Справа № 181/917/17
Провадження № 2/181/305/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2017 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Юр'єва О.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Паньковської М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та про встановлення факту належності сертифіката на право на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Межівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та про встановлення факту належності сертифіката на право на земельну частку (пай).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що за рішенням загальних зборів уповноважених колгоспників колгосп ім. Леніна, Межівського району, Дніпропетровської області 12 січня 1995 року був реформований в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Леніна.

Разом з іншими пенсіонерами його бабуся, ОСОБА_2 також вступила в члени КСП ім. Леніна. В 1997 році членам КСП ім. Леніна були видані сертифікати на право на земельну частку (пай), а його бабусі зазначеного сертифіката не видали і, як пояснювали бабусі керівники КСП ім. Леніна, сертифікат для неї не виготовлявся, бо вона не була прийнята в члени КСП ім. Леніна по причині її проживання в селі Красногорівка без реєстрації. На той час бабуся стала хворіти, не маючи письмових повідомлень про неприйняття її в члени КСП ім. Леніна, повідомлень про відсутність її сертифіката, через похилий вік, не стала оспорювати своє право на пай у землі бувшого КСП ім. Леніна, а пізніше він знову забрав бабуся з села Красногорівка у свою сім'ю для нагляду за нею та постійного проживання у м. Терновку, Павлоградського району. ІНФОРМАЦІЯ_7 року бабуся померла. Фактично він вступив у володіння майном своєї померлої бабусі, але спадщину не оформив за відсутності у неї документів, якими б підтверджувалося право на земельний пай бабусі. Тільки у вересні 2017 року йому стало відомо про наявність в Межівському відділі Держгеокадастру сертифіката його бабусі серії НОМЕР_2 від 06 червня 1997 року на право на земельну частку (пай), площею 8.32 умовних кадастрових гектара, розміщеної на території Новогригорівської сільської ради, у якому бабусю помилково записали «ОСОБА_2». Зазначена особа взагалі не була зареєстрована і не проживала в АДРЕСА_1. Все своє трудове життя його бабуся ОСОБА_2 працювала в колгоспі ім. Леніна, була членом КСП ІМ Леніна і мала право на земельну частку (пай). З членів КСП ім. Леніна бабуся не виключалася за життя, за рішенням суду також не позбавлялася права на земельний пай. Спадкове майно своєї бабусі він бажає прийняти у власність, але успадкувати це майно він не може, через відсутність у нього оригінала сертифіката та зробленого сертифіката серії НОМЕР_2 на право на земельну частку (пай) помилкового запису його бабусі по імені та по батькові ОСОБА_3, замість правильного запису ОСОБА_2, як вона значилася за життя у своїх документах. Враховуючи обставини, що КСП ім. Леніна на цей час вже немає, іншої можливості у нього виправити помилкові записи «ОСОБА_2» у сертифікаті серії НОМЕР_2 на право на земельну частку (пай) його бабаусі ОСОБА_2 він не має , а тому вимушений звернутися з заявою до суду.

Позивач просить суд встановити факт належності його бабусі ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 року, сертифіката серії НОМЕР_2 від 06 червня 1997 року на право на земельну частку (пай), площею 8.32 умовних кадастрових гектарів, яку у зазначеному сертифікаті помилково записано «ОСОБА_2», а не «ОСОБА_2», як вона значиться в документах; визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 8.32 умовних кадастрових гектарів, на території Новогригорівської сільської ради, Межівського району Дніпропетровської області після смерті його бабусі ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року, якій воно належало на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 06 червня 1997 року - в порядку спадкування за законом; стягнути судові витрати з відповідача.

У судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягає.

Представник позивача, ОСОБА_4, у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує.

Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджені та надана оцінка таким доказам:

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 15 лютого 1999 року, актовий запис № 57 (а.с.17)

Частиною 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України , який набрав чинності 01 січня 2004 року передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Частиною 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, що викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 Цивільного Кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до довідки №524 від 06 жовтня 2017 року виданої виконкомом Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався.(а.с.22)

Відповідно до ст. 527 Цивільного Кодексу Української РСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його мерті.

Відповідно до ст. 529 Цивільного Кодексу Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 виданого Красногорівською сільської радою Межівського району Дніпропетровської області у графі мати записано ОСОБА_6.(а.с.15)

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 виданого 9 листопада 1956 року Красногорівським РАЦС, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 одружились та після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_7.(а.с.16)

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1, серії НОМЕР_6 виданого Зорянською сільрадою Межівського району Дніпропетровської області, у графі батько записаний ОСОБА_7, а мати - ОСОБА_8.(а.с.14)

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 65 років, від хронічної ішемічної хвороби серця з гіпертонієй, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 виданим міським управлінням юстиції Дніпропетровської області.(а.с.18)

Відповідно до довідки №525 від 06 жовтня 2017 року виданої виконкомом Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, згідно погосподарської книги №21 за 1986-1990 р.р. ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 (вибула в м. Тернівка 28.11.1990 року). (а.с.12)

Згідно архівної довідки №П-95 від 19.07.2017 р. виданої Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, колгосп ім. Леніна реформовано в Колективне сільськогосподарське підприємство ім.Леніна, згідно з протоколом №1 звітних зборів уповноважених колгоспників Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна від 21 січня 1995 року та рішення виконавчого комітету Межівської районної ради від 1 січня 1995 року №13. Правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна є товариство з обмеженою відповідальністю «Новогригорівське».(а.с.13)

Судом встановлено, що разом з іншими пенсіонерами і колгоспниками, ОСОБА_2 за місцем свого помешкання в АДРЕСА_1 Дніпропетровської області вступила в члени КСП ім. Леніна.

