Справа № 702/1362/16-ц
Провадження № 2/702/38/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої- судді: ОСОБА_1

з секретарем: Ясінською О.А.

з участю представника позивача ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача : ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище цивільну справу за позовом Комунального підприємства " Теплокомуненерго" міста Монастирище до ОСОБА_3 про стягнення боргу та санкцій,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу та санкційпосилаючись на те, що ОСОБА_3 є власником нежилих приміщень № 22 та № 23 загальною площею 37,9 м2 та користувачем 1/3 частини, що складає 10,7 м2 приміщень № 1 та № 9, які перебувають у спільному користуванні, в тому числі і відповідача, і знаходяться в підвальній частині приміщення готелю Мир з вбудованим кафе-магазином Ромашка по вул. Леніна (на сьогодні - Соборна), 125, м. Монастирище Черкаської області. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.12. 2009 року у справі № 2-412/09, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16.02.2010 року та ухвалою Верховного Суду України від 01.12.2010 року, визнано, зокрема, укладеним між ДП Теплокомуненерго ВАТ Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод та ОСОБА_3 договір на надання послуг з теплопостачання нежилих приміщень готелю Мир з вбудованим кафе-магазином Ромашка № 22 та № 23 загальною площею 37,9 м2,; 1/3 частини, що складає 10,7 м2 приміщень № 1 та № 9, які перебувають у спільному користуванні, на умовах, які викладені підприємством в проекті договору № 263-Т від 01.01.2008 року на надання послуг з теплопостачання. Відповідно до укладеного у судовому порядку договору № 263-Т від 01.01.2008 року (далі - Договір), відповідачу за період з 01.10.2013 року по 27.05.2016 року постачалася теплова енергія. Згідно з п. 6.2. укладеного Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, а відповідно до п. 6.4. та 6.5. - остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію відповідач повинна була провести до 5 числа місяця наступного за розрахунковим. ДП Теплокомуненерго ВАТ Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод було перейменовано у ДП Теплокомуненерго ПАТ Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод. Комунальне підприємство Теплокомуненерго міста Монастирище (далі - позивач), зареєстроване рішенням Монастирищенської міської ради № 32-3 від 16.09.2015 року шляхом його реорганізації у результаті перетворення з ДП Теплокомуненерго ПАТ Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод і є правонаступником усього майна, всіх майнових, фінансових, речових та інших прав та обов'язків ДП Теплокомуненерго ПАТ Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод. Підприємством направлялися відповідачеві досудові попередження з вимогою сплатити наявний борг. В добровільному порядку оплатити наявний борг відповідач відмовився, порушуючи норми абзацу 6 ст. 19 ЗУ Про теплопостачання. Станом на 27.05.2016 року відповідач заборгувала позивачу 2560 грн. 16 коп. Борг утворився за період з 01.10.2013 року по 27.05.2016 року. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Не виконавши у повному обсязі зобов'язання по оплаті теплової енергії та послуг, відповідач порушив умови ст. ст. 526, 527 ЦК України, абзац 6 ст. 19 ЗУ Про теплопостачання. Нормами ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Підприємством за надану теплову енергію направлялися рахунки, які, в порушення строків, передбачених ст. 530 ЦК України, відповідачем не оплачені. Відключення частини нежитлового приміщення готелю Мир з вбудованим кафе- магазином Ромашка № 22 та № 23, які знаходяться у підвальній частині приміщення готелю Мир з вбудованим кафе-магазином Ромашка від централізованої системи теплопостачання технічно неможливе. Частина нежитлового приміщення готелю Мир з вбудованим кафе-магазином Ромашка № 22 та № 23 і 1/3 частини, що складає 10,7 м2 приміщень № 1 та № 9 знаходяться в структурі будинку по вул. Соборна, 125, м. Монастирище, який, в свою чергу, вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, будівельними вимогами до інженерного обладнання, в тому числі до системи опалення. Частина нежитлового приміщення готелю Мир з вбудованим кафе-магазином Ромашка № 22 та № 23 і 1/3 частини, що складає 10,7 м2 приміщень № 1 та № 9 розташовані в підвальному приміщенні цього будинку. Постачання теплової енергії в даний будинок здійснюється централізовано. Внутрішньобудинкова система по якій здійснюється поставка теплової енергії в тому числі і до інших приміщень є єдиною внутрішньобудинковою системою відповідно до будівельних норм. Просять стягнути з відповідача на користь позивача 2560,16 грн. - основного боргу за спожиту теплову енергію, 158,23 грн. - пені, 81,31 грн. - 3% річних від простроченої суми, 852,90 грн. - інфляційних за час прострочення зобовязання, а всього 3652,60 грн., судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити. Підтримав подані пояснення на заперечення згідно з якими посилаються на те, що рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2009 року у справі № 2-412/09, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16.02.2010 та ухвалою Верховного Суду України від 01.12.2010 року, визнано, зокрема, укладеним між ДП «Теплокомуненерго» ВАТ «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод та ОСОБА_3 договір на надання послуг з теплопостачання нежилих приміщень готелю Мир з вбудованим кафе-магазином Ромашка № 22 та № 23 загальною площею 37,9 м2; 1/3 частину, що складає 10,7 м2 приміщень № 1 та № 9, які перебувають у спільному користуванні, на умовах, які викладені Підприємством в проекті договору № 263- Т від 01.01.2008 на надання послуг з теплопостачання. Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставина щодо укладення між позивачем і відповідачем договору № 263-Т від 01.01.2008 року на надання послуг з теплопостачання не потребує доказування. Позивачем було надано до позовної заяви проект договору № 263-Т від 1 березня 2009 року, який було розроблено на зміну укладеному в судовому порядку між позивачем і відповідачем договору № 263-Т від 01.01.2008 року, проте нового договору від 2009 року, який враховував зміни в тепловому навантаженні і зміни тарифів (п. п. 2.1., 2.2., 2.