Провадження № 2/521/790/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 вересня 2017 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені, посилаючись на такі обставини.

27 серпня 2010 року ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 17 грудня 2013 року ОСОБА_1 було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «ОСОБА_2 Gold» відповідно до ОСОБА_3 якої ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 18000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_3, і Клієнт дає право ОСОБА_3 в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_3, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами ОСОБА_3», які викладені на банківському сайті, складає між ним та ОСОБА_3 Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно із п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити ОСОБА_3 штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 29 листопада 2015 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 26674,70 грн., яка складається з: - 17272,90 грн. - заборгованість за кредитом; - 6975,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 679,74 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1246,41 грн. - штраф (процентна складова), у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, надав до суду заперечення, в яких зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ним кредиту в тих сумах, що зазначає Банк. Виходячи з заявлених позивачем вимог, відповідачу було переоформлено кредитну картку «Універсальна» на кредитну картку «ОСОБА_2 Gold» відповідно до ОСОБА_3 якої відповідач отримав кредит у розмірі 18000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Так, документами, які слугують підтвердженням факту надання коштів за кредитним договором, мають бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог законодавства України про бухгалтерський облік та фінансову звітність зокрема, це можуть бути меморіальні ордери. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які первинні документи, що свідчили б про отримання грошових коштів за кредитним договором №б/н від 27 серпня 2010 року саме в тому розмірі, що вказує позивач. Таким чином, Банк не довів факт надання грошових коштів за кредитним договором позичальнику саме в тому розмірі, що вказаний у позовній заяві.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом підтвердження заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач зазначає, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №б/н від 27 серпня 2010 року становить 26674,70 грн., на підтвердження чого надає розрахунок заборгованості. Однак, позивач не надає жодного належного доказу, який підтверджує реальний розмір заборгованості за кредитним договором. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог законодавства України про бухгалтерський облік та фінансову звітність. В обґрунтування своїх позовних вимог Банк зобов'язаний був надати первинні документи, що підтверджують виконання банком умов щодо надання та перерахування кредитних коштів, здійснення часткового погашення заборгованості за кредитом (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, заяви на переказ готівки тощо), зарахування зазначених коштів на відповідні рахунки (виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків), чого зроблено не було.

Між позивачем та відповідачем 27 серпня 2010 року був укладений кредитний договір б/н, за яким відповідач повинен був отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Проте, грошові кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, були викрадені з рахунку останнього на кредитній картці невідомою особою шахрайським способом, а саме, було проведено транзакцію - «Оплата частинами» для придбання певного товару у м. Дніпропетровську. Вказані обставини підтверджується витягом з кримінального провадження №0001197 з якого вбачається, що до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_1, який просить прийняти заходи правового характеру до невстановленої особи, яка шахрайським шляхом перевела через інтернет-магазин грошові кошти у розмірі 15000,0 гривень. Про викрадення коштів з платіжної картки відповідач дізнався лише 27 січня 2015 року, отримавши на телефон «смс» про те, що необхідно оплатити перший внесок за кредит. Наступного ж дня, відповідач повідомив про цю подію працівників банку, чим виконав вказану норму. Проте, згодом на претензію відповідача, яка була подана, позивач надав відповідь, що була проведена транзакція - Оплата частинами для придбання товару, але оскільки вказана операція була підтверджена дійсним пін-кодом, правила системи не дають підстав для опротестування операцій. З підстав вищевикладеного, відповідачу було відмовлено у відшкодуванні коштів.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» надав до суду пояснення, в яких вказав, що відповідачу на картрахунок, відкритий для здійснення операцій за допомогою кредитних карт був встановлений кредитний ліміт (довідка про зміну умов кредитування додається). На підтвердження позовних вимог ОСОБА_3 надано розрахунок заборгованості за договором. Додатково, на підтвердження зарахування всіх платежів за договором надали виписку по рахунку. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12 квітня 2012 року №о 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: - касові, банківські документи; - повідомлення банків; - виписки банків; - корінці квитанцій і касових чекових книжок. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Виписка по рахунку, з якої чітко видно, що відповідач користується кредитними картками, періодично погашає заборгованість, в тому числі після останнього перевипуску картки підтверджує, що відповідач мав доступ до кредитних коштів та міг здійснювати розрахункові операції та отримувати готівкові кошти в межах кредитного ліміту.

Також, документування проведених операцій за кредитними картами в банку проводиться в електронній формі, що не суперечить правилам платіжних систем. Відповідач безпідставно посилається на Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. В цьому випадку кредитний договір б/н від 27 серпня 2010 року укладено з фізичною особою, тобто дія вищезазначеного закону не розповсюджується на даний вид операцій.

Щодо технології з оплати частинами. 27 серпня 2010 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Згідно до вказаної анкета-заяви відповідач погодився, що анкета-заява, Умови та правила надання банківських послуг та ОСОБА_3 складають між Клієнтом та ОСОБА_3 Договір про надання банківських послуг. В подальшому, на підставі заяви про зміну особистих даних від 17 грудня 2013 року відповідачу було видано кредитну картку «ОСОБА_2 Gold». ОСОБА_3 надає можливість Клієнтам які мають кредитну картку ПАТ КБ «ПриватБанку» скористатися сервісом «Оплата частинами». Сервіс «Оплата частинами»- це сервіс, який дає можливість клієнту купити товар або послугу в торгово-сервісних підприємствах та/або інтернет-магазинах за 30 секунд в розстрочку за кредитною карткою. Обов'язкові умови для використання сервісу: - кредитний ліміт на картці від 2000,0 грн.; - доступний залишок коштів покриває перший платіж. Якщо Клієнт відповідає зазначеним умовам йому надається можливість в будь-якій торговельній точці, де є термінал ПАТ «КБ «ПриватБанку» оформити оплату частинами, за допомогою своєї кредитної карти та терміналу в торговій точці. Для того, щоб скористатися вказаним сервісом: 1) Клієнт повинен обрати товар. 2) Передати картку касиру/продавцеві та повідомити, який саме товар бажає купити у розстрочку. 3) Ввести ПІН-код картки на терміналі, що є підтвердженням згоди Клієнта на оформлення вказаного сервісу. 4) Отримати чек-договір, який вийшов із терміналу. Порядок погашення заборгованості відбувається шляхом списання регулярного платежу з кредитної картки клієнта, як з власних коштів при їх наявності, так і з кредитних.

Умови використання сервісу оплата частинами: - п. 2.1.1.14.1. Держатель кредитної картки має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торгово-сервісних підприємствах та/або інтернет-магазинах; - п.2.1.1.14.3.2. При здійсненні клієнтом оплати за товар кредитною картою через сервіс «Оплата частинами» в торгово-сервісному підприємстві, з яким Банк уклав договір розширеного сервісу з повним відшкодуванням, клієнт доручає ОСОБА_3 щомісячно перераховувати платежі на погашення заборгованості по карті в кількості і розмірі, зазначеному у квитанції терміналу;- п. 2.1.1.14.7. у разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу, наданого по сервісу «Оплата частинами», Клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу; - 2.1.1.14.8. у разі списання регулярного платежу (крім першого, в момент транзакції) за сервісом «Оплата частинами» з картки клієнта за рахунок кредитних коштів додатково утримується комісія 4% від суми такого списання. Оскільки сервіс «Оплата частинами» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт підписання окремого кредитного договору не вимагається. Оформлення послуги «Оплата частинами» можливо тільки за допомогою своєї кредитної картки та шляхом правильного введення ПІН-коду.

Розділом VI Постанови НБУ від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» встановлено що користувач карти зобов'язаний: - надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним; - після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Так само п. 14.16. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з дня повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій з електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та / або використання електронного платіжного засобу або його реквізитів. Згідно з умовами договору, а саме п.2.1.1.9.5. обов'язком власника є: - не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію;- не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти; - нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу;

П. 2.1.1.9.10. Договору встановлено, що у випадку втрати Карти /ПІНу/ постійного пароля/одноразових паролів або виникнення у Держателя підозр, що Карта /ПІН/ постійний пароль/одноразові паролі могли бути втрачені, або виникнення ризику несанкціонованого використання Картки / ПІНа / постійного пароля/одноразових паролів. Держатель повинен негайно виконати одну з таких дій: - Звернутися в Банк по телефону 3700 (безкоштовно по Україні), 092-000-00-02 (для VІР-клієнтів), + 31 (для дзвінків з-за кордону); - Звернутися в Банк для блокування картки (у разі втрати Карти). Держатель несе відповідальність за всі операції з карткою, вчинені: - па дату отримання ОСОБА_3 повідомлення від Клієнта про втрату Карти.

