Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2017 Справа №607/5408/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Братасюка В.М.

- секретаря с/з Чичкевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до відповідача Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, а саме: визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 41,2 кв. м., що складається із житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1983 року побудови), підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), сходами «сх» (1983 року побудови) та входом в підвал «вх в Пд», хліву «Б» (1957 року побудови), літньою кухнею «В» (1957 року побудови), огорожі «4», хвіртки «5», воріт «6», хвіртки «7», площадки «І», вимощення «II», криниці «III», в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 41,2 кв. м., що складається із житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1983 року побудови), підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), сходами «сх» (1983 року побудови) та входом в підвал «вх в Пд», хліву «Б» (1957 року побудови), літньою кухнею «В» (1957 року побудови), огорожі «4», хвіртки «5», воріт «6», хвіртки «7», площадки «І», вимощення «II», криниці «III», в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 41,2 кв. м., що складається із житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1983 року побудови), підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), сходами «сх» (1983 року побудови) та входом в підвал «вх в Пд», хліву «Б» (1957 року побудови), літньою кухнею «В» (1957 року побудови), огорожі «4», хвіртки «5», воріт «6», хвіртки «7», площадки «І», вимощення «II», криниці «III», в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що після смерті їх батьків відкрилася спадщина на вищевказане майно і вони є спадкоємцями за законом, які прийняла спадщину в строк, встановлений чинним законодавством. Однак, нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із відсутністю державної реєстрації та правовстановлюючого документа на вищевказаний житловий будинок.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, надавши суду заяви про розгляд справи у його відсутності згідно чинного законодавства.

Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявитиклопотання про розгляд справи за її відсутності.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2. померла ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, видане 16.05.2003 р. Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 6. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. За життя померла заповіту не склала.

Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова № 311/2004 року за заявою її сина - ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом №394 від 07.04.2004 р., заявою дочки - ОСОБА_3 від 29.04.2004 р. про небажання спадкувати, та заявою чоловіка - ОСОБА_7 від 29.04.2004 р. про небажання спадкувати.

Таким чином, спадщину за законом після матері ОСОБА_5, прийняв ОСОБА_2, вступивши у володіння та управління спадковим майном та подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, а тому відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів - ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, видане Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 2. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. За життя спадкодавець заповіту не склав. Як спадкоємці першої черги його діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 метою оформлення своїх спадкових прав у встановлений законодавством шестимісячний строк подали до Тернопільської районної державної нотаріальної контори відповідні заяви від 11.10.2005 №1134, 1135 про прийняття спадщини за законом.

Однак, у вчиненні нотаріальної дії № 953/02-14 від 19.04.2017 р. - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - ОСОБА_7, та смерті матері - ОСОБА_5, позивачам було відмовлено. Зазначена відмова держаним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори мотивована відсутністю державної реєстрації права власності будинковолодіння № АДРЕСА_1, адже згідно п. 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві».

Відповідно до виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 01.04.2017 р. технічного паспорту будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 41,2 кв. м., складається із житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1983 року побудови), підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), сходами «сх» (1983 року побудови) та входом в підвал «вх в Пд», хліву «Б» (1957 року побудови), літньої кухні «В» (1957 року побудови), огорожі «4», хвіртки «5», воріт «6», хвіртки «7», площадки «І», вимощення «II», криниці «III».

Відповідно до довідки, виданої Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області № 204 від 19.04.2017 р., будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 належало до суспільної групи господарств - колгоспного двору, головою якого станом на 01.07.1990 р. був ОСОБА_7, членом - ОСОБА_5. За життя вони повідомили, що працювали у колгоспі, своєю працею та коштами брали участь у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору.

Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 346 від 04.04.2017 р. вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Тернопільською районною радою 30.09.1989 р. на підставі рішення виконкому №193 від 26.09.1989 р.

Згідно з ч.1 статті 120 ЦК України (в ред. 1963 року, чинного на той час) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998): положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Таким чином, оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в період до 15.04.1991 року, тобто до введення в дію Закону України «Про власність» спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право спільної сумісної власності. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вищезазначеного Закону. Отже, батькові - ОСОБА_7, та матері - ОСОБА_5, виходячи із рівності часток усіх членів колишнього колгоспного двору, на праві власності належало по 1/2 частці будинковолодіння по АДРЕСА_1. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна, виданою Тернопільським районним ГБТІ 04.04.2017 р. № 345.

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачів, які підлягають захисту шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 41,2 кв. м., що складається із житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1983 року побудови), підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), сходами «сх» (1983 року побудови) та входом в підвал «вх в Пд», хліву «Б» (1957 року побудови), літньою кухнею «В» (1957 року побудови), огорожі «4», хвіртки «5», воріт «6», хвіртки «7», площадки «І», вимощення «II», криниці «III», в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5; визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 41,2 кв. м., що складається із житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1983 року побудови), підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), сходами «сх» (1983 року побудови) та входом в підвал «вх в Пд», хліву «Б» (1957 року побудови), літньою кухнею «В» (1957 року побудови), огорожі «4», хвіртки «5», воріт «6», хвіртки «7», площадки «І», вимощення «II», криниці «III», в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7; визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/4 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 41,2 кв. м., що складається із житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1983 року побудови), підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), сходами «сх» (1983 року побудови) та входом в підвал «вх в Пд», хліву «Б» (1957 року побудови), літньою кухнею «В» (1957 року побудови), огорожі «4», хвіртки «5», воріт «6», хвіртки «7», площадки «І», вимощення «II», криниці «III», в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1268, 1276 Цивільного кодексу України, ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 41,2 кв. м., що складається із житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1983 року побудови), підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), сходами «сх» (1983 року побудови) та входом в підвал «вх в Пд», хліву «Б» (1957 року побудови), літньою кухнею «В» (1957 року побудови), огорожі «4», хвіртки «5», воріт «6», хвіртки «7», площадки «І», вимощення «II», криниці «III», в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 41,2 кв. м., що складається із житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1983 року побудови), підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), сходами «сх» (1983 року побудови) та входом в підвал «вх в Пд», хліву «Б» (1957 року побудови), літньою кухнею «В» (1957 року побудови), огорожі «4», хвіртки «5», воріт «6», хвіртки «7», площадки «І», вимощення «II», криниці «III», в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 41,2 кв. м., що складається із житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1983 року побудови), підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), сходами «сх» (1983 року побудови) та входом в підвал «вх в Пд», хліву «Б» (1957 року побудови), літньою кухнею «В» (1957 року побудови), огорожі «4», хвіртки «5», воріт «6», хвіртки «7», площадки «І», вимощення «II», криниці «III», в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк