Справа № 351/2000/17
Номер провадження №2/351/910/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді Калиновського М.М.

секретар Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ганьківської сільська рада про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ганьківської сільська рада про визнання права власності. Позовні вимоги мотивував тим, що 24.10.2009р. померла ОСОБА_2, яка 24.09.2008р. посвідчила у сільській раді заповіт в його користь на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Анатолія Василика (Гагаріна), 8 в с. Вишнівка, Снятинського району. Дане господарство станом на 15.04.1991р. відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на цей час ОСОБА_2 в ньому була зареєстрована та проживала одна. На житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ. Позивач прийняв спадщину, так як на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований в житловому будинку та проживав разом з нею. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Анатолія Василика (Гагаріна), 8 в с. Вишнівка, Снятинського району.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задоволити.

Педставник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю.

Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, а саме: заповіт, посвідчений 24.09.2008р. секретарем Ганьківської сільської ради на все належне на праві власності майно ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1; свідоцтво про смерть ОСОБА_2 24.10.2009р. серії І-НМ № 099168; довідку Ганьківської сільської ради 3 1171 від 03.10.2017р. щодо перейменування вулиці Гагаріна в с. Вишнівка на вулицю «Анатолія Василика»; довідки Ганьківської сільської ради № 1161 від 26.09.2017р., № 1175 від 04.10.2017р., № 1162 від 26.09.2017р., № 947 від 17.07.2017р.; довідку Коломийського МБТІ від 11.02.2010р.; інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав від 26.09.2017р.; постанову та довідку Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори - від 26.09.2017р.; технічний паспорт на спірний житловий будинок-, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що житловий будинок по вул. Анатолія Василика, 8 в с. Вишнівка, Снятинського району, який відносився до суспільної групи «колгоспний двір» на праві власності належав ОСОБА_2, в якому станом на 15.04.1991р. вона була зареєстрована та проживала одна, спадкоємцем за заповітом даного житлового будинку є позивач, який вступив в управління спадковим майном, інших спадкоємців немає, після її смерті у нотаріальній конторі заведена спадкова справа на підставі заяви позивача про прийняття спадщини. У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів позивачу відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідност.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, виходячи з вищенаведеного суд прийшов до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок по вул. Анатолія Василика, 8 в с. Вишнівка, Снятинського району.

Суд на підставі встановленого та керуючись ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Анатолія Василика, 8 в с. Вишнівка, Снятинського району, Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.