Справа №752/3245/16-ц
Провадження № 2/752/565/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.02.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шумко А.В.

за участю секретаря Лебедєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, -,

в с т а н о в и в :

у лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Зазначила, що 07 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, зареєстровано шлюб, між нею та відповідачем, про що зроблено актовий запис № 329.

Від цього шлюбу мають сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю.

Сімейне життя подружжя склалося невдало із-за несумісності характерів, різних поглядів на життя, сімейні відносини та ведення домашнього побуту. За таких обставин сторони втратили почуття поваги та любові один до одного і це стало основною причиною розпаду їх сім'ї. З весни 2014 року вони припинили шлюбні відносини, ведуть роздільне господарство, мають окремі бюджети та проживають в різних місцях. Кожен з них живе своїм життям, своїми інтересами і в подальшому на примирення позивачка не згодна. Вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер і єдиним виходом із цієї ситуації є розірвання шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам малолітнього сина.

За час шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 шляхом укладення між позивачем та Іпотечним центром «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» договору № 4 про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла від 26 липня 2011 року. На підставі цього між позивачем та ТОВ «Територіальне міжгосподарське об'єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав від 09 серпня 2011 року..

20 серпня 2013 року було підписано Акт виконання зобов'язань на підтвердження отримання позивачем документів, що підтверджують оформлення та реєстрацію прав власності на об'єкт фінансування.

Оформлення права власності на квартиру було здійснено в 1/3 частці на позивача, 1/3 частка на відповідача ОСОБА_2 та 1/3 частка на спільного малолітнього сина.

Оформлену на позивача 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, вона подарувала 14.12.2013 року синові ОСОБА_3

Таким чином об'єктом права спільної сумісної власності подружжя залишилася 1/3 частка квартири АДРЕСА_1, оформлена на відповідача ОСОБА_2

Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 20.02.2016 року становить 1 465 900 грн., про що є консультаційний висновок від 30.01.2017 року, а 1/3 частка коштує 488 633,33

Крім того, позивачем було приватизовано кімнату в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2, яка є її особистою власністю.

Просить визнати 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, оформлену на відповідача спільною власністю подружжя, при поділі майна виділити їй у власність 1/3 частку спільної квартири, а відповідачу в рахунок компенсації вартості його частки в праві спільної сумісної власності, передати у власність належну позивачу кімнату АДРЕСА_2.

Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позов підтримує, наполягає на задоволенні позовних вимог. В заяві просила не стягувати з відповідача судових витрат, оскільки вони сплачені сторонами порівну.

Відповідач через канцелярію суду надав заяву, про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив про визнання позову повністю та безумовно. В своїй заяві вказав про те, що таке визнання позовних вимог не порушує ні його права ні права позивача, ні права інших осіб, просить позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що 07.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, зареєстровано шлюб сторін, про що зроблено актовий запис № 329.

Від цього шлюбу мають сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю.

За час шлюбу сторонами придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 шляхом укладення між ОСОБА_1 та Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» договору № 4 про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла від 26 липня 2011 року.

20 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та Іпотечним центром було підписано Акт виконання зобов'язань, оформлення та реєстрацію прав власності на об'єкт фінансування. Оформлення права власності на квартиру було здійснено по 1/3 частці на ОСОБА_1, ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_3

Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 20 лютого 2016 року становить 1 465 900 грн., що підтверджується консультаційним висновком від 30.01.2017 року, 1/3 її частка коштує 488 633,33 (1 465 900 : 3 = 488 633,33) грн.

Крім цього того, ОСОБА_1 було приватизовано кімнату в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06 жовтня 2014 року та яка є її особистою власністю.

Відповідно до ч. 1 статті 60 Сімейного кодексу України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо.) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року: спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З cm. 368 ЦК), відповідно до частин 2, З cm. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За змістом ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідач подав до суду заяву, в якій визнає позов повністю та безумовно. Визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси сторін у справі, їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 та інших осіб, тому суд, з урахуванням наведених положень ст.175 ЦПК України, вважає ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В зв'язку з чим необхідно шлюб між сторонами розірвати; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку цієї квартири. Припинити за позивачем ОСОБА_1 право власності на кімнату АДРЕСА_2 та визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на кімнату АДРЕСА_2 в рахунок компенсації за припинення його права спільної сумісної власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 60, 61, 70, 71, 104, 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213-215, 294, 296 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 329 - розірвати.

Визнати 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, оформлену на ОСОБА_2,

спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Василівни.

В порядку поділу майна подружжя:

-припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на кімнату АДРЕСА_2 в рахунок компенсації за припинення його права спільної сумісної власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

-припинити право власності за ОСОБА_1 право власності на кімнату АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.В. Шумко