Номер провадження 2/754/2995/17
Справа №754/1298/17
23 червня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
при секретарі Шевчук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Деснянський районний відділ Державної міграційної служби Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. 16.12.2011 року у вказаній квартирі була зареєстрована відповідач ОСОБА_6 на підставі їх спільної заяви.
Як вказують позивачі, з серпня 2013 року відповідач у квартирі не проживає, квартплату та комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, не несе витрат по її утриманню, квартиру залишила добровільно.
Посилаючись на викладені обставини, позивачі просять визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили про їх задоволення.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явились, причини неявки суду не повідомили.
Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі наявних доказів.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду судом повідомлена належним чином. За даних обставин суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, вивчивши письмові докази, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про право власності від 31.08.1998, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також ОСОБА_7, ОСОБА_8 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних долях (а.с.7).
Як вбачається з довідки Ф-3, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» Деснянського району м.Києва 05.03.2016 року № 10/527, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 6 осіб, а саме: позивачі по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та з 16.12.2011 року відповідач ОСОБА_6. (а.с.8).
Згідно актів ЖЕД-305 від 02.12.2016 року, 19.05.2017 року, 24.05.2017 року відповідач ОСОБА_6 дійсно зареєстрована у спірній квартирі, але фактично не проживає у спірній квартирі з серпня 2013 року по теперішній час (а.с.9, 47, 48).
Звернувшись до суду з даним позовом позивачі просили про його задоволення, вказуючи на те, що відповідач втратила право користування спірною квартирою внаслідок її непроживання понад один рік без поважних причин.
Суд вважає, що доводи позивачів є обґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частина 3 ст.9 ЖК України визначає, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні знайшов своє повне підтвердження факт непроживання відповідача у спірній квартирі понад один рік без поважних причин.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.9, 156 ЖК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Деснянський районний відділ Державної міграційної служби Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий