якого передбачалось вказаним вище попереднім договором не пізніше 28.11.2009р., між сторонами укладено не було. 07.09.2010р. між Позивачкою та Відповідачем вдруге було укладено нотаріального посвідчений попередній договір, за умовами якого сторони домовились у майбутньому, а саме не пізніше 01.06.2011р. укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу 1/4 частини земельної ділянки загальною площею 0,0953 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться на вищезазначений земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до п.2.2. Договору 2 Позивачка передала Відповідачу грошові кошти в сумі 76 000,00 грн. Основний договір, укладення якого передбачалось вказаним вище попереднім договором не пізніше 01.06.2011р., між сторонами укладено не було. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.08.2012р. у справі за позовом позивачки до відповідача, з останнього стягнуто на користь ОСОБА_1 суму коштів в рахунок повернення сплачених коштів за попередніми договорами. На виконання вищевказаного рішення було видано виконавчий лист на підставі якого було відкрито виконавче провадження, проте вказане рішення суду досі не виконано, кошти отримані Відповідачем в момент підписання попередніх договорів позивачу не повернуті, відтак Позивачка вправі вимагати стягнення з Відповідачки суми інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Відтак, враховуючи викладене, Позивачка просила стягнути з Відповідача на свою користь суму інфляційних нарахувань та процентів річних в загальному розмірі 153 396,23 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, письмових заперечень чи пояснень по суті позовних вимог суду не надала.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №2-11868/11 від 27.08.2012р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку у подвійному розмірі, яке набрало законної сили 21.09.2012р. (а.с.15-16), встановлено, що між позивачем та відповідачем 28.11.2008 року було укладено нотаріально посвідчений попередній договір, за умовами якого сторони домовились у майбутньому, а саме не пізніше 28.11.2009 року, укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу 1/4 частини земельної ділянки загальною площею 0,0953га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 1/4 частину житлового будинку, що знаходяться на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1. При цьому сторони домовились, що основний договір буде укладено за 168 545,00 грн., що є еквівалентом 25000,00 доларів США, з яких 42 473,34, що є еквівалентом 6300,00 доларів США сплачується до підписання цього договору. Відповідно до п.2.2. Договору позивач передав відповідачу, а відповідач отримав грошову суму у розмірі 42473,34 грн., що є еквівалентом 6300,00 доларів США. Дана сума згідно з п.2.3 Договору підлягає заліку в ціну об'єкта, яку мав заплатити позивач відповідачу при укладенні та нотаріальному посвідченні основного договору.

Як вбачається з матеріалів справи і це не заперечувалось стороною позивача основний договір, укладення якого передбачалось попереднім договором не пізніше 28.11.2009 року, між сторонами укладено не було. Жодних доказів, які б підтверджували ухилення відповідача від укладення основного договору позивачем не надано, як і не надано доказів направлення стороною позивача стороні відповідача пропозиції про укладення основного договору, вчинення чого передбачалось п.5.1.Договору.

07.09.2010 року між позивачем та відповідачем вдруге було укладено нотаріально посвідчений попередній договір, за умовами якого сторони домовились у майбутньому, а саме не пізніше 01.06.2011 року, укласти на нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу 1/4 частини земельної ділянки загальною площею 0,0953га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 1/4 частину житлового будинку, що знаходяться на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1. При цьому сторони домовились, що основний договір буде укладено за 200 000,00 грн., що є еквівалентом 25000,00 доларів США, з яких 76000,00, що є еквівалентом 9500,00 доларів США сплачується до підписання цього договору. Відповідно до п.2.2. Договору позивач передав відповідачу, а відповідач отримав грошову суму у розмірі 76000,00грн., що є еквівалентом 9500,00 доларів США. Дана сума згідно з п.2.3 Договору підлягає заліку в ціну об'єкта, яку мав заплатити позивач відповідачу при укладенні та нотаріальному посвідченні основного договору.

Як вбачається з матеріалів справи і це не заперечувалось стороною позивача основний договір, укладення якого передбачалось попереднім договором не пізніше 01.06.2011 року, між сторонами укладено не було.

Вказаним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №2-11868/11 від 27.08.2012р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 800,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 126 242,00 грн. в рахунок повернення сплачених коштів, а також 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. від 28.09.2012р. А.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-11868/11, виданого 24.09.2012р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 126 362,00 грн (а.с.17).

Станом на 26.01.2017р. рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 2-11868/11 від 27.08.2012р. Відповідачем не виконано (а.с.18-19).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що Відповідач не виконав своїх зобов'язань згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва та не сплатив ОСОБА_1 суму боргу в загальній сумі 126 242,00 грн., таким чином в зв'язку з порушенням Відповідачем строків сплати грошових коштів на користь Позивача, суд дійшов висновку, що Відповідач зобов'язаний сплатити на користь Позивача інфляційні витрати та 3% річних за весь час прострочення.

Згідно із розрахунку, судом встановлено, сума індексу інфляції за період з грудня 2009 року по 01.01.2017р. в частині повернення грошових коштів отриманих Відповідачем за Попереднім договором від 28.11.2008р. в сумі 42 473,34 грн. складає: (42 473,34*232,3%) - 42 473,34 = 56 192,22 грн.; сума 3% річних за період прострочення з 01.12.2009р. по 25.01.2017р. складає: 42 473,34 * 3%/365 * 2613 днів прострочки = 8 876,92 грн.; сума індексу інфляції за період з червня 2011 року по 01.01.2017р. в частині повернення грошових коштів отриманих Відповідачем за Попереднім договором від 07.09.2010р. в сумі 76 000,00 грн. складає: (76 000,00*199,9%) - 76 000,00 = 75 924,00 грн.; сума 3% річних за період прострочення з 01.06.2011р. по 25.01.2017р. складає: 76 000,00 * 3%/365 * 2041 днів прострочки = 12 403,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних нарахувань та процентів підлягає задоволення в повному обсязі шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних в загальному розмірі 153396,23 грн. (56 192,11 грн. + 8 876,92 грн. + 75 924,00 грн. + 12 403,20 грн.).

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1534,00 грн.

З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 526, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57- 61, 73, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних нарахувань та процентів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних в розмірі 153396,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1534,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя