АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/330/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1609/17Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 травня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Територіальної організації політичної партії " Опозиційний блок" в місті Кременчук Полтавської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головного управління національної поліції в Полтавській області про захист честі, гідності та ділової репутації та про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про, в якому просив визнати неправдивою і такою, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію інформацію, повідомлену ОСОБА_3 під час проведення прес-конференції 28.09.2015 року в рамках акції «Стоп амфетамін!» , яка також була опублікована в друкованому виданні Інформаційний бюлетень «Наше місто», випуск № 2 від 01.10.2015 року, замовником якого є територіальна організація політичної партії «Опозиційний Блок» в місті Кременчук Полтавської області на сторінці № 4 у статті авторства ОСОБА_4 під назвою «Политико-наркотический скандал.

Також просив зобовязати відповідачів протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили опублікувати за власний рахунок в газеті «Програма Плюс», яка поширюється в межах територіальної громади міста Кременчука Полтавської області, спростування зазначеної інформації. В обґрунтування позову вказав, що ОСОБА_3під час прес-конференції звинуватив його у підкиданні в автомобіль відповідача наркотичних засобів «з метою заробити гроші», в організації та «кришуванні» наркозбуту. Також, 01.10.2015 року у випуску №2 Інформаційного бюлетеня «Наше місто» була надрукована стаття, де знову були поширені відомості про нього як про «оборотня в погонах», який має розвинену мережу з продажу амфетаміну, підкидає наркотики непричетним до них особам, щоб заробити гроші, і т.п. Така кричуща та принизлива неправда стала причиною моральних страждань позивача та його дружини, яка під час зазначених подій чекала на народження дитини. Моральну шкоду позивач оцінює 100000,00 грн та прохає стягнути її з ОСОБА_3

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача до ОСОБА_3, Територіальної організації політичної партії " Опозиційний блок" в місті Кременчук Полтавської області про захист честі, гідності та ділової репутації та про стягнення моральної шкоди- відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач в звязку з чим подав на нього апеляційну скаргу, вказуючи на порушення місцевим судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом не було прийнято до уваги надані ним докази, які підтверджують його позовні вимоги. Також вказав, що інформація розповсюджена відповідачем не є оціночними судженнями, а є такою, що містить неправдиві відомості щодо його діяльності на посаді працівника УМВС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції виходив з того, що в діях відповідача не вбачається поширення неправдивої інформації, яка б принижувала честь та гідність позивача, оскільки останній перебуваючи на посаді працівника УМВС України є публічною особою, а тому свідомо відкритий для прискіпливого контролю за його особою, як з боку активістів так і пересічних громадян.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є офіцером поліції. У вересні-жовтні 2015 року він обіймав посаду заступника начальника відділу боротьби з етнічними організованими приступними групами і злочинними організаціями з міжнародними звязками УКР УМВС в Полтавській області. Відповідач ОСОБА_3 - підприємець. У вересні-жовтні 2014 року був кандидатом в депутати міської ради від політичної партії «Опозиційний Блок», в даний час депутат міської ради.

Як встановлено судом першої інстанції, 24.09.2015 року вдень відповідач з сином знаходилися в літньому кафе на вул. Першотравневій у м. Кременчук. Приблизно о 12-10 відповідач виявив, що електронна система його автомобіля не працює , помітивши підозрілих чоловіків, які замкнулися в салоні атомобіля «Міцубіші Лансер», ОСОБА_3 повідомив телефоном про можливих крадіїв начальнику міського відділу міліції. Коли нарешті замки його автомобіля спрацювали, в багажнику був пакет з невідомою речовиною. Відповідач викинув його на асфальт і знову зателефонував у міліцію. Невдовзі зявився ОСОБА_2, який, за версією ОСОБА_3 , грубо вимагав відійти від підозрілого автомобіля та погрожував застосувати зброю. За версією ОСОБА_2він намагався завадити хуліганам, група яких з 5-6 осіб на чолі з відповідачем голосно лаялися та гатили ногами по автомобілю «Міцубіші лансер». Він не погрожував і одразу звідти поїхав, як тільки-но прибула слідчо-оперативна група.

Зазначені події привернули увагу громадськості, зібрався натовп. Наступного дня конфлікт продовжувався - небайдужі активісти охороняли автомобіль «Міцубіші лансер», невідомі привезли порожню труну з написом «ОСОБА_2 от матерей убитых амфетамином детей». Все це широко висвітлювалося місцевим телебаченням і друкованими засобами масової інформаціі.

