Справа №442/3476/17
Провадження №2/442/1480/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В підтвердження позовних вимог посилаються на те, що вона, ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22.03.2002 року ОСОБА_4, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1228, є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Станом на сьогоднішній день вона зареєстрована в даній квартирі та проживаю в ній. Разом з нею в квартирі проживає та зареєстрований її чоловік ОСОБА_2. Окрім її чоловіка у вищевказаній квартирі зареєстрований мій її ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач в квартирі ніколи не проживав і на даний час не проживає. Вже понад три роки як вона та її чоловік втратили будь-якій зв'язок з відповідачем, в Дрогобичі він не проживає, його місце перебування на даний час їй не відоме. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню квартири, в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 3 особи, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які вона має сплатити таким службам за надані послуги. Вона не бажає оплачувати комунальні платежі за відповідача, оскільки він не проживає в квартирі. В неї та її чоловіка скрутне матеріальне становище, оскільки вони є пенсіонерами, тому вони як можуть намагаються зберегти та заощадити грошові кошти, а наявність реєстрації відповідача в даній квартирі, змушує її сплачувати за нього в той час, коли він не користується та не проживає в спірній квартирі. А відтак виникла необхідність звернутися до суду.

Позивачі в судове засідання не з»явилися, однак від них поступила заява, в якій вони просять слухати справу у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують повністю, а тому суд розглянув справу у відсутності позивачів на підставі наявних доказів по справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була вручена своєчасно, а тому суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України.

Що відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Як вбачається із копії Договору купівлі-продажу квартири від 22.03.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_2.

Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 10.05.2017р., складеного комісією КП «Житлово-експлуатаційного об»єднання», згідно якого ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 з 2012р. по день обстеження не проживає.

Зняття з реєстрації місця проживання особи, згідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІУ, здійснюється, окрім інших підстав, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4. 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні підлягають до задоволення, оскільки відповідач ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 протягом тривалого часу, тобто з 2012р. по день обстеження не проживає, не користується нею, не несе витрати по її утриманню, що створює для позивача незручності, оскільки вона додатково сплачують за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власнику житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Частиною другою ст.405 ЦК України визначено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 319, 405 ЦК України, у відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №13 по вул.Бориславська,49 в м.Дрогобичі, Львівської області.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 судові витрати в користь держави, тобто судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дрогобицьким міськрайонним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Гарасимків Л.І.