Справа № 191/1650/17
Провадження № 2/191/999/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2) до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 24 жовтня 2006 року помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому: ? частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою синельниківською державною нотаріальною конторою 23.05.2001 року; ? частина- на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.04.1994 року Державним підприємством по перевезенню вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці. 27 липня 2002 року ОСОБА_3 був складений заповіт, яким він заповідав все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, ОСОБА_1. Спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, відсутні. Для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 він звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, але постановою державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 14.12.2011 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, з тих підстав, що у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому ОСОБА_3 на ? частину вказаної квартири після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 23.05.2001 року, невірно зазначено номер квартири - «15», хоча по всьому тексту свідоцтва про право на спадщину за законом, а також свідоцтва про право власності на житло, на підставі якого ОСОБА_5 належала ? частина спірної квартири, вбачається, що квартира має номер «3» та знаходиться в будинку номер «5» по вул..Деповська м.Синельникове.

Тобто, державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було допущено помилку в свідоцтві про право на спадщину за законом від 23 травня 2001 року. Виправити зазначену помилку на даний час неможливо, оскільки за заміною свідоцтва може звернутися тільки власник. Вказані обставини перешкоджають йому у реалізації його права на отримання спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3

У звязку з цим, позивач просить визнати за ОСОБА_7 право власності на квартиру, яка складається із: веранди І-пл.2,0 кв.м., сіней 1-5,0 кв.м., коридору 2-пл.З,5 кв.м, кухні 3-пл.5,6 кв.м., кімнати 4-пл.14,7 кв.м., кімнати 5-пл.10,0 кв.м., загальною площею 40,8 кв.м., жилою площею 24,7 кв.м., розташованої в жилому будинку А-1 за адресою: АДРЕСА_3, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 24 жовтня 2006 року.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

24 жовтня 2006 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 114572.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала йому: ? частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою синельниківською державною нотаріальною конторою 23.05.2001 року; ? частина - на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.04.1994 року Державним підприємством по перевезенню вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці.

Відповідно до заповіту складеного та завіреного 27 липня 2002 року приватним нотаріусом ОСОБА_8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок своєї смерті, заповідав все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, ОСОБА_1, повністю.

Згідно постанови Державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори від 14.12.2011 року ОСОБА_1, було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно спадкодавця, так як свідоцтві про право на спадщину підлягає заміні.

Зі звіту про оцінку жилої 2-х кімнатної квартири №3, загальною площею 40, 8 кв.м., розташованої на 1-му поверсі в жилому будинку (А-1) за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Деповська, буд. №5 від 10.05.2017 року вбачається, що ринкова вартість обєкта оцінки з урахуванням обмежувальних умов і зроблених допущень, склала на дату оцінки: 44 799 грн., без урахування ПДВ.

В матеріалах спадкової справи № 103/2007 до майна померлого 24 жовтня 2006 року ОСОБА_3 міститься заява ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, позивач як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3 прийняв спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру було відмовлено, так як свідоцтво про право на спадщину підлягає заміні, з заявою про заміну документу повинен звернутися власник, відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність припиняється у момент смерті. Таким чином суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 26.10.2006 року.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та ст. ст. 1216, 1217, 1220, 1221,1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_7, право власності на квартиру, яка складається із: веранди І-пл.2,0 кв.м., сіней 1-5,0 кв.м., коридору 2-пл.З,5 кв.м, кухні 3-пл.5,6 кв.м., кімнати 4-пл.14,7 кв.м., кімнати 5-пл.10,0 кв.м., загальною площею 40,8 кв.м., жилою площею 24,7 кв.м., розташованої в жилому будинку А-1 за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 24 жовтня 2006 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_9