Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 384/294/17

№пр. 2/384/122/2017

07 червня 2017 року

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.,

з участю секретаря судового засідання Сачко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Вільшанка цивільну справу за позовом Вільшанської районної державної адміністрації Кіровоградської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

Вільшанська районна державна адміністрація Кіровоградської області звернулася до суду з позовомдо ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що відповідач проживає в с. Сухий Ташлик Вільшанського району Кіровоградської області та виховує неповнолітніх дітей:ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Дана родина перебуває на обліку служби у справах дітей Вільшанської районної державної адміністрації як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Службою у справах дітей райдержадміністрації спільно з районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді періодично здійснювалися обстеження житлово-побутових умов проживання родини ОСОБА_1. В результаті обстежень було виявлено, що мати неналежним чином ставиться до своїх батьківських обов'язків, не піклується здоров'ям дітей, їх фізичним, духовним та моральним розвитком. Сім'я проживає у власному будинку, санітарний стан якого незадовільний. Відповідними службами неодноразово проводились обстеження даної сім'ї, велася роз'яснювальна робота з матір'ю відносно неналежного утримання та виховання своїх дітей, розглядалися умови проживання дітей на засіданні виконавчого комітету Сухоташлицької сільської ради, але це не дало належного результату. Враховуючи викладене, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,та стягнути з ОСОБА_1, на утримання дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі 1/3 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дітей, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві просить суд не позбавляти її батьківських прав, запевняє, що змінить ставлення до дітей, зробить капітальний ремонт у будинку, замінить особисті речі дітей, звернеться за лікарською допомогою з приводу хвороби ОСОБА_2, яка є інвалідом. Зобов'язується готувати, належно утримувати та виховувати дітей, дбати про їх духовний та моральний розвиток.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 п. 2 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Сухоташлицькою сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області 11 жовтня 2003 року. Матір'ю у вказаному свідоцтві зазначена ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Сухоташлицькою сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області 30 січня 2006 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Матір'ю у вказаному свідоцтві зазначена ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Сухоташлицькою сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області 13 серпня 2014 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Матір'ю у вказаному свідоцтві зазначена ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до копії посвідчення інваліда серії НОМЕР_4 виданого Вільшанським управлінням праці та соціального захисту населення 11 грудня 2009 року, ОСОБА_1 отримує соціальну допомогу на дитину інваліда (а.с.6).

Згідно з довідкою Вільшанської центральної районної лікарні від 06 жовтня 2015 року, ОСОБА_2 є інвалідом дитинства з вродженою спинно-мозковою килою поперекового відділу хребта (а.с.9).

Відповідно до довідки Вільшанської центральної районної лікарні від 06 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 хворий на гіпотрофію І ступеня (а.с.10).

Згідно з довідкою Вільшанської центральної районної лікарні від 06 жовтня 2015 року, ОСОБА_3 має кіфосколіотичну поставу (а.с.11).

Відповідно до довідки Сухоташлицької сільської ради №116 від 18 квітня 2017 року, до складу сім'ї ОСОБА_1 входять: дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 та співмешканець ОСОБА_5, 1979 року народження (а.с.12).

Відповідно до характеристики №118, виданої Сухоташлицькою сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області 18 квітня 2016 року, ОСОБА_1 характеризується негативно, схильна до зловживання спиртними напоями. Діти не забезпечені належними умовами проживання, належної уваги навчанню та вихованню дітей не приділяє (а.с.14). Згідно з рішенням виконавчого комітету Сухоташлицької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області №3 від 18 січня 2017 року, про виконання батьківських обов'язків в сім'ї ОСОБА_1, відповідачу та її співмешканцю ОСОБА_5 вказано на недопустимість зловживання алкогольними напоями та на неналежне виконання батьківських обов'язків по забезпеченню умов проживання, виховання та навчання малолітніх дітей. Також було вирішено клопотати перед службою у справах дітей Вільшанської РДА про вжиття заходів профілактичного характеру до громадянки ОСОБА_1 та її співмешканця ОСОБА_5, а в разі відсутності позитивних змін щодо утримання та виховання малолітніх дітей, позбавити громадянку ОСОБА_1 батьківських прав (а.с.16). Відповідно до копії акту №32 про оцінку потреб дитини та сім'ї (початкова оцінка) Вільшанського РЦ СССДМ від 14 квітня 2017 року, за даними обстеження потреби дітей в сім'ї ОСОБА_1 не задовольняються. Батьківський потенціал на низькому рівні, фактори сім'ї та середовища не задовольняють вирішення проблем сім'ї (а.с.18-21). Згідно з копією акту №2 про оцінку потреб дитини та сім'ї (початкова оцінка) Вільшанського РЦ СССДМ від 24 січня 2017 року потреби дітей в сім'ї ОСОБА_1 не задовольняються, батьківський потенціал на низькому рівні, фактори сім'ї та середовища не сприяють вирішенню проблем (а.с.22-25). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04 жовтня 2016 року складеного службою у справах дітей Вільшанської РДА Кіровоградської області, умови проживання не відповідають нормам, будинок потребує капітального ремонту. Мати безвідповідально ставиться до утримання дітей, зловживає спиртними напоями. З матір'ю проведено профілактичну бесіду щодо належного утримання та виховання дітей, їх розумового розвитку (а.с. 31). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 28 квітня 2016 року виконкомом Сухоташлицької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, за результатами обстеження виявлено, що санітарний стан помешкання незадовільний, мати ОСОБА_1 недостатньо приділяє уваги утриманню, навчанню та вихованню малолітніх дітей. З матір'ю було проведено бесіду щодо належного утримання, навчання та виховання дітей (а.с.30). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24 січня 2017 року складеного службою у справах дітей Вільшанської РДА Кіровоградської області, умови проживання сім'ї ОСОБА_1 потребують покращення, сім'я проживає в будинку, санітарний стан якого незадовільний, батьки не займаються вихованням дітей, неналежно утримують їх, вживають спиртні напої, не працюють. За результатами обстеження членами комісії прийнято рішення про позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_1 (а.с.29). У своєму висновку №73 від 28.04.2017 року служба у справах дітей Вільшанської районної державної адміністрації Кіровоградської області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.32). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 12 зазначеного Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім'ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Крім цього, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до пункту 17 Постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Згідно з абз. 2 п. 18 означеної постанови Пленуму Верховного Суду України, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків . На думку суду відповідач ОСОБА_1 не виконує повною мірою своїх батьківських обов'язків, проте позивачем не надано переконливих доказів необхідності застосування крайнього впливу на відповідача ОСОБА_1 шляхом позбавлення її батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. При цьому, суд враховує те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідачка свідомо нехтувала своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дітей, ухилялась від їх виховання та утримання. З урахуванням віку дітей, встановлених по справі обставин, суд вважає, що в інтересах дітей є залишення їх для проживання в сім'ї, оскільки наявні підстави вважати, що залишення дітей із матір'ю і збереження сімейних зв'язків буде відповідати їхнім інтересам, а тому у задоволені позову слід відмовити. Разом з тим, суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей та покласти на службу у справах дітей Вільшанської районної державної адміністрації Кіровоградської області контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов»язків по відношенню до дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 214 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У позові Вільшанської районної державної адміністрації Кіровоградської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Покласти на орган опіки та піклування Вільшанської районної державної адміністрації Кіровоградської області контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обовязків.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Сорокіна