1Справа № 335/4371/17 2/335/1171/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якого зазначив наступне.

30.12.2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі, еквівалентній 3000 доларів США та 10 000 гривень, які відповідач зобовязався повернути у строк до 30.12.2014 року з виплатою процентів у розмірі 36% річних. На підтвердження укладеного договору позики відповідачем складена розписка.

Однак у вказаний термін та до часу звернення до суду відповідачем не виконано умови договору в повному обсязі, та станом на день звернення до суду сума боргу за даним договором складає 4795 доларів США та 10 000 гривень.

22.04.2014 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі, еквівалентній 3700 доларів США, які відповідач зобовязався повернути у строк до 22.07.2014 року з виплатою процентів у розмірі 36% річних. На підтвердження укладеного договору позики відповідачем складена розписка. Вподальшому за домовленістю сторін узгоджено новий строк повернення позики, до 30.12.2014 року.

Станом на час звернення до суду, відповідачем не повернута сума позики за вказаним договором та не сплачено відсотки за користування грошовими коштами та сума боргу складає 7 657 доларів США.

Крім того, 12.02.2015 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі, еквівалентній 300 доларів США, які відповідач зобовязався повернути у строк до 19.02.2015 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідачем складена розписка. Станом на час звернення до суду з позовом, відповідачем сума боргу не сплачена та складає суму, еквівалентну 300 доларів США.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договорами позики, яка складає суму еквівалентну 12 752 доларів США та 10 000 гривень, що разом складає 353 998, 69 гривень.

Позивач в судове засідання не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій зазначив, що визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони та підписаний його стороною.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 30.12.2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти у сумі, еквівалентній 3000 доларів США та 10 000 гривень, зі строком повернення на 1 рік, до 30.12.2014 року, з виплатою процентів у розмірі 36% річних. На підтвердження укладеного договору позики відповідачем складена розписка (а.с.8).

Встановлено, що відповідачем за вказаним договором частково сплачувались відсотки за користування грошовими коштами.

До часу звернення до суду з позовом, відповідачем в повному обсязі не виконано умови договору позики та сума боргу за даним договором складає 4795 доларів США та 10 000 гривень, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем у позові.

22.04.2014 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі, еквівалентній 3700 доларів США, зі строком повернення на 3 місяці, до 22.07.2014 року з виплатою процентів у розмірі 3% щомісяця. На підтвердження укладеного договору позики відповідачем складена розписка (а.с.9). Вподальшому за домовленістю сторін узгоджено новий строк повернення позики, до 30.12.2014 року на раніше визначених умовах.

На час розгляду справи, відповідачем не повернута сума позики за вказаним договором та не сплачено відсотки за користування грошовими коштами та сума боргу складає 7 657 доларів США, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем.

Крім того, 12.02.2015 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі, еквівалентній 300 доларів США, які відповідач зобовязався повернути у строк до 19.02.2015 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідачем складена розписка (а.с.10). Станом на час звернення до суду з позовом, відповідачем сума боргу не сплачена та складає суму, еквівалентну 300 доларів США.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 12 752 доларів США та 10 000 гривень, що має бути визначена в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу.

Таким чином, суд вважає за необхідне визначити вказану суму на день ухвалення судового рішення.

Станом на 12 червня 2017 року за даними Національного Банку України офіційний курс гривні до долара США становив 2612,48 грн. за 100 доларів США.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що на час розгляду справи сума позики Відповідачем не повернута, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 343 143, 45 грн. (12 752 доларів США х 26, 1248) + 10 000 грн.)

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 540 грн.

Керуючись, ст.ст. 10, 60, 88, 197, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 17, кв.10) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/Басейна, б.5/6, кв.30, іпн НОМЕР_1) суму заборгованості за договорами позики від 30.12.2013 року, від 22.04.2014 року, від 12.02.2015 року у розмірі 343 143 грн. (триста сорок три тисячі сто сорок три) гривні 45 копійок та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 540 ( три тисячі пятсот сорок) гривень, а всього стягнути 346 683 (триста сорок шість тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 45 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Калюжна