Справа № 464/5663/17
пр.№ 2/464/1542/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.

секретар судового засідання Добрій О.-В.В.

справа № 464/5663/17

позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"

відповідач ОСОБА_1 не з'явився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 77041,30 грн.,

за участю представників учасників справи: позивача - ОСОБА_2 (довіреність №7194-К-Н-О від 14.06.2017) - не з'явився,

в с т а н о в и в:

позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд із позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 27.11.2007 №б/н у розмірі 77041,30 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом від суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 22.80%. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались, внаслідок чого станом на 10.04.2017 утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Разом із тим, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача подав клопотання про слухання справи у його відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи.

Відповідач відбуває покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарань, через яку відповідачу під розписку вручено повістку та інші судові документи, що підтверджено розпискою, яка надіслана на адресу суду без відзиву на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27 листопада 2007 року ОСОБА_1, звернувся з письмовою анкетою-заявою (б/н) до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про надання йому кредиту у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У заяві відповідач висловив згоду з тим, що заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.07.2017 склала 77041,30 грн., з яких: 3998,42 грн. заборгованість за кредитом; 64938,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4198,01 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. (фіксована частина), 3656,73 грн. (процентна складова).

Згідно з ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 530 ЦПК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, ч.4 ст.631 цього ж Кодексу, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд приходить переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту, відсотками, пенею обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо частини позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів у розмірі 250 грн. (фіксована частина) та 3656,73 грн. (процентна складова), нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобовязань, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору б/н від 27.11.2007 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що оскільки у відповідності до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, а відтак вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 250 грн. (фіксована частина) та 3656,73 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають, а тому у цій частині позовних вимоги необхідно відмовити.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 1600,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1519,68 грн.

На підставі ст. ст.16, 530, 549, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст.10, 76, 141, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКППФО НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місцезнаходження м.Київ, вулиця Грушевського,1Д) заборгованість за кредитним договором від 27 листопада 2007 року № б/н в розмірі 73174,43 грн., з яких: 3998,42 грн. заборгованість за кредитом; 64938,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4198,01 грн. заборгованість за пенею та комісією; судовий збір у сумі 1519,68 грн., а всього у розмірі 74694 / сімдесят чотири тисячі шістсот дев?яносто чотири/ гривні 68 копійок.

В решті позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суми штрафів нарахованих через несвоєчасне виконання грошових зобовязань у розмірі 250 грн. (фіксована частина) та 3656,73 грн. (процентна складова) відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.П.Рудаков