Відповідно до копії Державного акта на право колективної власності на землю серії ДП МЖ №10, Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Леніна с. Новогригорівка, Новогригорівською сільською Радою народних депутатів Межівського району Дніпропетровської області від 14 травня 1995 року, для сільськогосподарського використання було передано у колективну власність 5906,5 гектарів землі. (а.с.20)

Судом встановлено, що в 1997 році членам КСП ім. Леніна були видані сертифікати на право на земельну частку (пай), а бабусі позивача, ОСОБА_2 зазначеного сертифіката не видали і, як їй пояснили керівники КСП ім. Леніна, сертифікат для неї не виготовлявся, бо вона не була прийнята в члени КСП ім. Леніна по причині її проживання в селі Красногорівка без реєстрації.

Однак, відповідно до довідки №1036 від 10 жовтня 2017 року, виданої Тернівським відділом з питань призначення, перерахунку, та виплати пенсій Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно інформації наявної в пенсійній справі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, працювала в колхозі імені Леніна, Слав'янської сільради, Межівського району та 17.02.1970 року їй була призначена пенсія за віком. (а.с.25)

Право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) підтверджується копією сертифікату серії НОМЕР_2 від 06 червня 1997 року, площею 8.32 умовних кадастрових гектарів, на території Новогригорівської сільської ради, Межівського району, який є дійсним до виділення земельної ділянки власнику земельної частки (паю).(а.с.34)

Однак, у судовому засіданні встановлено, що вказане свідоцтво про право на земельну частку (пай), видане на ім'я ОСОБА_2, яка проживає в АДРЕСА_1.

Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Межівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №418 від 09 жовтня 2017 року, в списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП МЖ №10 виданого 17 липня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Леніна» Межівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 не значиться. Однак в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП «ім. Леніна» Межівського району Дніпропетровської області за №0446 значиться ОСОБА_2. Середній розмір паю на території Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області складає - 7,8 ум.кад.га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки по КСП ім. Леніна станом на 01.01.2017 рік складає 278373,62 тис.грн.(а.с.21)

Відповідно до довідки №525 від 06 жовтня 2017 року виданої виконкомом Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, відомості про проживання в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 відсутні.(а.с.12)

Згідно пункту 2 Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено що, право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК 1990 року та даного Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування у членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член коллективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до правових позицій висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у зв'язку з винятковими обставинами у 2008-2009 роках в пункті 9 розділу 5 «земельне право» вказує, що «право на земельну частку (пай) виникає у осіб, у тому числі й у пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишилися членами цього підприємства.

Відповідно до ухвали Верховного Суду України №6-24024св08, сам по собі факт, що пенсіонер не перебував у трудових відносинах із таким підприємством, чи за життя не одержав сертифікат на право на земельну частку (пай) не є підставами для висновку про відсутність у нього права на земельну частку (пай). Уразі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами про спадкування.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 06 серпня 2014 року у справі №6-12858св14 зазначив, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Відповідно до статей 256-259 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

В свою чергу, в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити, загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Як роз'яснено в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: - особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей45, 46 ЦПК України; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Таким чином, дослідивши всі надані документи, суд вважає доведеним факт членства спадкодавця, ОСОБА_2, бабусі позивача, ОСОБА_1, в КСП ім. Леніна, та наявність у неї права на земельну частку (пай), яке вона набула згідно Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Право бабусі позивача на земельну частку(пай) підтверджується сертифікатом серії НОМЕР_2 на земельну частку(пай) розміром 8.32 умовних кадастрових гектарів, на території Новогригорівської сільської ради, Межівського району Дніпропетровської області, виданим 06 червня 1997 року на ім'я ОСОБА_2. Однак у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 в списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП МЖ №10 виданого 17 липня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Леніна» Межівського району Дніпропетровської області, - не значиться.

Суд вважає можливим визнати факт належності вказаного сертифікату серії НОМЕР_2 на земельну частку(пай) розміром 8.32 умовних кадастрових гектарів, на території Новогригорівської сільської ради, Межівського району Дніпропетровської області, виданого 06 червня 1997 року ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що позов є обґрунтованим, вважає, що є всі підстави задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Стосовно застосування строку позовної давності, слід зазначити, що цей строк, згідно законодавства, починає перебіг, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушене право.

Позивач дізнався про порушення своїх прав лише 20 вересня 2017 року, коли дізналася про наявність у бабусі ОСОБА_2. земельної частки (паю) в землях бувшого КСП ім. Леніна, а тому вважати строк позовної давності пропущеним не можна. У судовому засіданні встановлено, що саме з цією дати у позивача почався перебіг строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 ст.22 Закону України «Про землеустрій», ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та про встановлення факту належності сертифіката на право на земельну частку (пай), задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянином України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право на земельну частку (пай), розміром 8.32 умовних кадастрових гектарів, на території Новогригорівської сільської ради, Межівського району Дніпропетровської області після смерті його бабусі ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року, якій воно належало на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 06 червня 1997 року - в порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О. Ю. Юр'єв