Справа № 591/1130/17
Провадження № 2/591/1260/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

при секретарі - Ткаченко Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд до м. Ровеньки Луганської області дитини без згоди та супроводу батька,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що знаходилася у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, мають сина ОСОБА_3, який мешкає з позивачем. Позивач зареєстрована та до 2014 року проживала за адресою: АДРЕСА_1. Там же проживають її батьки та інші родичі. Територія м. Ровеньки тимчасово неконтрольована українською владою. На неодноразові звернення позивача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини до м. Ровеньки відповідач відмовляв. Тому просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина в м. Ровеньки без дозволу та супроводу батька з 22 травня 2017 року по 4 червня 2017 року.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач та його представник заперечили проти задоволення позову. Свої заперечення мотивують тим, що виїзд на територію тимчасово окупованої території є небезпечним для дитини, оскільки відповідач служив В ЗСУ та приймав участь у антиретористичній операції.

Служба у справах дітей Сумської міської ради надала письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Суд, заслухавши пояснення з'явившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

судом встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якого відповідно до свідоцтва про народження є відповідач (а. с. 11).

Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою в паспорті (а. с. 7).

Згідно довідки Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 06 січня 2015 року №, позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа та разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживає в м. Суми (а.с.13).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За положеннями ст. 2 Закону України «Про виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є зокрема паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в'їзд в Україну).

Відповідно до Правил перетинання кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється зокрема за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно розпорядження Кабінету міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Ровеньки, Луганської області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду - виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Крім того, питання в'їзду на тимчасово окуповану територію регулюється Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року.

Суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що перебування на окупованій території може бути небезпечним для дитини, оскільки батько дитини - відповідач у справі - приймав у участь в антитерористичній операції, в зв»язку з чим можливі негативні наслідки у виді переслідувань щодо нього та його близьких. Позивач підтвердила той факт, що під час перебування на території м. Ровеньки, після того як відповідач почав приймати участь в АТО, вона приховувала від оточуючих зв»язок з ним, інформувала про розірвання їх стосунків з питань особистої безпеки. Вказувала, що для особистої безпеки, намагається не розповсюджувати спільні з відповідачем фото в соціальних мережах, якнайменше інформувати оточуючих про їх стосунки.

Загальновідомим є факт переслідування осіб, які приймають участь в АТО, на окупованих територіях України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що надання позивачу дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина в м. Ровеньки без дозволу та супроводу батька на даний час суперечить інтересам дитини, може вплинути на її безпеку, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-15, 57-66, 88, 169, 209, 213-215 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Шелєхова