28.09.2015 року очільники територіальної організації «Опозиційний Блок» та ОСОБА_3 зібрали прес-конференцію у ТРЦ «Європа» у м. Кременчук, на якій відповідач розповів про події 24.09.2015 року, заявивши, що у провокації підозрюєпозивача, та оголосив початок акції «Стоп амфетамін!»

01.10.2015 року в Інформаційному бюлетені «Наше місто», який не є засобом масової інформації в розумінні ст.ст. 1,11 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», і поширювався під час виборчої компанії, в тому числі і через поштові скриньки городян, була надрукована стаття (російською мовою) «Политико-наркотический скандал. Кандидат в депутати от «Оппозиционного Блока» ОСОБА_5 утверждает, что милиционеры пытались подбросить в его машину наркотики». Як автор публікації зазначений ОСОБА_4; проте, особа автора не встановлена. Вказана стаття містила наступну інформацію: «28 сентября ОСОБА_5 в ходе прес-конференции объявил акцию «Стоп-амфетамин!» По его словам милиционеры, которые, как он утверждает, подкинули ему наркотики в машину, «просто пытались заработать денег»; «Уже знаю четыре подобные ситуации, когда произошел вброс наркотиков, а потом люди платили деньги, чтобы замять дело», - сказал ОСОБА_3 и назвал фамилию одного из подозреваемого им милиционера ОСОБА_6. Именно он первым оказался на месте инцидента, и, по словамТерещенко, именно ОСОБА_6 угрожал ему и его сыну, когда те начали поднимать шум»; «Я написал заявление в СБУ и прокуратуру. Там изложил, что он обещал меня убить… За трое суток я многое узнал и понимаю, что этот оборотень в погонах имеет развитую сеть по продаже амфетамина. Они уже тут амфетамин производят и оперативними машинами его развозят, - сказал ОСОБА_3. - Уже сей час я допускаю, что провокацию организовал ОСОБА_6, и, возможно, других сотрудников милиции обвинять не стоит…»

Управлінням МВСУ в Полтавській області було проведено службове розслідування на предмет правомірності дій працівників міліції. Згідно висновку розслідування від 08.10.2015 року в діях підполковника міліції ОСОБА_2 порушень законодавства не виявлено. В автомобілі «Міцубіші Лансер» перебували працівники міліції, які проводили негласні слідчо-розшукові дії, виконуючи доручення в рамках кримінального провадження, відкритого прокуратурою Полтавської області 03.09.2015 року з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.358 КК України. (т.1, а.с. 155-168)

Як встановлено судом першої інстанції, розголос та суспільний резонанс навколо описаної ситуації спонукали Кременчуцький міський відділ міліції ініціювати прес-конференцію, в ході якої ОСОБА_2 надав свої пояснення щодо події 24.09.2015 року, а також відповісти на звинувачення, які пролунали на його адресу з боку ОСОБА_3

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань ( стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовних - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 не повідомляв конкретних фактичних даних, а висловлював свої сумніви і переконання - резюмував результати своїх спостережень та власного розуміння подій, що сталися.

Інформація поширена ОСОБА_3, стосувалася діяльності правоохоронних органів та мала суспільний інтерес, позивач як працівник правоохоронних органів повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб.

Приймаючи рішення, колегія суддів керується п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до якого у розгляді справ щодо публічних осіб слід керуватися положеннями Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_7 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_8 Європи про право на недоторканість приватного життя.

У статтях 3,4,6 Декларації вказується, що оскільки посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У звязку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їхніх слів та вчинків, і повинні це усвідомлювати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку в діях відповідача має місце реалізація свого конституційного права на вираження своїх поглядів, а не намір поширити недостовірну інформацію з метою приниження ділової репутації позивача, а тому в діях ОСОБА_3 не вбачається порушень немайнових благ позивача .

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду у позадоговірних відносинах передбачені ст. ст. 23 і 1167 ЦК України. За загальним правилом така відповідальність наступає за наявності протиправності і вини особи, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Оскільки позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди є похідною від вимог про захист честі, гідності, діловою репутації, тому суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу в її задоволенні.

Висновки суду першої інстанції відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, і закон який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: / підпис/ ОСОБА_1

/ підпис/ ОСОБА_9 / підпис/ ОСОБА_10

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя: Т.В.Одринська