_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6948/17
Провадження № 2/520/7937/17
УХВАЛА

27.06.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника ОСОБА_1 міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

15.06.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки недійсним, в якій позивач просить суд:

- визнати недійсним договір іпотеки, укладений 24.03.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, серія і номер: 658, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4;

- встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого це рішення після набрання ним законної сили є підставою для внесення записів до Державного реєстру речових прав про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.03.2017 року № 34435320 та від 24.03.2017 року № 34434452 й інших записів, які були вчинені на підставі зазначених рішень державним реєстратором.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Позивачем у позові зазначено, що за спірним договором іпотеки предметом є нерухоме майно земельна ділянка, площею 0,10 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 196, кадастровий номер: :42:021:0110.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Враховуючи те, що спір по справі стосується нерухомого майна, яке територіально відноситься до Київського районну м. Одеси, а від так вказана цивільна справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27.06.2017 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено до попереднього судового засідання.

До позовної заяви позивачем надано заяву про забезпечення позову, в якій представник просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 196, кадастровий номер: :42:021:0110, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01;

- встановити заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 196, кадастровий номер: :42:021:0110, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У випадку, коли заяву про забезпечення позову подано до відкриття провадження у справі, така заява має бути розглянута впродовж двох днів та лише у випадку коли порушується питання про захист прав інтелектуальної власності, у іншому випадку вирішення питання про забезпечення позову до відкриття провадження у справі вбачається не можливим. Таким чином вимоги позивача про забезпечення позову розглянуті невідкладно після відкриття провадження у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам, встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Позивач звертаючись до суду з зазначеною заявою зазначив, що ним подано позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним договір іпотеки, укладений 24.03.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, серія і номер: 658, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4.

Позивач в обґрунтування позовних вимог та заяви про забезпечення позову посилається на те, що 20.10.2016 року ОСОБА_1 міська рада звернулась до Київського районного суду м. Одеси з цивільним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про витребування майна із чужого володіння та визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 196, кадастровий номер: :42:021:0110, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01.

Позивачем зазначено, що 31.10.2016 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі №520/13058/16-ц (провадження №2/520/5251/16) за вищевказаним цивільним позовом ОСОБА_1 міської ради. Того ж дня, судом першої інстанції задоволено заяву представника ОСОБА_1 міської ради про застосування заходів забезпечення позову та накладено арешт, а також заборонено суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 196, кадастровий номер: :42:021:0110, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01.

02.11.2016 року вказані обтяження були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав, номер запису про обтяження: 17253345, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.11.2016 року, індексний номер: 32196583.

03.03.2017 року Київським районним судом м. Одеси у справі № 520/13058/16-ц ухвалено рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 міські раді у задоволені позову. Також після набрання законної сили вказаним рішенням передбачено скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 31.10.2016 року, а саме: арешт та відповідну заборону.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 міська рада подала апеляційну скаргу в межах строків, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України).

10.04.2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про витребування майна із чужого володіння та визнання права власності.

Позивачем зазначено, що у вказаній ухвалі апеляційного суду Одеської області зазначено та встановлено, що строк на апеляційне оскарження, передбачений ч. 2 ст. 294 ЦПК України, апелянтом ОСОБА_1 міською радою не пропущено.

У звязку з чим, позивач зазначає, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2017 року у справі №520/13058/16-ц не набрало законної сили, а відтак не підлягає виконанню (зокрема, в частині скасування заходів забезпечення позову).

Проте, згідно з даними отриманими з Державного реєстру речових прав (інформаційна довідка від 03.04.2017 року № 84066450), позивачеві стало відомо, що 22.03.2017 року обтяження за № 17253345 припинено, відомості внесено до реєстру: ОСОБА_8, комунальне підприємство Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації», індексний номер рішення: 34398751, підстава: рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2017 року справ № 520/13058/16-ц.

Як зазначено позивачем, після проведення вказаних реєстраційних дій, ОСОБА_2 24.03.2017 року уклала з ОСОБА_3 договір іпотеки, серія і номер: 658 та договір позики серія і номер: 657, які посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4. Строк виконання основного зобов'язання: 24.06.2017 року, розмір основного зобов'язання: 2029500,00 грн. Також приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстровано обтяження (заборона на нерухоме майно), номер запису: 19615576 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.03.2017 року, індексний номер: 34434452.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 міська рада вважає, що відповідачами вчинено дії, які направлені на незаконне заволодіння іншими особами земельною ділянкою, яка поза волею ОСОБА_1 міської ради протиправно вибула із комунальної власності. Правочин було вчинено під час дії заборони, вжитої шляхом забезпечення позову ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2016 року у справі №520/13058/16-ц, тому договір іпотеки має бути визнаний недійсним.

Також позивачем зазначено, що ОСОБА_2 достоіменно знала про те, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2017 року у справі № 520/13058/16-ц не набрало законної сили, а відтак є чинною ухвала суду першої інстанції від 31.10.2016 року про забезпечення позову, відповідно до якої накладено арешт і заборонено суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на зазначену земельну ділянку.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що вищезазначені обставини свідчать про те, що за період розгляду даного спору, у разі ухвалення позову на користь ОСОБА_1 міської ради, вказане майно може бути ще раз відчужено на користь третіх осіб, внаслідок таких дій стане неможливим виконання рішення по даній справі, у зв'язку з чим, за необхідне вжити заходи забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Докази суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 24.03.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, серія і номер: 658, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4, предметом якого є нерухоме майно - земельна ділянка, площею 0,10 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 196, кадастровий номер: :42:021:0110, оскільки, як стверджує позивач, відповідач ОСОБА_2 незаконно передала вказану земельну ділянку в іпотеку ОСОБА_3, з яким 24.03.2017 року уклала договір іпотеки, серія і номер: 658 та договір позики серія і номер: 657, які посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4, під час розгляду справи №520/13058/16-ц за позовом ОСОБА_1 міської ради про витребування вказаної земельної ділянки із чужого володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_5, та визнання права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 міською радою; позивач вважаючи спірний договір іпотеки недійсним, предметом якого є вказана земельна ділянка, звернувся до суду з цим позовом; вказані вимоги про забезпечення позову є співрозмірними позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки на підставі вищевикладених обставин зазначених позивачем суд вважає, що є існування загрози невиконання та утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду, у звязку з чим, суд вважає, що заява ОСОБА_1 міської ради про забезпечення позову є обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/6948/17 за позовом ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки недійсним, а саме:

- Накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 196, кадастровий номер: :42:021:0110, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01;

- Встановити заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 196, кадастровий номер: :42:021:0110, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОСОБА_1 міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Калініченко Л. В.