Справа № 569/7768/17
Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,
з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що з 05 вересня 2003 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають малолітню дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рівненського міського суду від 18 березня 2013 року її шлюб з відповідачем був розірваний, дочка ОСОБА_5 залишена на проживання з нею. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дочки їй не надає. ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом з дитинства, постійно перебуває на лікуванні і потребує, окрім лікування, додаткового піклування. Про здоровя та достаток дитини відповідач взагалі не піклується, участі в додаткових витратах на дитину не бере, хоча інших утриманців не має.
Позивач ОСОБА_2 подала суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та за участі її представника адвоката ОСОБА_6
Представник позивача адвокат ОСОБА_6 подала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат підтримула повністю та просить їх задовольнити. Розгляд справи просить суд проводити за її відсутності. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був оповіщений у встановленому порядку. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Заперечень на позов відповідач не подав.
Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлено, що сторони з 05 вересня 2003 року перебували у шлюбі, від якого мають малолітню дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рівненського міського суду від 18 березня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, дитина була залишена на проживання з матірю.
На теперішній час дитина проживає з матірю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.
Згідно медичного висновку ЛКК поліклініки № 3 Рівненської міської ради № 758 від 19 вересня 2012 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, хворіє дитячим церебральним паралічем та є дитиною-інвалідом з дитинства. Дитина постійно потребує додаткового лікування та додаткового піклування.
Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до вимог статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Як зазначено у частині третій статті 181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно статті 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 01 грудня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років у розмірі 1492 грн на одну особу в розрахунку на місяць, а на дітей віком від 6 до 18 років - у розмірі 1860 грн.
Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).
Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)
Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обовязку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обовязком батьків, тобто матері та батька.
За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 182 СК України в редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини підлягають аліменти у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що, з урахуванням віку дитини, має становити не менше 930 гривень.
Як слідує з довідки про доходи № 309 від 04 вересня 2017 року, середня заробітна плата відповідача, який працює на посаді водія автотранспортних засобів ТзОВ «Явір-2000», за липень-серпень 2017 року склала близько 3200 гривень щомісячно.
Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоровя відповідача, наявність у нього інших, крім дочки ОСОБА_5, утриманців, тощо), судом не встановлена.
Враховуючи встановлені по справі обставини, з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1500 гривень щомісячно, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним.
При цьому суд враховує як вік дитини, так і той факт, що дитина є інвалідом дитинства. Суд також приймає до уваги і те, що відповідач не навів суду жодних обставин та не надав суду жодних доказів, які свідчили б про його неспроможність сплачувати аліменти у такому розмірі.
Відповідно до вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Частиною третьою статті 185 СК України встановлено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
За наведених обставин суд визнає повністю доведеними позовні вимоги в частині відшкодування позивачу половини понесених нею вказаних додаткових витрат на дитину.
На підставі ст.ст.180,182,184,185,191 Сiмейного кодексу України, керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,209,212,214,215,223,224,225,226,292,294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 (однієї тисячі пятсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 22 травня 2017 року і до повноліття дитини.
Рiшення в частинi стягнення алiментiв у межах суми платежу за один місяць пiдлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю.П.Куцоконь