Справа № 462/1544/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 жовтня 2017 року Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 4.04.2017 р. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі зареєстровані, але не проживають його колишня дружина відповідач ОСОБА_3 та повнолітній син ОСОБА_4 Протягом 3-х років відповідачі не проживають в квартирі, не несуть витрати по її утриманню, їхнє місце проживання йому невідоме. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом у квартирі АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, додав, що відповідачі не проживають з квітня 2014 року, їх речей у спірній квартирі немає, шлюб з відповідачкою розірваний за заочним рішенням у 2017 році, також зазначив, що син позивача, відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, одружений та проживає зі своєю сім'єю.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, заперечень суду не надали, у зв'язку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України за згодою представника позивача, суд розглядає справу без присутності відповідачів, постановляючи заочне рішення.

Відповідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4 , №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст..383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 є позивач ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру №16525-3 від 27 листопада 2000 р., виданого Львівською міською радою за рішенням №1064 від 27.11.2000 р. згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та крім того на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 12.06.2014 року, виданого державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори після смерті матері позивача- ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьком є позивач ОСОБА_2

Згідно до заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22 лютого 2017 року шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 розірвано.

Згідно до актів від 22.02.2017 р., 6.03.2017 р., складених комісією ЛКП «Левандівка», вбачається, що відповідачі не проживають в квартирі власника, а саме у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном.

Реєстрація відповідачів, які не є членом сім'ї власника, у квартирі, що належить позивачу на праві власності перешкоджає у реалізації ним права власності у повному обсязі, тому позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право на житло підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209,212-215, 218, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилою площею квартири АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів , з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.М.Румілова