Згідно п.2.1.1.9.14. Договору, постановка Картки в СТОП-лист здійснюється на підставі письмової заяви Клієнта відповідно до ОСОБА_3. Відповідачем було оформлено два договори з використанням послуги «Оплата частинами». Заяв, дзвінків в Банк від Клієнта про втрату кредитної картки за допомогою якої була оформлена послуга «Оплата частинами» не надходило, що підтверджує оформлення оплати частинами саме Клієнтом. Більш того виходячи з виписки видно, що Клієнт неодноразово здійснював переказ коштів на погашення заборгованості зі своїх карт, що підтверджує отримання і користування картками, а також оформлення послуги оплата частинами саме Клієнтом. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитними договором здійснено відповідачем 02 лютого 2015 року через термінал, тобто вже після оформлення сервісу «Оплата частинами». У зв'язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення в повному обсязі. На даний час, ОСОБА_1 належним чином свої зобовязання за Кредитним Договором не виконує, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 також пояснив, що між позивачем та відповідачем 27 серпня 2010 року був укладений кредитний договір б/н, за яким відповідач повинен був отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в результаті йому було видано платіжну карточку «Універсальна», на якій було встановлено кредитний ліміт, що з часом збільшувався. 17 грудня 2013 року відповідач переоформив кредитну картку на престижну кредитну картку «ОСОБА_2 Gold», на якій було встановлено кредитний ліміт у розмірі 18000,0 грн. Відповідач дійсно користувався вказаної карточкою, знімав з неї грошові кошти, розраховувався карточкою в магазинах, проте завжди вчасно поповнював карточки та здійснював погашення основної суми боргу та відсотків.

Однак, 28 грудня 2014 року, за допомогою картки відповідача ОСОБА_2 5168...5572 була проведена транзакція - «Оплата частинами», згідно якої було придбано ноутбук в магазині за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 80. Вказану операцію відповідач не здійснював, ніякого ноутбуку у вказаному магазині не купляв. Транзакцію «Оплата частинами» було проведено невідомою особою шахрайським способом. Про те, що за допомогою картки відповідача було здійснено дії, які останні не вчиняв, ОСОБА_1 дізнався лише ввечері 27 січня 2015 року, оскільки йому на телефон (на номер 093 (102) 73 73) прийшло смс-повідомлення з ОСОБА_3, в якому зазначалося, що відповідач повинен оплатити другий кредит, на який нараховуються щомісячні відсоткові зобов'язання по 1000,0 грн. В цей же вечір відповідач перевірив у найближчому банкоматі баланс по карті, згідно якого залишок по кредиту складав 2224,53 грн.

Наступного ж дня, 28 січня 2015 року відповідач разом зі своєю дружиною звернувся до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на Грецькій площі, 1, де попросив пояснити йому, що за інший кредит, за який нараховуються відсотки та розповів, що даної операції він не здійснював, картку не втрачав, РІN-код і краточку нікому не передавав. У вказаному відділенні відповідачу сказали звернутися до центрального офісу ОСОБА_3, що знаходиться на вул. Успенській, 22-А.

Вже в іншому відділенні відповідач дізнався, що за допомогою його карточки було придбано ноутбук в магазині, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88. Відповідач попросив у працівників ОСОБА_3 заблокувати карточку, оскільки він не здійснював вказану покупку, проте йому було відмовлено. Після чого він зателефонував на гарячу лінію ОСОБА_3 на номер 3700, де розповів про ситуацію, що склалася та йому заблокували карточку. В цей же день відповідач звернувся з заявою до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про вчинення злочину.

Вказані обставини підтверджується витягом з кримінального провадження №0001197 з якого вбачається, що до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_1, який просить прийняти заходи правового характеру до невстановленої особи, яка шахрайським шляхом перевела через інтернет-магазин грошові кошти у розмірі 15000,0 гривень. 01 лютого 2015 року відповідач звернувся в службу безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на вулиці Жуковського, де знову пояснив всю ситуацію, що склалася та просив прийняти якісь міри та повернути йому викрадені грошові кошти.

В березні місяці, відповідач отримав листа від ОСОБА_3 від 01 березня 2015 року №20.1.0.0.0/7-20150301/67, в якому зазначалася, щ спеціалісти Головного офісу ПАТ КБ «ПриватБанк» шукають необхідну відповідачу інформацію в архівах і програмних комплексах банку та проводять перевірку даних. Також, 02 лютого 2015 року відповідач поповнив свою картку на суму 2348,0 грн., таким чином погасив залишок всієї заборгованості за кредитом та попросив працівників ОСОБА_3 видати йому довідку про те, що він виплатив весь борг, в чому йому було відмовлено. Ситуація не вирішувалася, а тому за порадою юриста, відповідач 08 квітня 2015 року ще раз звернувся в Банк з письмовою заявою, в якому виклав обставини, що склалися та просив зняти з нього кредит та нараховані відсотки. У відповідь отримав листа від 28 квітня 2015 року, в якому йому пояснили, що за допомогою його картки була проведена операція «Оплата частинами» при наявності картки з коректним введенням РІN - коду. Оскільки відсутні обставини, які безспірно доводять, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню РІN - коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, слід дійти висновку про відсутність вини відповідача у використанні кредитних коштів та не сплаті відсотків за таке користування.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 травня 2015 року по справі № 6-71цс15, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Окрім того, п. 1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено права та обов'язки клієнта. Пунктом 1.1.2.11 Умов та правил, надання банківських послуг передбачені обов'язки клієнта, згідно яких клієнт зобов'язаний інформувати Банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, стікера РауРаss, ПІНу, сім-карти мобільного телефону або отримання звістки про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних випадків необхідно звернутися у відділення банку, або за телефоном 0 800-500-003 (безкоштовно) по Україні, 092-000-00-02 (для VІР-клієнтів), НОМЕР_1 (для дзвінків з-за кордону).

Відповідач зазначені умови договору виконав, оскільки жодних кодів чи паролів нікому не повідомляв, і відразу коли дізнався, що кошти з його картки викрадені, він як добросовісний користувач, наступного ж дня (оскільки про це він дізнався ввечері 27 січня 2015 року), звернулася до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням розібратися в ситуації, заблокувати карту та відмінити здійснену операцію. Окрім цього, як зазначалося відповідач неодноразово зверталася до ПАТ КБ «Приватбанк» з усними та письмовими заявами для вирішення ситуації, що склалася та проханням зняття з нього незрозумілого кредиту, і нарахованих відсотків, але Банк відповів, що не має можливості виконати відповідні вимоги, і що спірна операція була виконана успішно при наявності карточки та введенням правильного РІN-коду, про що зазначено, зокрема, у відповіді банку від 28 квітня 2015 року №20.1.0.0.0/7-20150408/4755.

Також, пунктом 1.1.3.1 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачені обов'язки банку. Відповідно до яких (п. 1.1.3.1.7) у випадку виникнення Овердрафту або отримання усного або письмового повідомлення держателя або довіреної особи, переданого в порядку передбаченому правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами, - забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки. На підставі викладеного та наявних у справі доказів, слід дійти висновку про те, що відповідач свої обов'язки, передбачені умовами договору виконав в повному обсязі, проте ПАТ КБ «ПриватБанк» безпідставно продовжив нараховувати відсотки на викрадені з карткового рахунку відповідача кошти. Таким чином, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав відповідачу кредитних коштів, якими він би міг користуватися, а саме кредит у розмірі 15000,0 грн. що був передбачений для здійснення транзакції «Оплата частинами», а відтак, Банк не може нараховувати відсотки на дані кошти.

Щодо проведення операцій «Оплата частинами». Як було вищезазначене, 28 січня 2015 року у відділенні ОСОБА_3 відповідачу стало відомо, що за допомогою його платіжної картки 5168...5572 було придбано ноутбук в магазині, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88. Так, доводимо до відома суду, що в цей же день відповідач зі своєю дружиною звернувся до магазину «Фокстрот», що знаходився за адресою Пантелеймонівська, 88, в якому відповідачу, після перевірки певних даних і наданої інформації, працівники магазину повідомили, що в їхньому магазині, за допомогою платіжної картки відповідача ніяких транзакцій «Оплати частинами» з купівлі ноутбуку не здійснювалося. Після чого відповідач знову повернувся до відділення ОСОБА_3, де його повідомили, що працівники ОСОБА_3 помилилися, і магазин знаходиться за адресою під номером 80, а не 88 по вул. Пантелеймонівській, проте назву магазину не називали. Коли знову відповідач зі своєю дружиною повернувся на вулицю Пантелеймонівську, то ніякого магазину під номер 80 вони не знайшли, і взагалі будь-якої будівлі з таким номером. Найближчою будівлею був магазин «Школьник», адреса якого вул. Пантелеймонівська, 82/84. Туди відповідач також звернувся і отримав відповідь, що в їхньому магазині за допомогою його платіжної картки купівлі ноутбука також не здійснювалося. Окрім цього, відповідач звернувся в ЖЕК Приморського району, з метою отримання інформації щодо того, яка будівля знаходиться за адресою Пантелеймонівська, 80, проте йому було відмовлено, оскільки будівлі по суміжним номерам давно вже були викуплені та знаходилися у приватній власності. З огляду на вказане, що сам вже по собі факт відсутності будь-якого магазину за адресою Пантелеймонівська, 80, в якому начебто відповідач здійснив транзакцію «Оплата частинами», купивши таким чином ноутбук, свідчить про те, що відповідач вказані кошти не використовував, а це зробила невідома особа шахрайським шляхом, а тому в нього не виникає зобов'язання перед ОСОБА_3 по поверненню вказаних коштів і сплати відсотків за користування ними. Окрім того, згідно з роздруківки з Інтернет-сайтів з картами міста, звідки вбачається, що ніякої будівлі за вказаним адресом не знаходиться.

Щодо розрахунку заборгованості, наданого банком. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом підтвердження заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач зазначає, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №б/н від 25 лютого 2008 року станом на 29 листопада 2015 року становить 26674,70 грн., на підтвердження чого надає розрахунок заборгованості. Проте, відповідач не погоджується з таким розрахунком заборгованості. Більше того, позивач не надає жодного належного доказу, який підтверджує реальний розмір заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог Банк зобов'язаний був надати первинні документи, що підтверджують виконання банком умов щодо надання та перерахування кредитних коштів, здійснення часткового погашення заборгованості за кредитом (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, заяви на переказ готівки тощо), зарахування зазначених коштів на відповідні рахунки (виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків), чого зроблено не було. Незаконно нараховано відсотки за користування кредитом. Відповідно до умов Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язувався сплачувати 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, в розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором нараховується за різними відсотковими ставками, а саме: 27,60%, 32,40%, 42,00%. Ніяких додаткових угод до кредитного договору між позичальником та ОСОБА_3 про підвищення відсоткової ставки не укладалося. У разі одностороннього підвищення % ставки за Кредитним договором, банк був би зобов'язаний повідомити позичальника про встановлення нової % ставки, однак, цього також зроблено не було. Таким чином, підвищення ОСОБА_3 відсоткової ставки за користування кредитом є незаконним, і, як наслідок, вимога про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором у розмірі 6975,65 грн. є неправомірною та підлягає відмові в задоволенні.

Вимога про стягнення штрафів підлягає відмові в задоволенні повністю. У своїх позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача штраф у фіксованій частині

в розмірі 500,0 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. З огляду на те, що ст. 549 ЦК України не передбачено встановлення штрафу в твердій грошовій сумі позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 500 грн. штрафу (фіксована частина) задоволенню не підлягають.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню та комісію у розмірі 679,74 грн. та штрафи у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1246,41 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином позов в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1246,41 грн. (процентна складова) не підлягає задоволенню. Таким чином, зазначені вище обставини свідчать про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, з огляду на що, останні мають бути залишені без задоволення.

В звязку з неявкою позивача, враховуючи тривалість розгляду справи та відсутність заперечень з боку позивача та його представника, суд ухвалив слухати справу за матеріалами, наявними в цивільній справі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, допитавши відповідача в якості свідка, суд вважає за необхідне у задоволені позову відмовити.

Судом встановлено, що 27 серпня 2010 року ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг та підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна».

17 грудня 2013 року ОСОБА_1 було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «ОСОБА_2 Gold» відповідно до ОСОБА_3 якої ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 18000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_3, і Клієнт дає право ОСОБА_3 в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_3, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами ОСОБА_3», які викладені на банківському сайті, складає між ним та ОСОБА_3 Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно із п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити ОСОБА_3 штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

28 грудня 2014 року за допомогою картки ОСОБА_1 ОСОБА_2 5168...5572 була проведена транзакція - «Оплата частинами», згідно якої було придбано ноутбук в магазині за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 80.

Про те, що за допомогою картки ОСОБА_1 було здійснені дії, про які останні ОСОБА_1 дізнався ввечері 27 січня 2015 року, оскільки йому на телефон (на номер 093 (102) 73 73) прийшло смс-повідомлення з ОСОБА_3, в якому зазначалося, що він повинен оплатити другий кредит, на який нараховуються щомісячні відсоткові зобов'язання по 1000,0 грн.

В цей же вечір ОСОБА_1 перевірив у найближчому банкоматі баланс по карті, згідно якого залишок по кредиту складав 2224,53 грн.

28 січня 2015 року ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною звернувся до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на Грецькій площі, 1 в м. Одесі, де попросив пояснити йому, що за інший кредит, за який нараховуються відсотки та розповів, що даної операції він не здійснював, картку не втрачав, РІN-код і краточку нікому не передавав.

В іншому відділенні ОСОБА_1 дізнався, що за допомогою його картки було придбано ноутбук в магазині, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88.

ОСОБА_1 попросив у працівників ОСОБА_3 заблокувати карточку, оскільки він не здійснював вказану покупку, проте йому було відмовлено.

Позивач зателефонував на гарячу лінію ОСОБА_3 на номер 3700, де розповів про ситуацію, що склалася та йому заблокували карточку. В цей же день ОСОБА_1 звернувся із заявою до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про вчинення злочину, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0001197 з якого вбачається, що до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_1, який просить прийняти заходи правового характеру до невстановленої особи, яка шахрайським шляхом перевела через інтернет-магазин грошові кошти у розмірі 15000,0 гривень.

01 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся в службу безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на вулиці Жуковського в м. Одесі, де пояснив всю ситуацію, що склалася та просив прийняти якісь міри та повернути йому викрадені грошові кошти.

ОСОБА_1 отримав листа від ОСОБА_3 від 01 березня 2015 року №20.1.0.0.0/7-20150301/67, в якому зазначалася, що спеціалісти Головного офісу ПАТ КБ «ПриватБанк» шукають необхідну відповідачу інформацію в архівах і програмних комплексах банку та проводять перевірку даних.

02 лютого 2015 року ОСОБА_1 поповнив свою картку на суму 2348,0 грн., таким чином погасив залишок всієї заборгованості за кредитом та попросив працівників ОСОБА_3 видати йому довідку про те, що він виплатив весь борг, в чому йому було відмовлено.

ОСОБА_1 08 квітня 2015 року ще раз звернувся до ОСОБА_3 з письмовою заявою, в якому виклав обставини, що склалися та просив зняти з нього кредит та нараховані відсотки.

У відповідь отримав листа від 28 квітня 2015 року, в якому йому пояснили, що за допомогою його картки була проведена операція «Оплата частинами» при наявності картки з коректним введенням РІN коду.

Керуючись ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом

Згідно зі ст. 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб'єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи.

Відповідно до п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестувати переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів. У разі правомірності переказу еквайр має завершити переказ та відшкодувати отримувачу 0,1 відсотка суми платежу за кожний день такого призупинення, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, чинного на час виникнення спірних правовідносин, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Оскільки відсутні обставини, які безспірно доводять, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню РІN - коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, тобто відсутність вини ОСОБА_1 у використанні кредитних коштів та не сплаті відсотків за таке користування.

Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 травня 2015 року по справі № 6-71цс15, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Окрім того, п. 1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено права та обов'язки клієнта. Пунктом 1.1.2.11 Умов та правил, надання банківських послуг передбачені обов'язки клієнта, згідно яких клієнт зобов'язаний інформувати Банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, стікера РауРаss, ПІНу, сім-карти мобільного телефону або отримання звістки про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних випадків необхідно звернутися у відділення банку, або за телефоном 0 800-500-003 (безкоштовно) по Україні, 092-000-00-02 (для VІР-клієнтів), НОМЕР_1 (для дзвінків з-за кордону).

ОСОБА_1 зазначені умови договору виконав, оскільки жодних кодів чи паролів нікому не повідомляв, і відразу коли дізнався, що кошти з його картки викрадені, він як добросовісний користувач, наступного ж дня (оскільки про це він дізнався ввечері 27 січня 2015 року), звернувся до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням розібратися в ситуації, заблокувати карту та відмінити здійснену операцію.

Окрім цього, як зазначалося ОСОБА_1 неодноразово звертався до ПАТ КБ «Приватбанк» з усними та письмовими заявами для вирішення ситуації, що склалася та проханням зняття з нього незрозумілого кредиту, і нарахованих відсотків, але Банк відповів, що не має можливості виконати відповідні вимоги, і що спірна операція була виконана успішно при наявності карточки та введенням правильного РІN-коду, про що зазначено, зокрема, у відповіді банку від 28 квітня 2015 року №20.1.0.0.0/7-20150408/4755.

Також, пунктом 1.1.3.1 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачені обов'язки банку. Відповідно до яких (п. 1.1.3.1.7) у випадку виникнення Овердрафту або отримання усного або письмового повідомлення держателя або довіреної особи, переданого в порядку передбаченому правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами, - забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки.

На підставі викладеного та наявних у справі доказів, вбачється, що ОСОБА_1 свої обов'язки, передбачені умовами договору виконав в повному обсязі, проте ПАТ КБ «ПриватБанк» безпідставно продовжив нараховувати відсотки на викрадені з карткового рахунку відповідача кошти.

Керуючись ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав ОСОБА_1 кредитних коштів, якими він би міг користуватися, а саме кредит у розмірі 15000,0 грн. що був передбачений для здійснення транзакції «Оплата частинами», а відтак, Банк не може нараховувати відсотки на дані кошти.

Щодо проведення операцій «Оплата частинами». Як було вищезазначене, 28 січня 2015 року у відділенні ОСОБА_4 Мордковичу стало відомо, що за допомогою його платіжної картки 5168...5572 було придбано ноутбук в магазині, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88.

В цей же день ОСОБА_1 зі своєю дружиною звернувся до магазину «Фокстрот», що знаходився за адресою Пантелеймонівська, 88, в якому ОСОБА_1, після перевірки певних даних і наданої інформації, працівники магазину повідомили, що в їхньому магазині, за допомогою платіжної картки відповідача ніяких транзакцій «Оплати частинами» з купівлі ноутбуку не здійснювалося. Після чого ОСОБА_1 знову повернувся до відділення ОСОБА_4, де його повідомили, що працівники ОСОБА_4 помилилися, і магазин знаходиться за адресою під номером 80, а не 88 по вул. Пантелеймонівській, проте назву магазину не називали. Коли знову ОСОБА_1 зі своєю дружиною повернувся на вулицю Пантелеймонівську, то ніякого магазину під номер 80 вони не знайшли, і взагалі будь-якої будівлі з таким номером. Найближчою будівлею був магазин «Школьник», адреса якого вул. Пантелеймонівська, 82/84. Туди ОСОБА_1 також звернувся і отримав відповідь, що в їхньому магазині за допомогою його платіжної картки купівлі ноутбука також не здійснювалося.

ОСОБА_1 звернувся в ЖЕК Приморського району з метою отримання інформації щодо того, яка будівля знаходиться за адресою Пантелеймонівська, 80, проте йому було відмовлено, оскільки будівлі по суміжним номерам давно вже були викуплені та знаходилися у приватній власності.

З огляду на вказане, що сам вже по собі факт відсутності будь-якого магазину за адресою Пантелеймонівська, 80, в якому начебто ОСОБА_1 здійснив транзакцію «Оплата частинами», купивши таким чином ноутбук, свідчить про те, що відповідач вказані кошти не використовував, а це зробила невідома особа шахрайським шляхом, а тому в нього не виникає зобов'язання перед ОСОБА_4 по поверненню вказаних коштів і сплати відсотків за користування ними. Окрім того, згідно з роздруківки з Інтернет-сайтів з картами міста, звідки вбачається, що ніякої будівлі за вказаним адресом не знаходиться.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року було витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, меморіальні ордери по рахунках №743728, №659395, №785572 за період з 27 серпня 2010 року по 19 жовтня 2016 року, які відповідають кожному платежу за кредитним договором та інформація у формі довідки про те, яка покупка, ким (прізвище, ім'я, по-батькові фізичної/юридичної особи), в якому магазині (назва, адреса місцезнаходження) та о котрій годині була оплачена кредитною карточкою «Універсальна» №5168....5572 (послуга «Оплата частинами») 28 грудня 2014 року.

На виконання зазначеною ухвалу позивач надав довідку з інформацією по операції від 28 грудня 2014 року, згідно якої 28 грудня 2014 року о 12:04:48 було здійснено операцію «Оплата частинами» за адресою м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 80 за допомогою картки №785572 з метою купівлі ноутбуку вартістю 15000,0 грн. Однак ні ПІБ особи, що здійснила покупку, ні назви магазину (примітка: скористатися операцією «Оплата частинами» особа може не в будь-якому магазині, а лише в магазинах-партнерах ПАТ КБ «ПриватБанк», які добре відомі позивачу), в якому здійснено операцію «Оплата частинами» надано до суду не було.

Жодного меморіального ордеру, чеку, квитанції що підтверджує проведення вказаної операції також позивачем надано не було. В обґрунтування своїх позовних вимог банк зобов'язаний був надати первинні документи, що підтверджують виконання банком умов щодо надання та перерахування кредитних коштів, здійснення часткового погашення заборгованості за кредитом (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, заяви на переказ готівки тощо), зарахування зазначених коштів на відповідні рахунки (виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків), зокрема первинні документи, що підтверджують проведення операції «Оплата частинами».

Проте вказаного зробленого не було, а ухвала суду про витребування доказів не була виконана.

Відтак, позивачем не доведено факт здійснення операції 28 грудня 2014 року, внаслідок якої потім і утворилася заборгованість за кредитним договором.

На виконання зазначеною ухвалу позивач надав довідку з інформацією по операції від 28 грудня 2014 року, згідно якої 28 грудня 2014 року о 12:04:48 було здійснено операцію «Оплата частинами» за адресою м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 80 за допомогою картки №785572 з метою купівлі ноутбуку вартістю 15000,0 грн. Однак ані ПІБ особи, що здійснила покупку, ані назви магазину (скористатися операцією «Оплата частинами» особа може не в будь-якому магазині, а лише в магазинах-партнерах ПАТ КБ «ПриватБанк»), в якому здійснено операцію «Оплата частинами» надано до суду не було.

Згодом до суду була надана заява позивача від 18.07.2017 р., за якою Договір 823 Миттєва Розстрочка від 28.12.2014 року на 15000,0 грн. оформлений в торговій точці «Школяр» Катерининська, 91, м. Одеса, мерчант X1OD2L5F (донор X1OD2L5F). Оформлений термінал на ФОП ОСОБА_5 ОКПО НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, то безпосередньо після її закінчення. Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 17 червня 2004 року № 280, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26 липня 2004 за № 919/9518, до первинних документів відносяться і рахунки бухгалтерського обліку банків.

Таким чином, в обґрунтування своїх позовних вимог банк зобов'язаний був надати первинні документи, що підтверджують виконання банком умов щодо надання та перерахування кредитних коштів, здійснення часткового погашення заборгованості за кредитом (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, заяви на переказ готівки тощо), зарахування зазначених коштів на відповідні рахунки (виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків), зокрема первинні документи, що підтверджують проведення операції «Оплата частинами». Проте вказаного зробленого не було, а ухвала суду про витребування доказів не була виконана. Відтак, позивачем не доведено факт здійснення операції 28 грудня 2014 року відповідачем, внаслідок якої потім і утворилася заборгованість за кредитним договором.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст. ст. 16, 526, 611, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», ст. ст. 10, 11, 209, 212, 217 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.К.Гуревський