справа № 566/284/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районнний суд Рівненської області

у складі:

одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.

при секретарі Драган Л.М.

з участю представника відповідача - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - ПАТ КБ ПриватБанк) звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу згідно кредитного договору №б/н від 28.10.2013 року в розмірі 12623 гривень 06 копійок та стягнення судових витрат по справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 жовтня 2013 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, за яким останній отримав кредит у сумі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 28.02.2017 року становить 12 623,06 гривень та складається з наступного:

- 498,28 грн. - заборгованість за кредитом;

- 8247,49 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

- 1077,29 грн.- заборгованість по судовим штрафам.

Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, то просить стягнути її в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 28.02.2017 року, "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи Банку".

В судове засідання представник позивача не з'явився. Натомість надав суду клопотання, в якому позовні вимоги Банку підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення у ній. ( а.с. 45 )

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що дійсно 28 жовтня 2013 року ОСОБА_2 уклав з ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитний договір, внаслідок чого отримав кредитні кошти у сумі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік. Однак, заперечував суму заборгованості, так як в кредитному договорі не було передбачено зміну відсоткової ставки на суму залишку за кредитом, з 01.09.2014 року на 34,80 % та з 01.04.2015 року на 43,20%. У зв'язку з цим, в цій частині позовних вимог за весь період після нікчемного збільшення Банком відсоткової ставки просив відмовити та задоволити заборгованість станом на 01.09.2014 рік. Крім цього, зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення неустойки за вищезазначеним кредитним договором, який згідно чинного законодавста встановлений 1 рік. Також зазначив, що право на звернення до суду щодо стягнення неустойки виникло у позивача ще з 26.08.2015 року і на час звернення до суду пропущений, у зв'язку з цим, просив також застосувати наслідки пропуску строків позовної давності та відмовити у стягненні неустойки.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики.

Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем ОСОБА_2 28.10.2013 року кредитного договору № б/н, за яким Банк взяв на себе зобов'язання видати відповідачу ОСОБА_2 кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, відповідач отримав кредитні кошти на загальну суму 500 грн., зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 30,00% річних та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується документально. ( а.с. 4 - 31)

Як видно з наявного у справі кредитного договору, який підписаний відповідачем, та розрахунку заборгованості, Банк свої зобов'язання виконав, встановивши ОСОБА_2 кредитний ліміт на кредитній карті, про що свідчить рух коштів по рахунку.

В той же час, ОСОБА_2 свого обов'язку по поверненню кредиту у строки на умовах та в розмірах, передбачених договором, належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 28.02.2017 року за ним утворилась заборгованість, яку Банк нарахував в сумі 12 623,06 гривень, а саме :

- 498,28 грн. - заборгованість за кредитом;

- 8247,49 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

- 1077,29 грн.- заборгованість по судовим штрафам.

Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком. ( а.с. 3).

Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного.

Як вбачається із розрахунку, Банк з 01.09.2014 року всупереч наявним у справі "Умовам кредитування" (а.с. 5) збільшив відсоткову ставку з 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитним договором на 34,80 %, а з 01.04.2015 року на 43,20%.

Так, згідно вказаних Умов передбачено базову відсоткову ставку в розмірі 2,5 % на місяць, що відповідає 30% річних і не передбачено право Банку збільшувати відсоткову ставку в будь - якому випадку ( за згодою боржника чи в односторонньому порядку).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 1056 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Таким чином, одностороння зміна відсоткової ставки кредитором є нікчемною, а тому задоволенню підлягає лише сума нарахованої заборгованості по тілу кредиту і відсотках, обчисленої до дати односторонньої зміни відсоткової ставки, а саме до 01.09.2014 року, оскільки розрахунку тіла кредиту та прострочених по ньому зобов'язань після 01.09.2014 року виходячи із розміру відсотків - 30,00% річних, позивачем суду не представлено. Як видно з розрахунку заборгованості, станом на 01.09.2014 року борг ОСОБА_2 за договором по кредиту становить: 500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 25,89 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Оскільки з 01.09.2014 року зазначені строки сплили, а представник відповідача наполягає на застосуванні наслідків спливу цих строків, то, це є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині (штрафу, пені).

Таким чином, проаналізувавши пояснення представника відповідача, досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов'язок ОСОБА_2 по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження, однак у розмірі, який є документально підтвердженим і нормативно обгрутованим. У зв'язку з цим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 525 гривень 89 копійок, що складається з тіла кредиту та відсотків, нарахованих виходячи з 30% процентної ставки станом на 01.09.2014 року, в сумі 500 грн. та 25,89 грн..

В решті позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 551 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 158, 208-210, 213- 215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, , рах. № 3111 ( для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.10.2013 року в розмірі 525 (п'ятсот двадцять п'ять) гривень 89 (вісімдесят дев'ять) копійок, що складається з наступного:

- 500,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 25,89 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, , рах. № 3111 ( для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299, судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 66 (шістдесят шість) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскарженно до судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

С У Д Д Я :