АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/1010/17Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 22-ц/789/1220/17 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб із відповідачем не склався через різні погляди на життя та зловживання ним спиртними напоями, застосування фізичної сили до позивачки в присутності дітей, внаслідок чого в сім`ї часто виникали суперечки, сварки, що призвело до неприязних відносин і припинення шлюбних стосунків. Протягом двох останніх років сторони проживають окремо, повністю припинили ведення спільного господарства, шлюб набув формального характеру, а тому позивач не бажає його підтримувати.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2017 року позов задоволено. Розірвано шлюб, укладений 31.08.2002 року у Максимівській сільській раді Збаразького району Тернопільської області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 11.

Відповідач подав апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що проведення розгляду справи без його участі є порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні даного позову відмовити. Вказує, що будь-яких доказів щодо неможливості збереження шлюбу та розпад сім'ї по справі не подано. Наголошує, що збереження даного шлюбу відповідає інтересам як сторін по справі, так інтересам їхніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, причин для розірвання шлюбу не вбачає. Зазначає, що суд не використав надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги. Позивач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, апеляційної скарги не визнала.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що протягом тривалого часу сторони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть і примиритися не бажають, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону, ґрунтується на матеріалах справи.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 31.08.2002 року у Максимівській сільській раді Збаразького району Тернопільської області, актовий запис № 11.

Від цього шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

При зверненні з позовом до суду 27.07.2017 року ОСОБА_2 зазначила, що шлюб із відповідачем не склався через різні погляди на життя та зловживання ним спиртними напоями, застосування фізичної сили до позивачки в присутності дітей, внаслідок чого в сім`ї часто виникали суперечки, сварки, що призвело до неприязних відносин і припинення шлюбних стосунків. Протягом двох останніх років сторони проживають окремо, повністю припинили ведення спільного господарства, шлюб набув формального характеру. Одночасно позивач подала заяву про розгляд справи без її участі у зв'язку з реабілітацією після операції.

Відповідач наведених позивачем обставин не спростував.

Таким чином, судом установлено, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо, зокрема, позивач разом з неповнолітніми дітьми переїхала проживати до своїх батьків у с. Пасічна-Бухтівець , Надвірнянського району, Івано-Франківської області, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки припинили. Позивач категорично настоює на розірванні шлюбу, примирюватись не бажає.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

За змістом ст. 111 СК України суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Колегія суддів не може прийняти як підставу для скасування оскаржуваного рішення посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції безпідставно визнав його неявку у судове засідання повторною та розглянув справу за його відсутності не врахувавши, що він неналежно повідомлявся про виклик у судове засідання на 14 серпня 2017 року. Дане порушення норм процесуального права судом першої інстанції не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не може бути підставою для скасування або зміни рішення суду, що передбачено нормою ч.3 ст.309 ЦПК України.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги, що суд не вжив заходів до примирення подружжя та не надав строк для цього. Жодних доказів, що відповідач, як з часу окремого проживання сторін протягом двох років так і з часу подання позову у липні 2017 року вчиняв дії щодо збереження шлюбу, налагодження сімейних відносин та зміцнення родинних зв'язків чи намагався врегулювати вказане питання самостійно, суду не подано.

Чинне законодавство України не передбачає обов'язкового надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку на примирення. Оскільки судом установлено, що сторони тривалий час проживають у різних населених пунктах із припиненням шлюбних відносин, позивач категорично не бажає підтримувати шлюб, не має наміру примирюватись з відповідачем, просить шлюб розірвати, а відповідач не зазначив за яких обставин можливе досягнення примирення та з часу подачі позову не вчинив особисто будь-яких дій щодо примирення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно вирішив справу без надання такого строку, враховуючи законні інтереси позивача, неповнолітніх дітей сторін та особисте волевиявлення позивача.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість зміни або скасування судового рішення, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5