АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/4327/17 Головуючий суддя І інстанції Шевченко С. В.
Провадження № 22-ц/790/5361/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19 липня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Об'єднання житлових кооперативів «Круг - 4», про встановлення юридичного факту, -

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, звернулася до суду із заявою, в якій посилаючись на втрату оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, просила встановити юридичний факт належності ОСОБА_2 на праві особистої власності вищевказаної квартири.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19 липня 2017 року відмовлено у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_2 на підставі ч.4 ст. 256 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви вбачається спір про право, який має вирішуватись в порядку позовного провадження, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення юридичного факту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 ст. 235 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з одержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_2, метою її звернення до суду є визнання права власності на нерухоме майно в зв'язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановивши, що вимоги заявника зводяться до визнання права власності, які мають розглядатися в порядку позовного провадження та свідчать про наявність спору про право, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених ч. 4 ст. 256 ЦПК України підстав для відмови у відкриття провадження у справі.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала судді - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 303, 304, 307, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу судді Орджонікідзевськогорайонного суду міста Харкова від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук