Провадження №2/359/1241/2017
Справа №359/1398/17
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 20 вересня 2014 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Skoda», номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, рухаючись проїзною частиною вулиці Горбатюка в м. Борисполі Київської області в напрямку м. Києва, неподалік магазину «Нова лінія», в порушення п.2.3б), п.2.3д), п.10.1 ПДР України, проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу та місце його розташовування в своїй смузі для руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не впорався з керуванням транспортного засобу, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та в подальшому допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, які рухалися в зустрічному напрямку, тобто в напрямку м. Харкова. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2101» ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці, а малолітній пасажир ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. 04 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого управління з заявою про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого. Проте, у звязку з тим, що в нього не було виявлено тілесних ушкоджень, позивачу було відмовлено у визнанні його потерпілим. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Daewoo», номерний знак НОМЕР_2, сума матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобіля, встановлена експертом-оцінювачем ОСОБА_6, складає 46198 гривень 53 копійки. Крім цього, до матеріальних збитків також належить сплачені позивачем кошти за послуги з оцінки вартості завданого матеріального збитку у розмірі 900 гривень (за складання висновку від 05 листопада 2014 року) та у розмірі 400 гривень (за складання висновку від 17 березня 2015 року). Таким чином, розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди становить 47498 гривень 53 копійки. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, повязана з експлуатацією автомобіля марки «Skoda», номерний знак НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «УТСК». У звязку з цим, 09 червня 2015 року ОСОБА_1 звернуся до ПрАТ «УТСК» з заявою про страхове відшкодування та в подальшому ПрАТ «УТСК» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 27117 гривень 51 копійок. Таким чином, на даний час залишаються невідшкодованими збитки, що зазнав позивач в результаті пошкодження транспортного засобу, у розмірі 20381 гривень 02 копійки. Тому ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 вартість завданого матеріального збитку у розмірі 20381 гривень 02 копійки, витрати за проведення робіт з складання висновку про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, у розмірі 1300 гривень, франшизу у розмірі 1000 гривень, а також завдану моральну шкоду у розмірі 40000 гривень.

В ході розгляду цивільної справи представник позивача ОСОБА_7 подав заяву про зменшення позовних вимог, якою просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість матеріального збитку у розмірі 19081 гривень 02 копійки, витрати за проведення робіт з складання висновку про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, у розмірі 1300 гривень, франшизу у розмірі 1000 гривень, а також завдану моральну шкоду у розмірі 40000 гривень.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_7 підтримали предявлений позов, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та просили суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що оцінка вартості завданого позивачу матеріального збитку проводилась за його відсутності, а тому вказана вартість є значно завищеною. Зважаючи на право потерпілого відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоду. В даному випадку, ОСОБА_1 погодився з тим, що вартість відновлювального ремонту складає 27117 гривень 51 копійок, отримавши саме таку суму страхового відшкодування. Враховуючи, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована, а недоплачена позивачу вартість завданого матеріального збитку, покривається лімітом страхового відшкодування, тому саме на страхову компанію має бути покладено зобовязання по відшкодуванню шкоди. В свою чергу, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди відповідач вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. До того ж відповідач вказав на неприпустимість використання в якості належного доказу висновку експертизи №30/10-ТЗ від 31 жовтня 2014 року, оскільки в матеріалах справи різні експертизи під тим самим номером і різними датами складання, з різними цінами та вартостями робіт, яка з них достовірна та правдива, невідомо. Тому ОСОБА_2 вказав на необґрунтованість та незаконність позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник ПрАТ «УТСК» ОСОБА_8 направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_9 у судове засідання не зявилась та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомила. Про час та місце розгляд справи повідомлялась належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що власником автомобіля марки «Daewoo», номерний знак НОМЕР_2, є ОСОБА_9, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС №966989 (а.с.13).

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

У відповідності до положення п.1 ч.2 ст.22 ЦК України майновою шкодою є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.13 постанови №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

20 вересня 2014 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia Tour 1.81», номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння в порушення вимог п.2.9а), 2.3д), 10.1, 34.1 ПДР України, рухаючись проїзною частиною вул. Горбатюка в м. Бориспіль Київської області в напрямку м. Києва, неподалік магазину «Нова лінія», допустив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, та в подальшому допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку, тобто, в напрямку м. Харкова. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року, який залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2016 року, ОСОБА_2 визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання - позбавлення волі з випробуванням, встановивши ОСОБА_2 3 роки іспитового строку з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки (а.с.23-30).

За правилами ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою СУ ГУМВС України в Київській області від 09 грудня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.17).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_2 був пошкоджений автомобіль марки «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_2. Внаслідок чого ОСОБА_1 було завдано матеріальної шкоди. Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу №30/10-ТЗ від 05 листопада 2014 року, складеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, завданого власнику, внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 33741 гривень 01 копійок (а.с.40-51).

Водночас, в матеріалах цивільної справи міститься також актуалізований висновок про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, №30/10-ТЗ від 17 березня 2015 року, складеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_6 (а.с.53-63). Згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику, внаслідок пошкодження автомобіля марки «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_2, становить 46198 гривень 53 копійки.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, повязана з експлуатацією автомобіля марки «Skoda Octavia Tour 1.81», номерний знак НОМЕР_1, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УТСК» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3448436. Умовами полісу передбачено ліміт відповідальності ПрАТ «УТСК» за шкоду заподіяну майну у розмірі 50000 гривень, а також передбачено франшизу у розмірі 1000 гривень (а.с.33).

Згідно страхового акту №622-15К та розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу №622-15К ПрАТ «УТСК» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 27117 гривень 51 копійок (а.с.36,37).

Таким чином, вартість матеріального збитку з урахуванням вже сплаченої суми страхового відшкодування становить 19081 гривень 02 копійки (46198 гривень 53 копійки 27117 гривень 51 копійок).

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідач не визнає вказаний розмір завданого матеріального збитку. Оскільки, вважає недостовірними висновок про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, від 05 листопада 2014 року та актуалізований висновок про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, від 17 березня 2015 року.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо недостовірності актуалізованого висновку, складеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_6, від 17 березня 2015 року.

Оскільки, зі змісту актуалізованого висновку від 17 березня 2015 року встановлено, що огляд пошкодженого транспортного засобу було здійснено в жовтні 2014 року, тобто повторний огляд на час складання актуалізованого висновку не проводився.

З огляду на це, розрахунок вартості завданої матеріальної шкоди при складанні актуалізованого висновку зроблено на основі вихідних даних висновку №30-10-ТЗ від 05 листопада 2014 року. При цьому, збільшення вартості відновлювального ремонту відбулось внаслідок зміни курсу долару США та євро по відношенню до національної валюти України станом на дату оцінки. Проте, суд не може погодитись з такими вихідними даними. Зі змісту ремонтної калькуляції, що включає в себе розрахунок вартості ремонтних робіт в нормо-годинах, фарбування, придбання запасних частин, вбачається, що розрахунок проведено в національній валюті. Тому судом критично сприймається збільшення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, у звязку з коливанням офіційного курсу національної валюти по відношенню до іноземних валют.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на це, суд вважає, що вказаний актуалізований висновок про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу №30/10-ТЗ не є належним доказом на підтвердження розміру матеріальних збитків, яких зазнав ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача вартості матеріального збитку у розмірі 19081 гривень 02 копійки, належить відмовити.

Крім цього, позивач поніс витрати на оплату послуг субєкта оціночної діяльності з визначення вартості матеріального збитку у загальному розмір 1300 гривень. Вказана обставина підтверджується копією акту приймання-передачі послуг від 09 листопада 2014 року та копією квитанції до прибуткового касового ордера №8 від 30 жовтня 2014 року на суму 900 гривень, а також копією акту приймання-передачі послуг від 18 березня 2015 року та копією квитанції до прибуткового касового ордера №11 від 18 березня 2015 року на суму 400 гривень (а.с.51,52).

Враховуючи те, що судом при вирішенні питання про відшкодування позивачу завданого матеріального збитку не брались за основу як вихідні дані вказані висновки, складені субєктом оціночної діяльності ОСОБА_6, а також враховуючи те, що вимога про відшкодування вартості витрат на вказані послуги є похідною від вимоги про відшкодування матеріальної шкоди. Тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача грошових коштів у розмірі 1300 гривень як витрати на оплату послуг субєкта оціночної діяльностітакож не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з п.36.6 ст.36 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Встановлено, що полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №АІ/3448436 від 15 вересня 2014 року була передбачена франшиза в розмірі 1000 гривень. Тому, у ОСОБА_2 виникло зобовязання сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 1000 гривень.

Всупереч цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно виконав даний обовязок.

Тому, суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 належить стягнути франшизу у розмірі 1000 гривень.

В свою чергу, позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 40000 гривень ОСОБА_1 обґрунтовує наступними доводами. До того часу як потрапити у дорожньо-транспортну пригоду позивач працював в таксі та використовував автомобіль «Daewoo Lanos» для перевезення пасажирів. У звязку з тим, що автомобіль через ушкодження, спричинені дорожньо-транспортною пригодою, не підлягає експлуатації, тому ОСОБА_1 втратив єдине джерело доходу для себе та своєї сімї. Оскільки на його утриманні перебуває також малолітній син ОСОБА_11 та дружина ОСОБА_12, яких потрібно утримувати, забезпечувати повноцінним харчуванням та одягом, але саме з причини втрати роботи після дорожньо-транспортної пригоди, він позбавлений можливості забезпечувати належний рівень життя своєї сімї. Вказані обставини здійснили на позивача тяжкий емоціональний вплив та завдали емоційних страждань.

До того ж позивач завжди підтримував автомобіль у бездоганному стані, а тому для нього факт пошкодження автомобіля є дуже болячим. На даний час ОСОБА_1 не може відремонтувати автомобіль через брак коштів. Вказана обставина спричиняє позивачу додаткові страждання та нагадує про подію дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За правилом п.3 ч.2 та ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому суд враховує, що позивачу були спричинені душевні страждання, оскільки було пошкоджено майно, яким він володіє. Разом з цим, в ході розгляду цивільної справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача стосовно того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він втратив роботу, так як працював в таксі, та як наслідок втратив єдине джерело доходу.

З урахуванням наведеного та враховуючи вимоги закону щодо принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави.

При зверненні до суду ОСОБА_1 не сплачував судовий збір, оскільки на підставі п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати. З огляду на це, з ОСОБА_2 на користь держави слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень.

На підставі викладеного та керуючись п.12.1 ст.12, п.36.6 ст.36 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.1 ч.2 ст.22, п.3 ч.2 та ч.3 ст.23, ч.3 ст.386, ч.1 ст.1167 ЦК України, ч.1 ст.11, ч.1 ст.60, ч.4 ст.61, ч.3 ст.88, ст.ст.209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, І.н., проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, І.н., проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 розмір франшизи в розмірі 1000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, І.н., проживаючого за адрcеою: Київська область, Бориспільский район, с. Рогозів, вул. Котляревського, 21 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський