Провадження номер 2/741/399/17
Єдиний унікальний номер 741/818/17
РІШЕННЯ

іменем України

03 липня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мринської об'єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Мринської об'єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували право власності на вищевказаний будинок. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її чоловік ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги за законом. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_4 Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з вищевказаного житлового будинку. Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом. Спадщину він прийняв, звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також спадкоємцем за заповітом є сестра позивача ОСОБА_5, яка відмовилася від прийняття спадщини. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право спадщину за заповітом після смерті батька у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Саме тому позивач і звернувся до суду та просив судовим рішенням визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, Мринської ОТГ в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не з'явився. В. о. сільського голови направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується довідками Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 505/3-14 від 11 травня 2017 року (а. с. 12) та №03-14/510 від 11 травня 2017 (а. с. 9).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз'яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_3 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). А, отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_4 був чоловіком померлої, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 10). Отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 №67/2008 убачається, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті дружини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає.

Отже, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 став власником усього будинку, але юридично не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6).

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується копією заповіту (а. с. 16) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 69). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за заповітом.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 №23/2014 убачається, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, пенсію. ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву (а. с. 62-78).

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №563/02-31 від 06 червня 2017 року (а. с. 54).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 18-20).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 07.06.2017 складає 59870 грн. (а. с. 21-53).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ганку «а1», сараю «Б», сараю «б», літньої кухні «В», веранди до літньої кухні «в», сараю «Г», сараю «Д», погреба «П», огорожі №1, воріт з хвірткою №2, загальною площею 72,3 кв. м житловою площею 32,5 кв. м ринковою вартістю станом 59870 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий