25 жовтня 2017 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого- Бібіка О.В.
з участю секретаря Кошевої А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
18.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.04.2007 року Лиманською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №04.
В обґрунтування позову зазначив, що 28.04.2007 року між ним та відповідачем було укладено шлюб; від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинено з серпня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Примирення не можливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам.
Сторони в судове засідання не з'явилися.
Позивач ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві. Заперечень проти заочного розгляду справи не надав.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення, про причини неявки суд не повідомила, заперечень не надала.
Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача, яка належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду справи.
При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного.
Згідно свідоцтву про шлюб та копій свідоцтв про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2007 року, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а. с. 6, 7, 8).
Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні.
Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Майнового спору сторони не мають, малолітні діти сторін після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю.
Витрати по сплаті судового збору позивач взяв на свій рахунок.
Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 209, 212-215, 222-224 ЦПК України суд,
Шлюб між ОСОБА_1 та Войтенко (до шлюбу Сологуб) ОСОБА_5, зареєстрований 28.04.2007 року Лиманською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №04 - розірвати.
Прізвища сторін залишити без змін.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: