Справа № 442/7361/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/3755/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

10 листопада 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свій позов обгрунтовує тим, що 09 травня 2010 року о 21:00 год., він, ОСОБА_3, знаходився на своєму робочому місці на території приватної будівлі «Лелеча оселя», що на вул.І.Франка у с.Нагуєвичі, Дрогобицького району, Львівської області. У цей момент до нього підійшов ОСОБА_2 та зненацька безпричинно вдарив його каменем в обличчя. Від удару він впав і втратив свідомість. Через деякий час він звернувся за медичною допомогою. Його було скеровано на стаціонарне лікування у НХВ Дрогобицької МЛ №1, у період з 11 по 19 травня 2010 року, з діагнозом «Струс головного мозку, забійна рана тьмяно-скроневої ділянки справа, забій нижньої щелепи, травматичний підвивих верхніх 5-8 зубів». Після лікування за деякий час у нього почались щоденні болі голови, запаморочення при ходьбі, перепади артеріального тиску. 25 травня 2010 року він був знову госпіталізований у терапевтичне відділення Підбузької районної лікарні, де перебував на стаціонарному лікуванні до 07 червня 2010 року. В результаті заподіяних ушкоджень був змушений робити терапевтичне і ортопедичне лікування дефекту зубощелепової системи внаслідок травми, лікувати струс головного мозку, забійну рану тьмяно-скроневої ділянки справа. На підставі вищевказаних подій було відкрито кримінальне провадження по обвинуваченню відповідача у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2013 року вказане кримінальне провадження було закрито, відповідача звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 жовтня 2013 року його позов задоволено частково. З відповідача стягнуто моральну шкоду у розмірі 500 грн., у решті позовних вимог відмовлено. Підставою для звернення із новим позовом стало те, що він зазнав нових збитків у зв'язку із протиправними діями відповідача 9 травня 2010 року. Зокрема, він продовжує відчувати постійні головні болі, запаморочення та вимушений звертатись за наданням медичної допомоги. Так, 31 березня 2015 року, він знову змушений був купувати ліки, необхідні для його реабілітації та підтримання нормального стану, на які він витратив 268 грн., 85 коп. Загалом, з моменту заподіяння йому тілесних ушкоджень, він зазнав матеріальної шкоди у розмірі 3778,85 грн. Станом на сьогоднішній день він продовжує лікуватися, а тому у нього виникла необхідність звернутися до суду.

В подальшому позивач змінив свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 20278 грн. 85 коп., з яких 3778 грн. 85 коп. це вже понесені ним витрати на придбання ліків, а 16500 грн. 00 коп. вартість пошкодженої протезної конструкції, яку слід відновити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду в розмірі 3 778 грн. 85 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року оскаржив відповідач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що суд не надав жодної правової оцінки обставинам справи та доказам про те, що позивач вже звертався з аналогічним позовом до суду і з цього приводу 25 жовтня 2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області прийнято рішення, яке набрало законної сили та яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 500 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Крім того, під час розгляду справи, судом не встановлено обставин, що мають значення для справи, а саме наявність причинно - наслідкового зв»язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу. Також відсутні докази, які свідчать про те, що ліки придбані позивачем, були використані на лікування захворювання, спричиненого внаслідок протиправних дій відповідача.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2013 року, відповідача звільнено від кримінальної відповідальності та відбування покарання за обвинуваченням у злочині. Зазначена ухвала вступила в законну силу. Вирок у справі не постановлявся, а відтак його вину не встановлено.

На думку апелянта, з матеріалів справи неможливо встановити, що внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну та моральну шкоду і ця обставина судом не взята до уваги.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Учасники судового процесу в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не направили. За приписами ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. А відтак, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи у відсутності учасників судового процесу, що не з»явилися в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції з урахуванням приписів ст. 61 п.4 ЦПК України, виходив з того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 позивачу було заподіяно матеріальну шкоду та остання підлягає відшкодуванню.Так, доказами здебільшого є аптечні касові чеки на ліки, зокрема зміст чеків щодо дат і назв ліків має відповідати змісту виписки з історії хвороби, в якій зазначено - яке саме лікування було призначене, та оскільки згідно представлених копій товарних чеків позивачем ОСОБА_3 останнім витрачено на лікування, внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 - 3778,85 грн., відтак такі витрати підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, аналізуючи всі викладені обставини, суд прийшов до переконання, що відшкодуванню підлягають виключно та шкода та ті пов`язані з нею витрати, які вже понесені, тобто витрати на вже проведене лікування, а витрати, що будуть понесені в майбутньому, зокрема витрати згідно представленої довідки за № 15 від 13.05.2016 року на виготовлення протезної прескерамічної конструкції в кількості 4-х одиниць, відшкодуванню не підлягають, та по цих витратах може бути подано окремий позов вже після того, як ці витрати будуть понесені позивачем.

Проте, колегія суддів повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначає завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 вказаного Кодексу моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Зважаючи на наведене, колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні спору про стягнення матеріальної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди; протиправність діяння відповідача; наявність причинного зв'язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача; наявність вини заподіювача (умисел, необережність).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем виник конфлікт, внаслідок чого позивача було скеровано на стаціонарне лікування у НХВ Дрогобицької МЛ №1, у період з 11 по 19 травня 2010 року, з діагнозом «Струс головного мозку, забійна рана тьмяно-скроневої ділянки справа, забій нижньої щелепи, травматичний підвивих верхніх 5-8 зубів»..

В підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем ОСОБА_3 долучено до матеріалів справи копію Витягу № 02590 з історії хвороби, з якої вбачається, що позивач був госпіталізований в Дрогобицьку міську лікарню № 1- 01 квітня 2015 року та виписаний 10 квітня 2015 року, копії чеків, квитанцій про понесені ним витрати на придбання ліків датовані зокрема 26 червня 2012 року, 04 липня 2012 року, 24 липня 2012 року, 09 вересня 2012 року, 13 серпня 2012 року, 20 травня 2010 року, 24 травня 2010 року, 26 травня 2010 року, 31 березня 2015 року ( а.с. 4-8).

Однак, з наданих суду доказів не можна прийти до висновку як про розмір заподіяної позивачу відповідачем шкоду, оскільки період лікування не співпадає з періодами придбання ліків, так і взагалі про наявність причинного зв'язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача, що судом першої інстанції не було враховано, а відтак безпідставно частково задоволено позовні вимоги.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що всупереч вищевказаним нормам законодавства, позивачем не доведено та не надано жодних доказів того, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача у 2010 році позивач змушений був у 2015 році звертатися за медичною допомогою та поніс витрати на лікування у розмірі 3778 грн. 85 коп.

Таких доказів позивачем не надано і суду апеляційної інстанції.

У частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується, а відтак апеляційним судом його законність та обґрунтованість у цій частині не перевіряється.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо його законності й обґрунтованості, оскільки, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, лише частково відповідають обставинам справи, що призвело до помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин та неправильного застоування норм матеріального права, і що, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, є безумовними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення - про відмову у цій частині в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.209 ч.3, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_4