Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2017 Справа №607/3565/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретарів судового засідання Костинник О.П., Гнатенко І.В., Добрянської О.І., Дрозд Х.Я., Зубко О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Григор»єва ОСОБА_3, Григор»євої ОСОБА_4 з участю третьої особи Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_5»євої Н.П., Григор»єва Б.М., третя особа Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна- будівельних матеріалів та проектної документації, які були використані під час будівництва автосервісу з технічного обслуговування легкових автомобілів, що розташований по вул. Яблунева в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області, укладеного 20 грудня 2014 року між Григор»євою Н.П. та Григор»євим Б.М. у простій письмовій формі.

В обґрунтування позову зазначили, що на виконанні у Тернопільського районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває зведене виконавче провадження №38565073 про стягнення з Григор»євої Н.П. заборгованості в користь ОСОБА_1 у сумі 133203,34 грн. в користь ОСОБА_2 в сумі 48437,58 грн., та в користь ПАБ «КБ «Надра» 221318,46 грн. В рамках даного виконавчого провадження постановою державного виконавця від 11.06.2013 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_5»євої Н.П. із забороною на його відчуження. Відповідач ОСОБА_5»єва Н.П. була поінформована про відкриття зазначеного виконавчого провадження та накладення арешту на її майно, оскільки була ознайомлена із матеріалами провадження та отримала копії відповідних постанов державного виконавця. Знаючи про наявність обтяження належного їй майна, Григор»єва Н.П. з метою його приховання та ухилення від виконання своїх боргових зобов»язань перед позивачами, за відсутності у неї відповідних повноважень на розпорядження арештованим майном, 20 грудня 2014 року уклала зі своїм тестем Григор»євим Б.М. договір купівлі-продажу будівельних матеріалів та проектної документації, які були використані під час будівництва автосервісу з технічного обслуговування легкових автомобілів, що розташований по вул. Яблунева в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області, який підлягає скасуванню з наведених підстав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивачів адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та просять їх задовольнити в повному обсязі. Вказали, що оспорюваний договір підлягає скасуванню у відповідності до положень ст.203 ЦК України, оскільки відповідач ОСОБА_5»єва Н.П. на момент його укладення не мала відповідних повноважень, щодо розпорядження арештованим майном. Вказаний договір укладено з метою приховання майна належного їй майна та без наміру його реальне виконання.

Представник відповідача ОСОБА_5»єва Б.М.-адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні відносно позову заперечив та просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що 17.06.2006 року між Григор»євим Б.М. та Григор»євою Н.П. було укладено договір позики грошових коштів в сумі 37000 доларів США на будівництво автосервісу для технічного обслуговування автомобілів по вул. Яблунева у с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області. У наданій розписці Григор»єва Н.П. з метою забезпечення виконання зобов»язань за договором позики передала Григор»єву Б.М під заставу майно, яке використовувалось та буде використане в процесі будівництва автосервісу. На момент позики грошей та передання майна в заставу зазначена майно під арештом не перебувало. У зв»язку із невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов»язань, 20.12.2014 року між нею та Григор»євим Б.М. було укладено договір купівлі-продажу будівельних матеріалів та проектної документації на будівництво автосервісу. У відповідності до чинного законодавства зазначений договір не підлягає обов»язковому нотаріальному посвідченню чи державній реєстрації підстави для визнання його недійсним відсутні. Також вказав, що в даному випадку відсутнє порушення прав позивачів, оскільки їхні майнові вимоги не можуть бути задоволені за рахунок вказаного майна, переважне право на звернення стягнення на яке належить відповідачу ОСОБА_5»єву Б.М. відповідно до укладених з Григор»євою Н.П. договорів позики та застави.

Представник відповідача ОСОБА_5»євої Н.П.-адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні відносно позовних вимог заперечив та просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що право на отримання зазначеного майна належить відповідачу ОСОБА_5»єву Б.М. на підставі договору позики грошей від 17.06.2006 року. ОСОБА_5»єв Б.М. о орендарем земельної ділянки по вул. Яблунева у с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області, на якій відповідачкою проводилось будівництво автосервісу для технічного обслуговування автомобілів, а тому в випадку розірвання зазначеного договору будуть порушені його законні права та інтереси.

Представник Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, посилаючись на те, що в рамках зведеного виконавчого провадження №38565073 державним виконавцем було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_5»євої Н.П. із забороною на його відчуження, а тому на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу у відповідачки були відсутні відповідні правові підстави для розпорядження арештованим майном. Відповідач із матеріалами виконавчого провадження була ознайомлена та знала про існуючі обтяження.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що на виконанні Тернопільського районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває зведене виконавче провадження №38565073 про стягнення з Григор»євої Н.П. в користь ОСОБА_1 боргу в сумі 133203,34 грн. в користь ОСОБА_2 боргу в сумі 48437,58 грн., та солідарно в користь ПАБ «КБ «Надра» заборгованості в сумі 221318,46 грн.

30.05.2012 року, 11.06.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, правонаступником якого є Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_5»євої Н.П. із забороною на його відчуження.

Зазначені постанови у встановленому порядку направлено у реєструючі органи та боржнику ОСОБА_5»євій Н.П.

Актом державного виконавця від 16.12.2013 року підтверджується, що боржник ОСОБА_5»єва Н.П. прибула у відділ ДВС Тернопільського районного управління юстиції та була ознайомлена із матеріалами зведеного виконавчого провадження ВП №38565073 від 19.06.2013 року. Відповідно до заяви від 29.02.2016 року боржник ОСОБА_5»єва Н.П. відмовилась від надання додаткових пояснень по зведеному виконавчому провадженню.

23.12.2013 року державним виконавцем в рамках зведеного виконавчого провадження проведено опис та накладено арешт на належне боржнику ОСОБА_5»євій Н.П. рухоме та нерухоме майно, що підтверджується актом опису та арешту майна.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.12.2014 року між Григор»євою Н.П. та Григор»євим Б.М. укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є будівельний майданчик(фронт робіт), який знаходиться за будівельною адресою вул. Яблунева, с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області, на земельній ділянці площею 0,10 га для будівництва автосервісу для технічного обслуговування автомобілів у с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 020010576; будівельні матеріали, використані на будівництво автосервісу по технічному обслуговуванню автомобілів та оригінал проектної документації на вказане будівництво.

В обґрунтування своїх заперечень відповідачами надано суду письмову розписку від 17.06.2006 року у відповідності до якої Григор»єва Н.П. позичила у Григор»єва Б.М. грошові кошти в сумі 37 000 доларів США на будівництво автосервісу для технічного обслуговування автомобілів по вул. Яблунева у с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області і з метою забезпечення цього зобов»язання передала останньому в заставу майно, яке використано в процесі будівництва вказаного автосервісу.

Свідки ОСОБА_5»єв О.П., Григор»єв П.Б. у судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідач ОСОБА_5»єва Н.П. позичала у Григор»єва Б.М. кошти на будівництво автосервісу у с. Гаї Шевченківські Тернопільського району, та в подальшому в рахунок невиконаних боргових зобов»язань продала останньому використані будівельні матеріали та проектну документацію на будівництво зазначеного автосервісу.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди-ч.1 ст.638 ЦК України.

Частиною 1 ст. 215 ЦК встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

В свою чергу ст.203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення-ч.1 ст.236 ЦК України.

Статтею ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Отже за своїм правовим змістом арешт майна-це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, який застосовується органом державної виконавчої служби для забезпечення виконання судового рішення, зокрема з метою погашення заборгованості боржника перед кредитором, в тому числі за рахунок реалізації арештованого майна. Таким чином, відчуження боржником майна, яке перебуває під арештом, суперечить положенням чинного законодавства, зокрема ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та є підставою для визнання укладеного відповідачем ОСОБА_5»євою Н.П. договору купівлі-продажу будівельних матеріалів та проектної документації, які були використані під час будівництва автосервісу з технічного обслуговування легкових автомобілів, що розташований по вул. Яблунева в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області від 20.12.2014 року недійсним на підставі ст. 203 ЦК України, як такого, що суперечить актам цивільного законодавства.

Суд критично оцінює посилання відповідачів на існування між ними боргових зобов»язань в рахунок яких Григор»євою Н.П. відчужено Григор»єву Б.М. будівельні матеріали та проектну документацію, які були використані під час будівництва автосервісу з технічного обслуговування легкових автомобілів, що розташований по вул. Яблунева в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області, оскільки на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 20.12.2014 року, постановою державного виконавця було накладено арешт на усе належне відповідачу ОСОБА_5»євій Н.П. рухоме та нерухоме майно із забороною на розпорядження вказаним майном шляхом його відчуження. Про наявність зазначених обтяжень щодо розпорядження належним їй майном відповідач ОСОБА_5»єва Н.П. була в установленому порядку повідомлена, із відповідними заявами про скасування арешту майна не зверталась, та незважаючи на відсутність у неї відповідних повноважень на розпорядження майном, уклала з Григор»євим Б.М. оспорюваний договір купівлі-продажу будівельних матеріалів та проектної документації, які були використані під час будівництва автосервісу з технічного обслуговування легкових автомобілів, що розташований по вул. Яблунева в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області.

Інших доказів на обґрунтування своїх заперечень у відповідності до ст.60 ЦПК України відповідачами не надано.

У відповідності до положень статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних та юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку про доведеність позовних вимог позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2. та вважає, що вони підлягають до задоволення шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу арештованого майна, укладеного між Григор»євою Н.П. та Григор»євим Б.М. 20.12.2014 року.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5»євої Н.П. слід стягнути в користь позивача ОСОБА_2 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.1, 3, 10, 11, 57, 60, 61, 79, 209, 212-215 ЦПК України, ст.203, ч.1,3 ст.215, ч.1 ст.236 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу майна від 20 грудня 2014 року, який укладений між Григор»євою ОСОБА_4 та Григор»євим ОСОБА_3.

Стягнути із Григор»євої ОСОБА_4( с. Гаї Шевченківські, вул. Кривоноса,36 Тернопільського району Тернопільської області, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2( м. Тернопіль, вул. Вербицького, 10/176) 551,20 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_9