Справа № 310/7117/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання Димовій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказала, що їй належить на праві приватної власності квартира № 42 в будинку по вул. Верещагіна, 16/вул. Херсонська, 22 у м. Бердянську Запорізької області. Позивач вказав, що в 2011 році відповідач по справі попрохав її зареєструвати його в її квартирі, у зв'язку з тим, що йому необхідна була реєстрація для працевлаштування. З цього часу відповідач почав проживати за місцем реєстрації та працювати у м. Бердянську. В лютому 2016 році, ОСОБА_2 забрав всі свої речі з квартири позивача та виїхав на інше місце проживання у м. Бердянську, пообіцявши, що в добровільному порядку зніметься з реєєстраційного обліку.

Позивач вказала, що вона не володіє інформацією про точну адресу проживання відповідача. ОСОБА_2 у квартирі позивача не проживає більше одного року, нею не користується. Відповідач не цікавиться житлом та не повертається до нього, комунальні послуги не сплачує та в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку не бажає.

В судове засідання позивач не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності належить квартира № 42 в будинку по вул. Верещагіна, 16/вул. Херсонська, 22 у м. Бердянську Запорізької області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 за реєстровим номером 159 та витягом про державну реєстрацію прав № 29016097 від 16.02.2011 року.

Відповідно до довідки, наданої ОСББ «Щастя-3» № 75 від 04.10.2017 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що з лютого 2016 року відповідач не проживає за вказаною адресою, плату за комунальні послуги не вносить, особистих речей та іншого майна, що йому належить в будинку немає.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає за адресою місця реєстрації більше року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).

Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві.

За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, належним позивачу на праві власності.

Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України і керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 42 в житловому будинку № 16/22 по вулиці Верещагіна/вулиці Херсонська в м. Бердянську Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суддя: