Справа № 642/8082/16-ц
провадження № 2/642/366/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі судді Пашнєва В.Г., при секретарі Конєвій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача належні позивачу грошові кошти: залишок на рахунку- 111407,00 грн., три проценти річних за період з 19.06.2015 по 02.04.2017 в розмірі 5976,78 грн., витрати від інфляції за період з липня 2015 року по березень 2017 року - 21122,76 грн., а також судові витрати у розмірі 1385,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є споживачем банківських послуг відповідача. Позивач та ПАТ КБ «Приватбанк» перебувають у договірних відносинах на підставі Анкети-заяви про надання банківських

послуг, на підставі якої Відповідач відкрив картковий рахунок у відділенні Банку № 2, що

знаходиться у Ленінському районі м.Харкова, вул..Карла Маркса, 38 д-д та видав

Позивачу в користування банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» Visa Platinum №

149732. 18.06.2015 року особистий картковий рахунок позивача № 149732 був заблокований, Відповідач в односторонньому порядку припинив рух коштів на рахунку. 07.10.2015 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська було прийнято рішення, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.12. 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.09.2016 р., яким було визнано дії відповідача щодо зупинення проведення операцій за рахунком № 149732, відкритому на ім'я ОСОБА_1, на строк не більше 2-х днів протиправними; поновлено проведення операцій за рахунком ОСОБА_1 № 149732, відкритому у відділенні 2 ПАТ КБ

«ПриватБанк», розташованим за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 38д-д. До теперішнього часу вказане рішення суду не виконано.

Вважаючи дії відповідача незаконними та такими, що порушують її права як споживача банківських послуг та право власності на грошові кошти, позивач звернувся із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник уточнили позовні вимоги, просили стягнути з відповідача три проценти річних за період з 19.06.2015 по 02.04.2017 в розмірі 5976,78 грн., витрати від інфляції за період з липня 2015 року по березень 2017 року - 21122,76 грн., а також судові витрати у розмірі 1385,07. В частині вимог про стягнення з відповідача залишку на рахунку- 111407,00 грн.- відмовились та зазнали, що вказані кошти повернуті відповідачем, шляхом розблокування рахунку.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду заперечення, в яких зазначив, що відносини, які склалися між сторонами не є грошовими зобов»язаннями, а тому підстави стягнення інфляційних витрат та 3 % річних , на підставі ст. 625 ЦК України відсутні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи знаступного.

Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви про надання банківських

послуг Відповідач відкрив позивачу картковий рахунок у відділенні Банку № 2, що

знаходиться у Ленінському районі м.Харкова, вул..Карла Маркса, 38 д-д та видав

в користування банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» Visa Platinum №

149732.

18.06.2015 року особистий картковий рахунок позивача № 149732 був заблокований.

На момент блокування рахунку 18.06.2015 року залишок на картковому рахунку № 149732 складав 111407 грн.

Не погоджуючись з діями банку, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено що, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

07.10.2015 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська було прийнято рішення, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.12. 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.09.2016 р., яким було визнано дії відповідача щодо зупинення проведення операцій за рахунком № 149732, відкритому на ім'я ОСОБА_1, на строк не більше 2-х днів протиправними; поновлено проведення операцій за рахунком ОСОБА_1 № 149732, відкритому у відділенні 2 ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованим за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 38д-д.

Таким чином, між сторонами склались договірні відносини банківського рахунку, зміст яких, відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, полягає в тому, що банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. ч 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Як наслідок, зобовязання банку перед клієнтом своєю правовою природою є грошовим, а тому до відповідних відносин можуть бути застосовані правила ст. 625 ЦК України.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання банком та інфляційних втрат.

За змістом ст.625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов'язання за рахунок іншої. Неможливість виконання такого зобов'язання боржником (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності.

З огляду на викладене, неможливість виконання грошового зобов'язання чи відсутність вини ПАТ КБ «ПриватБанк» не може бути підставою для звільнення його відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.

Роз»ясненим судом правом про зміну позовних вимог позивач скористався в судовому засіданні, в якому просив не враховувати вимогу про стягнення залишку на рахунку - 111407,00 грн., так суд розглядає справу у межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, згідно ст. 11 ЦПК України, то суд проаналізовавши надані докази, вважає, що позов обгрунтований в іншій його частині.

Оскільки між сторонами зобов'язання залишились невиконаними належним чином, виходячи з виписки по картковому рахунку з видачею готівки в сумі 113315 грн., що не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, а позовна давність в даному випадку, не підлягає застосуванню, якщо про неї не заявлено стороною у спорі.

За розрахунком позивача, який відповідачем не спростований, стягненню з відповідача підлягають три проценти річних за період з 19.06.2015 року по 02.04.2017 року в розмірі 5976,78 грн. та втрати від інфляції за період з липня 2015 року по березень 2017 року в розмірі 21122,76 грн. (а.с. 83-84).

Суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 1385,07 грн.

Керуючись ст. ст. ст.ст.10-11, 60, 88, 208-209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 три проценти річних за період з 19.06.2015 по 02.04.2017 в розмірі 5976,78 грн., витрати від інфляції за період з липня 2015 року по березень 2017 року у розмірі 21122,76 грн., а також судові витрати у розмірі 1385,07 грн.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: