Номер провадження: 22-ц/785/102/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4.

За участю секретаря Бахірко А.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6

-про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність,

за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участі третіх осіб: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7

- про визнання недійсним іпотечного договору та скасування заборони на відчуження нерухомого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

14.01.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовними вимогами в котрих просив в рахунок виконання основного зобов 'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1 289 101, 37 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 720 476, 31 грн. сума заборгованості за відсотками - 568 625, 05 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - ізольовану трьохкімнатну квартиру, загальною площею 62,3 кв. м., житловою площею 44.6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцям в рівних частинах на підставі Договору дарування.,шляхом визнання права власності на вказаний предмет іпотеки за ПАТ «Дельта Банк» .

ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічними позовними вимогами в котрих просила суд визнати недійсним іпотечний договір та скасувати заборону на відчудження іпотечного майна, а саме ізольовану трьохкімнатну квартиру, загальною площею 62,3 кв. м., житловою площею 44.6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 посилаючись на те, що спірному приміщенні на час укладення спірного договору проживали малолітні діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .Однак правочин укладено без попередньої згоди органу опіки та піклування ,що суперечить вимогам ст.203,215 ЦК України .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність- відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участі третіх осіб: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним іпотечного договору та скасування заборони на відчуження нерухомого майна-відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ДельтаБанк» ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позову з ухваленням нового,про задоволення їх вимог в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилаються на те, що іпотекодержатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки відповідно до ст. 35 Закону України « Про іпотеку»

В судове засідання представник ПАТ «ДельтаБанк», ОСОБА_6 та орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 в судове засідання не зявились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення сторін,що зявились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в порядку ст.303 ЦПК України,судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Відмовляючи в заявлених вимогах,районний суд виходив з недоведеності позивачем наявного в нього права вимоги до відповідачів в рамках заявлених вимог та обґрунтованості про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за позивачем.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

25.10.2007 року між АК ІБ «Укрсиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000,00 доларів з розрахунку 13,4% річних на строк з 25.10.2007 року по 25.10.2017 року

Відповідно до п.п. 1.1., 1.1.1, 1.1.2, 1.2.2., 1.3.1., 1.3., 1.4. договору про надання споживчого кредиту №0 від 25.10.2007 року, банк зобов'язався надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 50000,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за про надання споживчого кредиту №11241 167000 від 25.10.2007 року, між АК ІБ «УкрСиббанк», - Іпотекодержатель, з однієї сторони, та ОСОБА_5, ОСОБА_6 з другої сторони 25 жовтня 2007 року уклали іпотечний договір , згідно якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5, що випливають з зазначеного кредитного договору передали в іпотеку іпотекодержателю ізольовану квартиру під №22, що знаходиться на третьому і пятиповерхового будинку під №39 на вулиці Валентини Терешкової у місті Одесі, що належить їм в рівних частках на підставі договору дарування.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі- продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Сиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк»

Умови договору боржник не виконала, кредит не погасила, в звязку з чим утворилася зазначена заборгованість.

Згідно договору іпотеки від 25 жовтня 2007 року передане в іпотеку нерухоме майно за домовленістю сторін оцінено в 426 306,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.03.2017 року розяснено п.4 ст.10 ЦПК України щодо надання доказів вартості іпотечного майна на час розгляду справи.

Проте до суду не надійшли докази щодо вартості іпотечного майна на момент розгляду справи.

Відповідно до розділу 4 договору іпотеки передбачені підстави для звернення стягнення іпотечного майна.

Згідно із пунктом 4.2.1 договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України « Про іпотеку».

Пунктом 5.2.1 договору іпотеки передбачено, позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних засобів звернення стягнення на Предмет іпотеки:Передача іпотеко держателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку»

Пунктом 5.3. передбачено, що позасудове врегулювання може бути застосовано Сторонами в будь-який момент звернення на стягнення на предмет Іпотеки ,але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Зміст статей 37,38 Закону України «Про іпотеку»нотаріусом сторонам розяснено.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону України Про іпотеку зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Враховуючи вищезазначене районний суд правильно застосував вимоги статтей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку» та правомірно відмовив в заявлених вимогах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

Виходячи з вищезазначеного,судова колегія прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги суперечать правовій позиції Верховного суду України у справі за № 6-2457цс16, суттєвими не являються, а тому з підстав ст.308 ЦПК України рішення залишається без змін.

Керуючись ст.218,303,308,316, 317,319ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді Є.С.Сєвєрова

ОСОБА_4