АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар Костюк Л.С.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, інтереси яких за договорами про надання правової допомоги представляє ОСОБА_1, на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 липня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що навесні 2014 року вони здійснили посадку дерев яблунь на належних їм земельних ділянках в урочищі Пасіка у м. Сокиряни Чернівецької області. Позивач ОСОБА_4 здійснив посадку 3888 дерев, ОСОБА_5 - 4444 дерев, ОСОБА_6 - 1666 дерев, ОСОБА_7 - 2222 дерева.

У 2016 році для обробки саду від шкідників та хвороб вони придбали біопрепарати, а саме: фітохелп обємом 25 л вартістю 6382,50 грн, бітоксибацилін-бту об'ємом 144 л вартістю 7956,00 грн та липосам в кількості 54 вартістю 2019,60 грн, на загальну суму 16358,10 грн.

____________________________________________________________________

22ц/794/993/2017 р. Головуючий у І інстанції Ратушенко О.М.

Категорія 30 Суддя-доповідач ОСОБА_8

5 червня 2016 року придбані біопрепарати вони розвели водою в кількох бочках, після чого ОСОБА_4 приблизно о 22 год 30 хв разом із трактористом ОСОБА_9 поїхали в сад провести оприскування дерев яблунь на належних їм

земельних ділянках. Однак, проїзд трактора з оприскувачем на територію саду був перекритий відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Аналогічна ситуація відбулася також 25.06.2016 року.

Вказують, що зазначені біопрепарати не відносяться до пестицидів та інших отруйних речовин. У вигляді робочого розчину препарати використовують протягом доби.

Внаслідок неправомірних дій відповідачів використати вчасно розведені у воді біопрепарати виявилось можливим, у зв'язку з чим вони втратили свої властивості, чим завдано майнової шкоди на суму вартості біопрепаратів, а саме: ОСОБА_4 на суму 5201,83 грн, ОСОБА_5 на суму 5945,2 грн, ОСОБА_6 на суму 2227 грн. та ОСОБА_7 на суму 2972 грн.

Окрім цього, внаслідок непроведення вчасного оприскування садів яблунь, дерева були уражені шкідниками, що призвело до недобору врожаю по 5 кг яблук з кожного дерева, а тому позивачі понесли збитки в розмірах: ОСОБА_4 116640 грн, ОСОБА_5 133320 грн, ОСОБА_6 49980 грн, ОСОБА_7 66660 грн.

Згідно з уточненими позовними вимогами позивачі просили визнати дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по блокуванню та недопущенню сільськогосподарської техніки для проведення оприскування дерев яблунь на власних земельних їх ділянках в урочищі Пасіка в м. Сокиряни неправомірними;

стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 121841,83 грн, по 60920,90 грн з кожного та моральну шкоду в розмірі 2000 грн по 1000 грн з кожного на користь ОСОБА_4;

стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 139265,20 грн, по 69632,60 грн з кожного та моральну шкоду в розмірі 2000 грн по 1000 грн з кожного на користь ОСОБА_5;

стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 52207 грн, по 26103,50 грн з кожного та моральну шкоду в розмірі 2000 грн по 1000 грн з кожного на користь ОСОБА_6;

стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 69632 грн, по 34816 грн з кожного та моральну шкоду в розмірі 2000 грн по 1000 грн з кожного на користь ОСОБА_7

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, інтереси яких за договорами про надання правової допомоги представляє ОСОБА_1, подали апеляційну скаргу, в якій вважають, що при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення є незаконним а необґрунтованим.

Свої доводи мотивують тим, що судом достовірно встановлено факт перешкоджання позивачам в користуванні належними їм земельними ділянками, що призвело до втрати урожаю яблук, чим нанесено шкоду неправомірними діями відповідачів. Судом безпідставно не взято до уваги належні докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог - акт обстеження від 19.07.2016 року, висновок спеціаліста від 20.09.2016 року та ін.

В апеляційній скарзі апелянти просять рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належать на праві власності земельні ділянки, розташовані в урочищі Пасіка в м. Сокиряни Чернівецької області, призначені для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 77-101).

У 2014 році на вказаних земельних ділянках позивачі здійснили посадку дерев яблунь, а саме: ОСОБА_4 - 3888 дерев, ОСОБА_5 - 4444 дерев, ОСОБА_6 - 1666 дерев, ОСОБА_7 - 2222 дерева.

Згідно з видатковими накладними №641 від 26.04.2016 року, №646 від 26.04.2016 року та актом прийому-передачі біопрепаратів для обробки дерев яблуні від 28.04.2016 року, ОСОБА_10 придбав та передав позивачам біопрепарати фітохелп в кількості 25 л вартістю 6382,50 грн, бітоксибацилін-бту в кількості 144 л вартістю 7956,00 грн та липосам в кількості 54 шт вартістю 2019,60 грн, разом на загальну суму 16358,10 грн.

З наданого на запит суду висновку ЖЄО №1705 від 13.06.2016 року по факту перевірки працівниками поліції повідомлення громадянина ОСОБА_11 встановлено, що 05.06.2017 року ОСОБА_2 перешкоджав ОСОБА_4 в користуванні належними йому земельними ділянками шляхом блокування проїзду трактора для проведення оприскування саду.

В поясненнях, наданих працівникам поліції 14.06.2016 року, ОСОБА_2 вказав, що він дійсно 05.06.2016 року близько 22 год 30 хв спільно з громадянином ОСОБА_12 заблокував проїзд трактора, який мав намір оприскувати сад, належний ОСОБА_11

Зазначене підтверджується висновком ЖЄО №1899 від 27.06.2016 року по факту перевірки працівниками національної поліції повідомлення ОСОБА_13, яким встановлено, що 25.06.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоджали йому в користуванні земельних ділянок шляхом блокування проїзду трактора для проведення оприскування саду.

За приписами ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі посилалися на неправомірність дій відповідачів та необхідність їх визнання такими в судовому порядку.

Разом з тим, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що вимоги позивачів в частині визнання дій по блокуванню та недопущенню сільськогосподарської техніки для проведення оприскування дерев яблунь неправомірними є неналежним способом захисту прав та інтересів, виходячи із вимог ч. 2 ст.16 ЦК України.

Що стосується позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням майна та упущеною вигодою, колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як роз'яснив Верховний Суд України в абз. 2 пункту 12 Постанови Пленуму від 16.04.2004 р. №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 Земельного кодексу України, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України особами, що її заподіяли.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Способом відшкодування майнової шкоди, є, зокрема, відшкодування збитків (стаття 22 ЦК України). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Отже, умовами відповідальності у вигляді відшкодування збитків є встановлення факту їх наявності, порушення стороною зобов'язання та причинний зв'язок між порушенням зобов'язання, в даному випадку - абсолютного зобов'язання не порушувати права власності інших осіб, і завданими збитками. При цьому на позивача покладається обов'язок доведення факту порушення права власності, наявності збитків і їх розміру та причинно-наслідкового зв'язку між порушенням його права й понесеними збитками.

Відповідно до приписів ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи.

Будь-які докази на підтвердження того, що саме в результаті дій відповідачів придбані біопрепарати були розведені в бочці з водою та відповідно не були використані, що призвело до спричинення позивачам майнової шкоди, а мають наслідком недоотримання врожайності яблук саме на зазначену позивачами суму збитку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, інтереси яких за договорами про надання правової допомоги представляє ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: