Справа № 442/894/16 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/289/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Левик Я.А.

секретаря: Цап П.М.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» в особі правонаступника ПАТ «Українська інноваційна компанія» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» в особі правонаступника ПАТ «Українська інноваційна компанія», за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання прав кредитора,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_3 вкладником Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» з 24 грудня 2015 року на суму 7 100 (сім тисяч сто) євро.

Дане рішення оскаржило Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що право вкладника в розумінні вимог Закону до позивача не переходило. Більше того, таке право, виходячи з диспозиції норми ст.ст. 2,26,27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», нерозривно повязане з особою вкладником, а тому не може та не могло в принципі виступати предметом договору відступлення права вимоги та бути відчуженим на підставі цивільно-правової угоди. Звертає увагу суду, що визначені Законом права вкладника, в т.ч. права на отримання суми гарантованого відшкодування, залишились за вкладником та до позивача не перейшли. Позивач міг набути таких прав виключно шляхом переоформлення набутих прав на свою користь, завдяки укладенню з ПАТ «Укрінбанк» відповідного договору банківського вкладу/банківського рахунку та зарахування пропорційної набутої суми коштів на його рахунок. Зазначає, що враховуючи відсутність інформації про ОСОБА_3 в базі даних ПАТ «Укрінбанк» як вкладника, що уклав з Банком відповідний договір та вніс на рахунок в ПАТ «Укрінбанк» відповідну суму коштів, ОСОБА_3 не є вкладником ПАТ «Укрінбанк» в розумінні приписів ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та суд позбавлений будь-яких правових підстав визнавати за позивачем ОСОБА_3 таке право - право вкладника.

Апелянт вказує, що визначені Законом права вкладника, в т.ч. права на отримання суми гарантованого відшкодування, залишились за вкладником ОСОБА_4 та до ОСОБА_3 не перейшли.

Звертає увагу суду, що згідно із Випискою по особовим рахункам Вкладника ОСОБА_4 з 19.02.2015 року по 23.06.2016 року щодо депозитного рахунку ОСОБА_4 №2060 зазначеного у договорі про розміщення банківського вкладу №10-2328167 від 19.02.2015 року, Вкладник ОСОБА_4 набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивачки ОСОБА_5Б.в судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 151), про причини неявки суд не повідомив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що 19.02.2015р. між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрінбанк». було укладено договір банківського вкладу № 10-2328167 на суму 14 217,71 євро. (а.с. 7)

Згідно договору про відступлення права вимоги від 16 грудня 2015 року ОСОБА_4 (первісний кредитор) передала ОСОБА_3 (новий кредитор) право вимоги та інші права, що належать первісному кредитору, як вкладнику по зобовязаннях, що виходять з заяви договору про розміщення банківського вкладу № 10-2328167 від 19.02.2015р., укладеного між первісним кредитором та ПАТ «Український інноваційний банк». За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобовязань за основним договором у розмірі 7 100 євро. (а.с. 6)

Як вбачається із матеріалів справи 05 січня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» - ОСОБА_6 із заявою, у якій просила зазначити перелік необхідних документів та дій котрі слід їй подати та здійснити для отримання нею гарантованої суми відшкодування за вкладом № 10-2328167 від 19.02.2015р. права вкладника по якому перейшли до неї на підставі договору про відступлення права вимоги № 1 від 16.12.2015р. (а.с. 5)

Згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 січня 2016 року № 21-036-2145/16 ОСОБА_3 відмовлено у здійснені виплати за вкладом № 10-2328167 від 19.02.2015р. (а.с. 4)

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25 грудня 2015 року по 24 березня 2016 року (включно). Призначено ОСОБА_6 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано їй повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Укрінбанк». (а.с.36)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 районний суд виходив з того, що її вимога щодо визнання її вкладника ПАТ «Укрінбанк» на суму 7 100 євро є обґрунтованою.

Однак колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

З огляду на зазначене суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позову, невірно застосував положення згаданого Закону, оскільки на момент ухвалення оскаржуваного рішення Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Український інноваційний банк» з ринку, що унеможливило з цього моменту стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який в даному випадку поширюється і на відносини, щодо про визнання прав кредитора, які виступали предметом позову.

При цьому місцевим судом не враховано правові висновки Верховного Суду України викладені, зокрема, в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15, які в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими.

Вирішуючи спір суд у порушення вимог ст. 60, 212 ЦПК України на вказане уваги не звернув та дійшов до передчасного висновку про задоволення позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що районний суд на вищенаведені норми закону та обставини справи уваги не звернув, а тому колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2016 року та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання прав кредитора.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» в особі правонаступника ПАТ «Українська інноваційна компанія» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» в особі правонаступника ПАТ «Українська інноваційна компанія», за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання прав кредитора відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий

Судді