З.), відповідач не уклала, чим залишила у силі договір № 263-Т від 01.01.2008 укладений в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, заперечення щодо змісту договору № 263-Т від 1 березня 2009 року не підлягають до розгляду по суті. Вищезгаданим рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.12.2009 року у справі № 2-412/09 було чітко вказано, що договір визнано укладеним між Підприємством і ОСОБА_3 та зазначено місцезнаходження (адресу), нумерацію відповідних приміщень відповідача. Визначальним для нарахування плати відповідачеві за спожиту теплову енергію є розрахунок витрат тепла через ізольовані труби виконаний кооперативом Еліта м. Черкаси і наданий відповідачем позивачу для здійснення нарахувань, а відсутність реквізитів і підпису у договорі № 263-Т від 01.01.2008 року є свідченням того, що такий договір було визнано укладеним у судовому порядку, а не добровільно підписано відповідачем. Твердження відповідача про те, що належні їй приміщення не опалюються і не споживають теплової енергії, не відповідають дійсності, адже частина нежитлового приміщення готелю Мир з вбудованим кафе-магазином Ромашка № 22 та № 23 і 1/3 частини, що складає 10,7 м2 приміщень № 1 та № 9 знаходяться в структурі будинку по вул. Соборна, 125, м. Монастирище, який, в свою чергу, вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, будівельними вимогами до інженерного обладнання, в тому числі до системи опалення. Частина нежитлового приміщення готелю Мир з вбудованим кафе-магазином Ромашка № 22 та № 23 і 1/3 частини, що складає 10,7 м2 приміщень № 1 та № 9 розташовані в підвальному приміщенні цього будинку. Постачання теплової енергії в даний будинок здійснюється централізовано. Внутрішньобудинкова система по якій здійснюється поставка теплової енергії в тому числі і до інших приміщень є єдиною внутрішньобудинковою системою відповідно до будівельних норм. В приміщенні готелю Мир, у період позову, розташовувалося також УПФУ в Черкаській області. Між позивачем та УПФУ в Черкаській області, за період позову, було підписано акти відпуску теплової енергії. Таким чином, з урахуванням описаної вище нероздільності внутрішньобудинкової системи теплопостачання приміщення готелю Мир, підписані акти відпуску теплової енергії по УПФУ в Черкаській області є доказом постачання теплової енергії на весь будинок по вул. Соборна, 125, в тому числі, і в належні відповідачеві приміщення. Предметом дослідження та висновку будівельно-технічного дослідження ПП Техбудексперт № 14/11- 12/БУД від 07.11.2012 року, є можливість демонтування трубопроводу теплотраси в нежитлових приміщеннях підвалу по вул. Леніна, 125 в м. Монастирище, Черкаської області. З висновоку ПП Техбудексперт: є можливість залишити тільки ввід у будівлю в підвальних приміщеннях, а розведення труб теплопостачання перенести на перший поверх будівлі готелю «Мир». Проте, можливість демонтування, не означає, що такі трубопроводи були демонтовані. Жодних доказів про те, що трубопроводи теплопостачання у приміщеннях належних відповідачеві було демонтовано, немає. Висновком ПП Техбудексперт підтверджено, що: У приміщеннях підвалу, що являються приватною власністю ОСОБА_3, проходять труби теплопостачання..., Ввід міської теплотраси проходить через підвал, що являється приватною власністю тощо. Таким чином, якщо тепловіддаючі поверхні були наявні у приміщеннях відповідача, то вона споживала теплову енергію. Відсутність саме приладів теплонагрівання (в розумінні підприємства - радіаторів опалення) у приміщеннях відповідача, не звільняє її від оплати спожитої теплової енергії від трубопроводів опалення, тепловіддачу яких було пораховано на замовлення відповідача ПП Техбудексперт і надано нею ж позивачу для здійснення нарахувань за спожиту теплову енергію. Згідно позовної заяви зазначено про технічну неможливість відключити від мереж централізованого теплопостачання окреме приміщення у структурі будинку, а не про неможливість, за згоди власника, повністю відключити будівлю від централізованого теплопостачання. Власник окремо розташованої будівлі має право на відключення від мереж централізованого теплопостачання і встановлення альтернативних джерел теплової енергії, адже у такому випадку не порушуються права жодних інших споживачів. Наявність ухвали про скасування судового наказу у справі за заявою підприємства про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та збитків за несвоєчасно проведені розрахунки з ОСОБА_3 є процедурною, а не такою, що підтверджує неправомірність позовних вимог, як вважає відповідач.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову, підтримала подане нею заперечення відповідно до якого обставини та докази, викладені у позовній заяві, не відповідають дійсності, а позовні вимоги не можуть бути задоволеними судом з наступних підстав. Позивач неодноразово у позовній заяві мотивує факт надання послуг з теплопостачання на підставі проекту договору № 263-Т від 01.01.2008 року, який, за словами позивача, укладено в судовому порядку та було визнано укладеним рішенням Монастирищенського районного суду від 23.12.2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16.02.2010 року та ухвалою Верховного Суду України від 01.12.2010 року. Проте, позивач надає до суду в якості доказу Договір про надання послуг з теплопостачання № 267-Т від 01.03.2009 року, в якому не співпадає дата, нібито, його укладення. Позивач надав до суду в підтвердження надання ним послуг Договір про надання послуг з теплопостачання № 267-Т від 01.03.2009 року, в якому відсутні відомості, за якими можна було б довести саме її відношення до даного договору та спору в цілому, а саме: - у договорі не зазначено точне місцезнаходження приміщень (а саме адресу, № будинку, № кімнати тощо) - повну адресу та нумерацію приміщень, які належать саме їй позивач зазначає лише у позовній заяві; - у договорі не зазначено площі приміщень на яку саме нараховувалась плата за послуги з теплопостачання - адже при розрахунку вартості послуг площа є першою складовою; - у договорі не зазначено реквізитів та імені (найменування) споживача послуг з теплопостачання, а також підпису споживача. Отже, у звязку з викладеним, договір про надання послуг з теплопостачання № 267-Т від 01.03.2009 року слід вважати нікчемним, а позовні вимоги позивача вважати такими, що не підлягають задоволенню. Між нею та КП «Теплокомуненерго» жодного договору, що стосується належних їй підвальних приміщень в приміщенні готелю «Мир» - не укладалося. Належні їй підвальні приміщення в приміщенні готелю «Мир» не опалюються. Послугами КП «Теплокомуненерго» вона не користується. Згідно Висновку будівельно-технічного дослідження по нежитловим приміщенням ПП «Техбудексперт» № 14/11-12/БУД від 07.11.2012 року у вказаних приміщеннях, за які КП «Теплокомуненерго» було нараховано на її імя послуги з теплопостачання відсутні прилади тепло нагрівання. Станом на 23.01.2017 року приміщення готелю «Мир» в цілому, разом з підвальними приміщеннями та прибудовами від централізованої системи теплопостачання, що надає КП «Теплокомуненерго» відключено повністю. Отже, у звязку з викладеним, позовні вимоги позивача слід вважати такими, що не підлягають задоволенню. По даному факту нарахувань коштів за послуги з теплопостачання 17.06.2016 року Монастирищенським районним судом Черкаської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь КП «Теплокомуненерго» заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 9095,24 грн. та 725,00 грн. судового збору. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22.11.2016 року даний судовий наказ було скасовано. Просить відмовити повністю у позовних вимогах КП «Теплокомуненерго» до неї про стягнення боргу та санкцій.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засідання заперечував проти задоволення позову та згідно письмових пояснень пояснив, що позивач не довів належними і допустимими доказами обставини, якими обгрунтовуються доводи позовної заяви, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі та інших юридичних фактів. Статтею 1 ЗУ «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Відповідно до положень пункту 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 №1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією. Інших підстав для виникнення зобов'язань з правовідносин щодо теплопостачання законодавством не передбачено. Всупереч вказаному позивач на обгрунтування своїх вимог надав договір №263 -Т про надання послуг з теплопостачання ПП ОСОБА_3 від 01.01.2008 року, яким не передбачено існування істотних умов купівлі-продажу відповідачкою теплової енергії у КП «Теплокомуненерго». Надані суду в якості доказів рахунки на оплату ПП ОСОБА_3 теплопостачання підвального приміщення готелю «Мир» також свідчать про відсутність договірних відносин між сторонами про купівлю - продаж теплової енергії. З пояснень на заперечення відповідача від 30.01.2017 року вбачається, що сума боргу за основною вимогою розрахована із «втрат тепла через ізольовані труби», що виконаний кооперативом «Еліта» м. Черкаси №263-Т від 01.01.2008 року. Тобто, позивач не заперечує того факту, що він громадянці ОСОБА_3 теплову енергію не продає у зв'язку із відсутністю у належних їй приміщеннях комплексу обладнання (пристроїв), що використовує теплову енергію (теплоносій) для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання, технологічних або комунально- побутових потреб. Відсутність приладів теплонагрівання підтверджена висновком будівель-технічного дослідження №14/11-12/БУД від 07.11.2012 року. За таких обставин у відповідачки будь-які зобов'язання перед позивачем не виникли. Стягнення втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, за відсутності договірних відносин з купівлі-продажу теплової енергії чинне законодавство України не передбачає. Позивачем не надано помісячної калькуляції кількості втраченої теплової енергії визначеної розрахунковим методом, яка, на думку позивача, підлягає стягненню із відповідачки. Наданий позивачем на обгрунтування позовних вимог договір №263 - Т про надання послуг з теплопостачання від 01.01.2008 року свідчить про те, що послуги мали б надаватися ПП ОСОБА_3 Аналогічні відомості про платника ПП ОСОБА_3 містять і приєднані до позову рахунки про оплату теплопостачання за період з 25.10.2013 року по 22.04.2016 року. При цьому, позовна вимога спрямована до ОСОБА_3 як фізичної особи, що свідчить про невизначеність її правового статусу і ставить під сумнів підсудність справи. Скеровуючи в адресу відповідачки письмові вимоги про сплату боргу, позивач покликався на норми господарського та господарського процесуального кодексів, тобто вважав що спірні правовідносини виникли із господарського договору. Зважаючи на викладене, вважає що позовні вимоги КП «Теплокомуненерго» не підлягають до задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та виходить з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено за матеріалами справи, що Дочірне підприємство Теплокомуненерго відкритого акціонерного товариства Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод перейменовано у Дочірне підприємство Теплокомуненерго публічного акціонерного товариства Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод. Комунальне підприємство Теплокомуненерго міста Монастирище, зареєстроване рішенням Монастирищенської міської ради № 32-3 від 16.09.2015 року шляхом його реорганізації у результаті перетворення з ДП Теплокомуненерго ПАТ Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод і є правонаступником всього майна, всіх майнових, фінансових, речових та інших прав та обов'язків ДП Теплокомуненерго ПАТ Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод ( а.с. 56-59).

Згідно договору купівлі продажу від 27.12.2007 року ОСОБА_3 є власником нежилих приміщень готелю Мир з вбудованим кафе-магазином Ромашка № 22 та № 23 загальною площею 37,9 м2 , що розташовані по вул. Леніна, 125 в м. Монастирище Черкаської області ( а.с. 25), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17762789 від 15.02.2008року ( а.с. 26). Витягом з Державного реєстру правочинів № 5257943 від 27.12.2007 року ( а.с.27), актом від 06.03.2008 року ( а.с. 20).

Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.12. 2009 року, у справі № 2-412/09 ( а.с. 48-50), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16.02.2010 року ( а.с. 51-52) та ухвалою Верховного Суду України від 01.12.2010 року ( а.с.53), визнано укладеним між ДП Теплокомуненерго ВАТ Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод та ОСОБА_3 договір на надання послуг з теплопостачання нежилих приміщень готелю Мир з вбудованим кафе-магазином Ромашка № 22 та № 23 загальною площею 37,9 м2,; 1/3 частини, що складає 10,7 м2 приміщень № 1 та № 9, які перебувають у спільному користуванні, на умовах, які викладені підприємством в проекті договору № 263-Т від 01.01.2008 року на надання послуг з теплопостачання ( далі по тексту Договір) ( а.с. 82-86).

