Провадження № 2/752/991/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 березня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права власності на грошові кошти, -

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позові до відповідача ОСОБА_2, в якому просила визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти у сумі 580 000 доларів США, що належать ОСОБА_2 та розміщені на рахунку № НОМЕР_1, відкритому у ПАТ «Банк Камбіо».

В подальшому у жовтні 2016 року позивач змінила предмет позову в частині рахунку, на якому розміщено грошові кошти, та просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти у сумі 580 000 доларів США, що належать ОСОБА_2 та розміщені на рахунку № НОМЕР_2, відкритому у ПАТ «Банк Камбіо».

Звертаючись до суду із позовною заявою у редакції від 20.07.2016 року, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що 15.05.2012 року між сторонами у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів у розмірі 4 000 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 31.05.2016 року. 27.03.2014 року між сторонами у справі укладено договір застави валютних цінностей, згідно умов якого ОСОБА_2 передано в заставу ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов'язань за договором позики грошові кошти у розмірі 580 000 доларів США, розміщені на рахунку № НОМЕР_1, відкритому у ПАТ «Банк Камбіо». Оскільки відповідачем не виконується зобов'язання за договором позики грошових коштів від 15.05.2012 року, позивач вважає, що її вимоги можуть бути задоволені за рахунок предмету застави - грошових коштів у розмірі 580 000 доларів США, розміщених на рахунку № НОМЕР_1, відкритому у ПАТ «Банк Камбіо».

У заяві про зміну предмету позову в редакції від 11.10.2016 року позивач додатково зазначила, що 22.10.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено додатковий договір до договору застави валютних цінностей, згідно умов якого предметом застави є грошові кошти у сумі 580 000 доларів США, що належать ОСОБА_2 та розміщені на рахунку № НОМЕР_2, відкритому у ПАТ «Банк Камбіо».

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з наведених у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представники третіх осіб ПАТ «Банк Камбіо» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначили про те, що оскільки з 05.12.2014 оку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено у ПАТ «Банк Камбіо» тимчасову адміністрацію, а з 02.03.2015 року - розпочато процедуру ліквідації банку, порядок задоволення майнових вимог вкладників та інших кредиторів неплатоспроможного банку регулюються виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 12.03.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено ОСОБА_1 кошти в межах гарантованої суми відшкодування у розмірі 200 000 грн. 16.03.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено ОСОБА_2 кошти в межах гарантованої суми відшкодування у розмірі 200 000 грн. 04.06.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Камбіо», відповідно до якого кредиторські вимоги ОСОБА_1 до банку складають 12 247 584, 68 грн., та віднесені до 4 черги, ОСОБА_2 також є кредитором банку, вимоги якого складають 13 360 763,14 грн., однак останній не заявив уповноваженій особі фонду про свої вимоги банку у встановленому законом порядку. Таким чином, оскільки останній протягом 30 календарних днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи, не були подані кредиторські вимоги до уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі ч. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кредиторські вимоги ОСОБА_2 до банку задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно з п. 1 якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 4 000 000 доларів США з терміном повернення до 31.05.2016 року включно.

27.03.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір застави валютних цінностей, за умовами п. 1.1 якого заставодержатель (ОСОБА_1) має право у випадку невиконання заставодавцем (ОСОБА_2) своїх зобов'язань за договором позики від 15.05.2012 року отримати задоволення своїх вимог за рахунок валютних цінностей - грошових коштів у сумі 580 000 доларів США, розміщених на рахунку № НОМЕР_1, що відкритий ОСОБА_2 у ПАТ «Банк Камбіо».

Згідно додаткового договору до договору застави валютних цінностей від 27.03.2014 року, укладеного від 22.10.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, сторони договору змінили п.п. 4.2 основного договору в частині номеру банківського рахунку, на якому розміщено валютні цінності, зазначивши його - НОМЕР_2.

Разом з тим, судом також встановлено, що постановою Правління Національного банку України № 782 від 04.12.2014 року ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку із чим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 140 від 04.12.2014 року з 05.12.2014 року у ПАТ «Банк Камбіо» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 46 від 02.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо», а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 212 від 22.02.2016 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» на два роки по 01.03.2018 року.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20.01.2016 року № 6-2001 цс15 та від 13.06.2016 року № 6-1123 цс16, які відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування до даних правовідносин.

Таким чином, оскільки з 05.12.2014 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію, а з 02.03.2015 року - процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо», порядок задоволення майнових вимог вкладників та інших кредиторів ПАТ «Банк Камбіо» регулюються виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, суд надходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права власності на грошові кошти, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя