Єдиний унікальний номер №2-410/2010
Провадження № 2-п/440/6/2017
У Х В А Л А

судового засідання

31 жовтня 2017 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Волошин Х.С.

за участю позивача ОСОБА_2

за участю адвоката ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Буську заяву представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 24 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Буського районного суду Львівської області від 24 грудня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 39800 гривень, що еквівалентно 5000 доларів США, та моральну шкоду в сумі 10000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_5 судові витрати судовий збір в сумі 398 гривень 00 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень 00 копійок.

23 лютого 2017 року з заявою про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області звернувся представник відповідача ОСОБА_4 В заяві зазначає, що з постановленим рішенням суду його довіритель не згідний, вважає, що судом постановлено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з»ясування обставин справи, і тому підлягає перегляду. З матеріалів цивільної справи убачається, що ОСОБА_5 отримав копію оскаржуваного рішення 23.03.2011 року. 29 березня 2011 року, представник відповідача було подано апеляційну скаргу на заочне рішення. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 04 травня 2011 року в прийнятті апеляційної скарги було відмовлено, оскільки процесуальним законом визначено спеціальний порядок оскарження заочного рішення і такий провадиться судом, який виніс заочне рішення, а відтак, дана заява була подана передчасно. Його довіритель ОСОБА_5 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за адресою м.Буськ, вул. Львівська, 71/4. Зазначає, що ОСОБА_5 був зареєстрований і проживав з 14.03.2007 року за адресою Рівненська область, Демидівський район, с. Княгини, хутір Діброва, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_5 Зазначає, що судом не були повно та всебічно досліджені докази по стягненню боргу згідно розписки від 02.05.2008 року та підстави стягнення моральної шкоди. Також судом були порушені норми процесуального права, а саме позов був розглянутий не за місцем знаходження відповідача.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечив проти задоволення поданої заяви. Суду пояснив, що викликає сумнів укладений договір на представництво інтересів ОСОБА_5 з ОСОБА_4, оскільки з отриманої інформації від працівника Буського РВ ДВС ОСОБА_5 виїхав за межі України і на територію України не повернувся, тому договір на надання йому правової допомоги укласти фізично не зміг. Доводи представника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 не проживав за адресою, яка вказана в позовні заяві, Буськ, вул. Львівська, 71/4, не заслуговують на увагу, оскільки, акт державного виконавця ВДВС Буського РУЮ від 03.02.2011, де ОСОБА_5 надав пояснення, що після продажу майна в с.Княгин, х. Діброва, Демидівського району Рівненської області тимчасово проживає з ОСОБА_6, оскільки іншого майна не має. Лист ВДВС Буського РУЮ у Львівській області від 07.04.2011 року направлявся за адресою м.Буськ, вул. Грушевського, 71/4. Станом на квітень 2011 року ОСОБА_5 було відомо, що заочне рішення суду набрало законної сили, по ньому проводилось виконавче провадження, у зв»язку з чим заочне рішення ОСОБА_5 було оскаржено в апеляційному порядку. Лист-відповідь КВІ Буського районного підрозділу УДПСУ у Львівській області від 25.09.2014 року та додана копія постанови суду про застосування до ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2011 році» є доказом того, що ОСОБА_5 після засудження (серпень 2010 року) відбував покарання під наглядом Буської кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживанняч вул. Львівська, 71/4 у м.Буську. Станом на 13.04.2012 року ОСОБА_5І також було відомо про існування заочного рішення, оскільки він надавав пояснення Буському РВ за заяваю ОСОБА_2 про порушення кримінальної справи.

Позивач ОСОБА_2 заперечив проти задоволення заяви представника ОСОБА_5 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення. Суду пояснив, що заочне рішення Буського районного суду від 24 грудня 2010 року є законним, просить його залишити в силі, про постановлене рішення ОСОБА_5 було відомо, підстав скасування не має.

Заявник ОСОБА_4 в судове засідання з"явився, підтримав подану заяву від імені свого довірителя ОСОБА_5 ОСОБА_4 пояснення суду аналогічні мотивам поданої заяви. Просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Вислухавши позивача та його представника, заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про залишення заяви представника відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення з наступних підстав.

До Буського районного суду Львівської області позивач ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою 06 травня 2010 року. В позовній заяві зазначив, що відповідач ОСОБА_5 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою від 29 червня 2010 року провадження у справі було відкрито (а.с. 12). В редакції ч. 1 ст. 109 ЦПК України, яка діяла на момент відкриття провадження у справі зазначалось, що позови до фізичної особи пред»являються в суд за місцем її проживання. Іншого місця проживання відповідача судом встановлено не було.

21 березня 2011 року з заявою до Буського районного суду Львівської області про видачу копії заочного рішення звернувся ОСОБА_5 (а.с. 39). Копію заочного рішення ОСОБА_5І отримав 23.03.2011 року. Заочним рішенням роз»яснено строк та порядок оскарження заочного рішення окремо для позивача та окремо для відповідача.

Однак, всупереч ст. 228 ЦПК Укроаїни відповідач ОСОБА_5 оскаржив заочне рішення в апеляційному порядку, про що в матеріалах цивільної справи є підтвердження (а.с. 42-48).

Ухвалою судді Апеляційного суду Львівської області від 04 травня 2011 року (а.с. 47) відмовлено в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_5 на заочне рішення Буського районного суду Львівської області від 24 грудня 2010 року та повернуто її апелянту.

Досліджені в судовому засіданні матеріали ЖРЗПЗ № 445 від 06.04.2012 року по факту звернення ОСОБА_2 щодо можливих відносно нього шахрайських дій з боку ОСОБА_5 на аркуші 9 міститься пояснення ОСОБА_5 від 10.04.2012 року, згідно якого зазначено, що ОСОБА_5 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своєю сім»єю і вказує, що у 2010 році отримав листа в якому було заочне рішення Буського районного суду Львівської області, яке вважає несправедлим.

Досліджені докази судом вказують на те, що з моменту постановлення заочного рішення Буського районного суду від 24 грудня 2010 року та до моменту подачі заяви про перегляд заочного рішення від 23.02.2017 року відповідачу ОСОБА_5І . було відомо про існування такого рішення. Це підтверджується і актами державного виконавця від 03.02.2012 року і 06.02.2017 року, і листом ВДВС Буського РУЮ від 07.04.2011 року та іншими письмовими доказами. Суд констатує, що заявником були пропущені строки встановлені цивільно-процесуальним кодексом України про які було відомо заявнику, а намагання за спливом шести з половиною років оскаржити постановлене заочне рішення з надуманих підстав, не заслуговує на увагу.

Судом були дотримані всі умови проведення заочного розгляду справи, а саме: відповідач не з"явився в судове засідання, відповідач був повідомлений про день і час розгляду справи у відповідності до вимог ЦПК України, відповідач не повідомив суд про поважні причини неявки, не подав до суду клопотання про розгляд справи у його (відповідача) відсутність, позивач не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідно до роз»яснень Верховного Суду України (ВВСУ № 10, 2007) правильною є практика тих судів, які скасовуючи заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням зазначеного, представник заявника не навів суду поважність причини неявки в судове засідання, та не представив суду докази, які б мали істотне значення для розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про залишення заяви представника відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Залишити заяву представника заявника ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 24 грудня 2010 року без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі через Буський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Г. О. Шендрікова