За п.11.4 Договору він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо до закінчення строку його дії, про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін ( а.с. 85).

Доказів наявності підстав припинення Договору, передбачених п. 11.2, суду не надано.

Про існування Договору, та відповідно договірних відносин між позивачем та відповідачем свідчить також, судовий наказ від 09.01.2013 року, виданий Монастирищенським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ДП «Теплокомуненерго» ПАТ « Монастирищенський ордена Трудового Червоного прапора машинобудівний завод» заборгованості за послуги з теплопостачання ( а.с. 54).

Доказів оскарження відповідачем судового наказу, його зміни чи скасування суду не надано.

Сторонами Договору, за рішенням суду визнано Дочірне підприємство Теплокомуненерго відкритого акціонерного товариства Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод та ОСОБА_3, тобто як фізична особа, що також підтверджується і Довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 15013501 від 31.10.2012 року, за параметрами запиту ОСОБА_3 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців записів про проведення реєстраційних дій не знайдено ( а.с. 55), що спростовує посилання представника позивача на ймовірну підсудність даної справи господарському суду.

В період з 01.10.2013 року по 27.05.2016 року в приміщення готелю «Мир» в м. Монастирище, що розташований по вул. Соборна (Леніна) 125, тобто і в приміщення, які належать відповідачу, поставлялася теплова енергія, що зокрема підтверджується також актами про відпуск теплової енергії від 30.10.2013 року, від 23.04.2014 року, від 24.11.2015 року, від 04.04.2016 року, складених за участю представників КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище та представників споживача Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке розташовувалося в приміщенні готелю «Мир» в м. Монастирище по вул. Соборна (Леніна), 125 ( а.с. 46-47), що спростовує посилання позивача на ту обставину, що в приміщення по вул. Соборна ( Леніна), 125 в м. Монастирище Черкаської області теплова енергія не постачалася.

Стаття 901 ЦК України передбачає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязана за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 6.2. укладеного Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, а відповідно до п. 6.4. - остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію відповідач повинна була провести до 5 числа місяця наступного за розрахунковим ( а.с. 84).

Протягом періоду з 01.10.2013 року по 27.05.2016 року позивачем за надану теплову енергію відповідачеві неодноразово направлялися рахунки, які в порушення строків, передбачених ст. 530 ЦК України, відповідачем не оплачені ( а.с. 28-45). Доказів їх оплати відповідачем та його представником суду не надано.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач 29.11.2016 року надіслав відповідачеві досудове попередження з вимогою оплати заборгованості за надані послуги станом на 20.05.2016 року в сумі 3058 грн. 45 коп. ( а.с. 19).

Згідно розрахунку, який наданий позивачем (а.с.18), станом на 27.05.2016 року відповідач має заборгованість по оплаті наданих послуг в сумі 2560,16 грн., пені - 158,23 грн., інфляційні 852,90 грн., 3% річних -81,31 грн.

Нарахування проводилися згідно рішень та постанов про затвердження тарифів на теплову енергію для бюджетних установ та інших споживачів (крім населення), що виробляється ДП «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод» на відповідні періоди та нараховувались відповідачу з розрахунку, який передбачений для інших споживачів ( а.с. 9-17), що відповідає і роз»ясненням, які надані Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері комунальних послуг на лист ВАТ « Облтеплокомуненерго» від 21.03.2012 року, оскільки відповідач хоча і не є фізичною особою-підприємцем, але разом з тим спірні приміщення нею не використовуються для проживання, а тому відповідач до категорії споживачів «населення» не відноситься та відповідно відноситься до категорії споживачів «інші».

Крім цього, відповідачем надано позивачу розрахунок тепловтрат через ізольовані труби у підвалі ( 2008 рік) виконаний кооперативом «Еліта» на замовлення ОСОБА_3 в зв»язку з переобладнанням нежитлового приміщення під магазин промислових товарів по вул. Леніна, 125а в м. Монастирище ( а.с. 21-24).

Будь-якого іншого розрахунку сторонами суду не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875- IV відповідач зобовязаний укласти договір на надання послуг з обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з п.5 ч. 3 ст.20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» та п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року власник, наймач (орендар) квартири (приміщення) зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Доказів того, що позивач на протязі вказаного періоду не надавав послуги, доказів оплати боргу в сумі 2560,16 грн. станом на 19.06.2017 року відповідачем та його представником суду не надано.

Згідно висновку будівельно-технічного дослідження №14/11-12/БУД від 07.11.2012 року, встановлено, що у приміщеннях підвалу, що являються приватною власністю ОСОБА_3, проходять труби теплопостачання, на приміщення готелю «Мир». У вищевказаних приватних приміщеннях відсутні прилади тепло нагрівання. Ввід міської теплотраси проходить через підвал, що являється приватною власністю. Є можливість залишити тільки ввід у будівлю в підвальних приміщеннях, а розведення труб теплопостачання перенести на перший поверх будівлі готелю «Мир» ( а.с. 76).

Доказів того, що трубопроводи теплопостачання у приміщеннях належних відповідачеві було демонтовано, суду не надано. Таким чином, оскільки тепловіддаючі поверхні були наявні в приміщеннях, які належать відповідачу, то вона споживала теплову енергію. Відсутність саме приладів теплонагрівання у приміщеннях відповідача, не звільняє її від оплати спожитої теплової енергії від трубопроводів опалення, тепловіддачу яких було пораховано на замовлення відповідача ПП Техбудексперт і надано нею ж позивачу для здійснення нарахувань за спожиту теплову енергію, що спростовує посилання представника відповідача на відсутність у відповідача будь-яких зобов'язань перед позивачем, оскільки стягнення втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, за відсутності договірних відносин з купівлі-продажу теплової енергії чинне законодавство України не передбачає та відповідно не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Підстав для стягнення із відповідача пені в сумі 158,23 грн. судом не встановлено, тому ці вимоги до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не доведено підстави для стягнення з відповідача пені, стягнення якої не передбачено нормами діючого законодавства станом на 19.06.2017 року.

Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 1531 грн. 20 коп.

На підставі викладеного ст. ст. 509-510, 526, 527, 530, 610-612, ч. 2 ст. 625 ЦК України, п.1,5,10 ч. 3 ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 19, 24 Закону України «Про теплопостачання» та керуючись ст. ст. 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 158,159, 208-209, 212-215, 223-225, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), звреєстрована АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства „Теплокомуненерго міста Монастирище (19100 Черкаська область м. Монастирище вул. Соборна, 122-1 , розрахунковий рахунок № 9 в АТ «Райффайзен банк Аваль», МФО 380805 ідентифікаційний код 25584373) всього 3494 ( три тисячі чотириста дев"яносто чотири ) гривні 37 коп., з них: 2560 грн. 16 коп. - основного боргу за спожиту теплову енергію; 81 грн. 31 коп. - 3% річних від простроченої суми; 852 грн. 90 коп. - інфляційних за час прострочення зобов"язання.

Стягнути з ОСОБА_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), звреєстрована АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства „Теплокомуненерго міста Монастирище ( 19100 Черкаська область м. Монастирище вул. Соборна, 122-1 , розрахунковий рахунок № 9 в АТ «Райффайзен банк Аваль», МФО 380805 код 25584373) судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 коп.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н. В. Мазай

Повний текст рішення складено 26.06.2017 року.