У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Леміш О.М., за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1Я , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2П за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської надійшло вищезазначене подання, яке мотивоване тим, що На виконанні у Ужгородському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа (копія в додатку) №308/1808/13-ц виданого 18.06.2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про: Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 415582,00 грн.

Вказаний виконавчий документ надійшов до%ідділу 01.07.2014 року вх. № 4114/08-49/8.

03.07.2014 року державним виконавцем відділу керуючись ст. 18, 19, 20, 22, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та боржнику надано строк для самостійного виконання до 10.07.2014 року, яку цього ж дня скеровано на адреси сторін виконавчого провадження. Одночасно боржнику надіслано виклик на 9:30 год. 10.07.2014 року. Боржником в наданий для самостійного виконання строк рішення не виконано, крім того боржник до відділу не з'явився та причини неявки не повідомив.

29.07.2014 року державним виконавцем керуючись ст. ст. 27, 52, 57 Закону України

«Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження , яку цього ж дня надіслано в реєструючи майно установи та сторонам виконавчого провадження, також відомості про накладення арешту внесено до реєстрів заборон рухомого та нерухомого майна. Одночасно боржника повторно зобов'язано з'явитись о 9:30 год. 07.08.2014 року. Боржник повторно до відділу не з'явився та причини неявки не повідомив.

28.08.2014 року державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника призначено виконання - с. Сюрте, вул. Ратовецька, 45 на 11:00 год. 05.09.2014 року. Лист про призначення виконання скеровано рекомендованою кореспонденцією.

01.09.2014 року державним виконавцем керуючись ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження надіслано запити до реєструючих майно установ.

Згідно відповідей ТУДС Гірничного нагляду та промислової безпеки України у Закарпатській області, Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області та Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців у боржника відсутнє майно.

05.09.2014 року о 11:00 год. здійснено виїзд за адресою с. Сюрте, вул. Ратовецька, 45 та актом державного виконавця засвідчено відсутність будь-кого вдома, що призвело до ненадання можливості державному виконавцю перевірити майновий стан боржника ОСОБА_2 по місцю проживання.

10.09.2014 року повторно призначено виконання щодо перевірки майнового стану боржника по місцю проживання - с. Сюрте, вул. Ратовецька, 45 на 11:00 год. 25.09.2014 року. року. Лист про призначення виконання скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. Згідно корінця рекомендованого повідомлення лист Роман отримав 18.09.2014 року.

Згідно облікової картки приватного ТЗ від 10.09.2014 року за боржником зареєстровано транспортний засіб, який згідно постанови від 11.09.2014 року оголошено в розшук.

25.09.2014 року о 11:00 год. повторно здійснено виїзд за адресою с. Сюрте, вул. Ратовецька, 45 та актом державного виконавця засвідчено відсутність будь-кого вдома, що призвело до ненадання можливості державному виконавцю перевірити майновий стан боржника ОСОБА_2 по місцю проживання.

Згідно відповіді ГУДМС в Закарпатській області у боржника наявні два паспорта громадянина України для виїзду за кордон - ЕН № 060945 виданий 17.06.2010 року та ЕХ № 139873 виданий 11.06.2013 року.

25.01.2017 державним виконавцем призначено виконання на 10:00 год. 10.02.2017 з метою перевірки майнового стану боржника, лист про призначення виконання надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією.

10.02.2017 року актом державного виконавця засвідчено наступне: «при виїзді за адресою с Сюрте, вул. Ратовецька, 45 будь-кого вдома виявити не вдалося, при телефонній розмові з ОСОБА_2 останній зобов'язався сплатити в рахунок погашення 10.02.2017 суму в розмірі 50 тис. грн.. та до кінця лютого здійснити повний розрахунок суми боргу.

16.02.2017 року сума в розмірі 50 тис. грн. надійшла на депозитний рахунок відділу, проте, боржником - ОСОБА_2 в повному обсязі рішенння не виконано.

Станом на 06.06.2017 боржником частково виконано рішення суду на суму 262169,55 грн.

Станом на 06.06.2017 залишок заборгованості за виконавчим документом складає 153412,45 грн.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, всебічного та своєчасного виконання рішення суду, державний виконавець просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У вищезазначеному поданні, державний виконавець просить суд розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи та, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Положенням п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку: якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з положенням ст. 377-1 ЦПК України та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Разом з тим, чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

В Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного Суду України від 01.02.2013 року, зроблений наступний висновок: поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Достатніх доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання та доказів, які б свідчили, що останній ухиляється від виконання рішення суду державним виконавцем суду не надано.

Таким чином, оцінивши надані докази, суд вважає, що факт ухилення боржника від виконання зобов'язання не доведений. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим, немотивованим та не може бути задоволене.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 377-1, 294, 296 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2П за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонногосуду ОСОБА_4М