Єд. унік. № 243/5031/17
Провадження № 2/243/2930/2017
Іменем України
30 жовтня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Пронін С.Г.,
при секретарі судового засідання Чевела С.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Словянського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горлівської міської ради, за участю третіх осіб: Третьої горлівської державної нотаріальної контори, публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», про визнання права власності в порядку спадкування,-
01.06.2017 року до Словянського міськрайонного суду звернувся позивач ОСОБА_1В із позовом Горлівської міської ради, за участю третіх осіб: Третьої горлівської державної нотаріальної контори, публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», про визнання права власності в порядку спадкування, з подальшим уточненням позовних вимог
Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на грошові кошти які розміщені в АТ «Ощадбанк» на рахунках, відкритих на імя його батька ОСОБА_2. Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3, подали до суду заяву, в якій просили розглянути справу за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог.
Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Представник третьої особи - Третя горлівська державна нотаріальної контора була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи - ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.
Згідно із вимогами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року підсудність цивільних справ місцевих судів м. Горлівка Донецької області визначена за Словянським міськрайонний судом Донецької області.
У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України).
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 03 травня 2014 року у м. Горлівка Донецької області, що підтверджено відповідним свідоцтвом про смерть серії І-НО № 781414 від 06.05.2014 року.
Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії ІІІ-ФР № 321147, його батьком є ОСОБА_2.
Відповідно до Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 37565115, 05.06.2014 року Третьою Горлівською державною нотаріальною конторою зареєстровано заведення спадкової справи № 56163830 після смерті ОСОБА_2
Згідно з листом № 6-16-1224 від 14.12.2015 року, наданим Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області, Третя Горлівська державна нотаріальна контора перереєстрована за адресою: м. Світлодарськ, пр. Леніна,5, але фактично зазначена держнотконтора та її працівники не перемістилися за цією адресою. Архів нотаріальних документів Третьої Горлівської державної нотаріальної контори, в тому числі і спадкову справу після померлого 03.05.2014 року ОСОБА_2 не було вивезено з попередньої адреси розташування м. Горлівка. Доступ до вищезазначеного архіву відсутній.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків ( спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям).
Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права й обовязки спадкодавця, які не припинилися в момент його смерті.
Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За змістом норм ст. 1268-1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця.
Так, відповідно до ч. 3,4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.
Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обовязком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі ( п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування.
В той же час, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи обґрунтованої відмови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (п. 24).
В даному випадку позивачем в установленому законом порядку прийнято спадщину після померлого 03.05.2014 року його батька ОСОБА_2, була заведена спадкова справа № 365/2014 у Третій Горлівській державній нотаріальній конторі та оригінал цієї справи залишився в зоні проведення АТО на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні, а саме в м. Горлівка Донецької області.
Відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-УІІ від 12.08.2014 року, у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.
Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.
У справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.
Таким чином, з позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_2 звернувся із заявою про прийняття спадщини, та оригінал спадкової справи зберігається в зоні АТО. Через знаходження відповідних органів на тимчасово окупованій території, позивач не має можливості прийняти спадщину в повному обсязі.
Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 3.3 листа за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно,
існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до абзацу третього пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Судом з достовірністю встановлено, що позивачем ОСОБА_1 в установленому законом порядку прийнято спадщину після померлого 03.05.2014 року його батька ОСОБА_2, через знаходження відповідних органів на тимчасово окупованій території, позивач позбавлений можливості належним чином оформити свої спадкові права на майно.
З огляду на вищенаведене суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 62, 63, 64, 209, 212-215, 225-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Горлівської міської ради, за участю третіх осіб: Третьої горлівської державної нотаріальної контори, публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Роз'яснити, що відповідно до вимог ст. 228,229 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду ОСОБА_4