Справа № 182/2451/17
Провадження № 2/0182/2390/2017
11.10.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Багрової А.Г.
секретаря - Снєгульської В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Придніпровської товарної біржі про визнання договору купівлі - продажу дійсним, визнання права власності на будинок,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Придніпровської товарної біржі про визнання угоди дійсною, визнання права власності посилаючись на такі обставини.
14.04.1998 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1. Зазначений договір було посвідчено у Нікопольському філіалі Придніпровської товарної біржі. 17.04.1998 року договір було зареєстровано в КП НМБТІ. 19.10.2006 року було складено технічний паспорт на будинок. На даний час ОСОБА_1 вирішила розпорядитися належним будинком, однак не може цього зробити, оскільки договір не було посвідчено нотаріально.
Просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним, визнати за нею право власності на зазначений будинок.
Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином, причин неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно зі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 392 діючого ЦК України передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
В судовому засіданні встановлено, що 14.04.1998 року між позивачкою та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 047-НД/047-Н(а.с. 4).
Згідно зазначеного договору ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 33,9 кв.м. та земельною ділянкою площею 0,099 га за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначений договір купівлі продажу було посвідчено у Нікопольському філіалі Придніпровської товарної біржі14.04.1998 року (а.с. 4).
17.04.1998 року договір було зареєстровано в КП НМБТІ, реєстровий номер 63, в реєстровій книзі № 126 (а.с.4 зворот, 25).
На замовлення позивача КП НМБТІ виготовило технічний паспорт на вищезазначений будинок на її ім'я (а.с. 8-13).
Вищезазначений договір купівлі-продажу позивачкою не було зареєстровано у нотаріуса, оскільки за умовами договору на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» даний договір було зареєстровано у Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі і він не підлягає нотаріальному посвідченню.
На даний час в позивачки виникла необхідність розпорядитися вищезазначеним будинком.
Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Оскільки, покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно грошові кошти, фактично володіє об`єктом нерухомості, угода купівлі-продажу не визнавалась недійсною, позивач на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 Закону України «Про власність» набув право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володіє ним. Передбачених законом підстав для не визнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу спірного будинку в судовому порядку немає.
На підставі вищевикладеного та враховуючи, що передбачених законом обмежень для укладення зазначеного вище договору судом не встановлено, договір не містить протизаконних умов та виконаний повністю, сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, суд вважає за можливе визнати дійсним договір купівлі-продажу від 14.04.1998 року укладеного між позивачкою та ОСОБА_2 про придбання будинку АДРЕСА_1, та визнати за ОСОБА_1 право власності на придбане майно: АДРЕСА_1.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», Закону України «Про власність», ст.ст. 391, 392 ЦК України та у відповідності до ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, від 14.04.1998 року, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі за № 047-НД/047-Н.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 14.04.1998 року укладеного у Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі за № 047-НД/047-Н.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів.
Суддя: А. Г. Багрова