Справа № 461/8321/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/4575/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.

за участі секретаря: Куцика І.Б., з участю представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представників ТзОВ «ППА» - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на окрему ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ППА» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення невиплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Окремою ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року повідомлено керівника Львівської місцевої прокуратури №2 для належного реагування, а саме внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про можливі завідомо неправдиві показання свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні 06 квітня 2017 року під час розгляду цивільної справи №461/8321/16.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала суду є незаконною, оскільки суд взяв до уваги лише показання свідків працівників відповідача, які є завідомо необєктивними, оскільки і надалі залишаються працювати на займаних посадах в ТзОВ «ППА».

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, представників ТзОВ «ППА» - ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про дачу завідомо неправдивих показань ОСОБА_2 при його допиті у якості свідка у справі за його позовом до ТзОВ «ППА» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за вимушений прогул та скерування зазначеної ухвали до Львівської місцевої прокуратури №2 для вжиття заходів належного реагування.

З ухвалою суду погодитись не можна виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, вважаючи своє право порушеним, звернувся із позовом до відповідача у якому просив:

визнати наказ ТзОВ «ППА» №22-к від 17 листопада 2016 року незаконним;

поновити його на посаді керівника відділу якості ТзОВ «ППА»

стягнути з ТзОВ «ППА»на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що працював у ТзОВ «ППА» з 01 жовтня 2008 року.

17 листопада 2016 року був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Своє звільнення з роботи вважав незаконним, оскільки не писав відповідної заяви.

Таку позицію позивач займав як в суді першої так й апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

У той же час, відповідно до ч.ч.1-3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконаності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

ОСОБА_2 розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, давав такі пояснення (як сторона) та показання (як свідок) які вважав необхідними для захисту свого права в суді.

Натомість суд першої інстанції без достатнього правового обґрунтування визнав показання ОСОБА_2 даних в якості свідка як завідомо неправдиві, що є порушенням вимог ст.10 ЦПК України (змагальність сторін) та ст.11 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства) та дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 ознак злочину передбаченого ст.384 ЦПК України.

З урахуванням зазначених обставин апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, окрема ухвала Галицького районного суду м. Львова скасуванню.

Керуючись ст.303, п.4 ч.2 ст.307, п. 3 ч. 1 ст. 312, п. 2 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року скасувати.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_9