Справа № 202/2588/17
Провадження № 2/202/1550/2017
10 травня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Мороза В.П.,
при секретарі Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля», ОСОБА_2 підприємства «ОПО», ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності, -
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та ОСОБА_4 підприємством «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля» 20.05.2013 року було укладено договір підряду відповідно до якого позивачем було здійснено реконструкцію нежитлової будівлі, що розташована за адресою м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, будинок №117д. Договором підряду встановлено, що ОСОБА_4 підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля» зобовязується розрахуватися за будівництво вказаної будівлі протягом 1 місяця з дати завершення будівництва, за невиконання вказаного зобовязання замовник відповідає нерухомим майном, яке знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, будинок №117д. Після виконання зобовязань за договором підряду позивач звернувся до відповідача Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля» із вимогою щодо сплати боргу у сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень, на що позивачем отримано відмову від сплати вказаної суми, у звязку з відсутністю коштів на балансі підприємства. Під час повторного звернення із вимогою повернення боргу або звернення стягнення на реконструйоване нерухоме майно, відповідач зазначив, що вже не має права власності на вказану будівлю, оскільки таке право власності зареєстроване за приватним підприємством «ОПО» на підставі рішення суду.
Позивач вважає вказані дії відповідачів такими, що порушують його законні права та інтереси.
Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене судом ухвалено проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та винести заочне рішення.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
В процесі розгляду справи судом було встановлено, що між позивачем та ОСОБА_4 підприємством «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля» 20.05.2013 року було укладено договір підряду відповідно до якого позивачем було здійснено реконструкцію нежитлової будівлі, що розташована за адресою м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, будинок №117д, яка відповідно до технічного опису після реконструкції стала складатися з: Літ А- нежитлова будівля площею 152,5кв.м.; Літ а-1 тераса площею 7,7 кв.м.; Літ. а1 ганок площею 13,9 кв.м.; Літ І замощення площею 508,0 кв.м.
Договором підряду встановлено, що ОСОБА_4 підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля» зобовязується розрахуватися за будівництво вказаної будівлі протягом 1 місяця з дати завершення будівництва, за невиконання вказаного зобовязання замовник відповідає нерухомим майном, яке знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, будинок №117д.
Так, 20.02.2015 року позивачем були завершені будівельні роботи, про що повідомлено ОСОБА_4 підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля», але замовник не виконав взятих на себе зобовязань та не розрахувався за проведені роботи.
Позивачем було витрачено 100 000 (сто тисяч) гривень на матеріали, а також проводились підрядні роботи, зокрема із використанням найманих працівників та посередників додатково на суму близько 100 000 (сто тисяч) гривень, вказане підтверджується актом виконаних робіт, із яким представник відповідача Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля» був ознайомлений.
20.02.2015 року позивач звернувся до відповідача Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля» із вимогою щодо сплати боргу у сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень, на що позивачем отримано відмову від сплати вказаної суми, у звязку з відсутністю коштів на балансі підприємства.
Позивач звертався до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля» повторно 01.08.2015 року із тією ж вимогою, але отримав у відповідь лист, у якому останній зазначив, що вказане майно наразі знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 підприємства «ОПО» на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №200/7824/15-ц, таким чином у замовника не має зобовязань щодо розрахунку за договором підряду від 20.05.2013, оскільки він не є законним власником вказаного реконструйованого майна.
Окрім того, відповідно до інформації з Єдиного реєстру судових рішень позивачу стало відомо, що 11 лютого 2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області підставу для набуття за ОСОБА_2 підприємством «ОПО», а саме рішення від 16.06.2015, було скасовано.
Також відповідно до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 21.01.2016 вказане нерухоме майно було продане ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (по ? частині).
В подальшому відповідно до договорів купівлі-продажу №1608 та №1611 від 28.10.2016 року, зареєстрованих приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, право власності на вказані частини спірної нежитлової будівлі перейшло до відповідача ОСОБА_3.
Позивач зазначив, що ПП «ОПО» відповідно до рішення суду від 16.06.2015 набуло майно на підставі укладення інвестиційного договору із ОСОБА_8, який взагалі не мав жодного відношення до вказаного нерухомого майна.
Тим більше, будівництво вказаної нерухомості здійснювалося позивачем, а не ПП «ОПО». Позивач вважає, що ПП «ОПО» отримало у власність вказане майно шахрайським способом та продало його ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які в подальшому його перепродали відповідачу ОСОБА_3
Натомість рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року було скасовано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2015 по справі №200/7824/15-ц, що було правовою підставою набуття права власності за Приватни підприємством «ОПО», а також похідні від цього дії, але не реалізовано у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Згідно з п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування матеріальної та моральної (немайнової шкоди).
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) договір є обовязковим для виконання.
Відповідно до ст. 318 ЦК України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх. Договір підряду відповідно до цієї статті укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання об'єктів; будівництво об'єктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, пов'язаних з будівництвом об'єктів.
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
У відповідності до вимог законодавства позивач має право на забезпечення вимог щодо повернення витрачених коштів за рахунок нерухомого майна, що яке було поліпшено та реконструйовано. Сторонами було досягнуто згоди, що у випадку невиконання або неналежного виконання замовником своїх зобов'язань будівельник задовольняє свої вимоги в повному обсязі, обумовленому до моменту фактичного задоволення, за рахунок майна, що служить забезпеченням зобов'язань замовника, а отже право позивача підлягає захисту.
У відповідності до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Оскільки відповідач ОСОБА_4 підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля» не виконав обовязок передбачений договором а також не відшкодував витрат передбачених п. 4.3 Договору, то Договір підлягає розірванню.
У відповідності до ч. 1 ст. 332 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.
Здійснення права власності регламентується приписами ст. 319 ЦК України, якою, в тому числі, передбачено наступне: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а ч. 2 вказаної статті ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визначено визнання права.
Згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Отже, позивач правомірно збудував нерухоме майно, а його право підлягає захисту шляхом визнання його права на відповідні обєкти нерухомості.
Окрім того, посилання відповідача Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля» на неможливість передачі права власності на реконструйований обєкт нерухомості, у звязку з набуттям права власності на нього ОСОБА_2 підприємства «ОПО» та подальшого продажу вказаного обєкту нерухомості фізичним особам є безпідставним. Правомірність набуття права власності ОСОБА_2 підприємством «ОПО» фактично спростовується рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року, яким скасовано підставу для набуття за ОСОБА_2 підприємством «ОПО» права власності на оскаржуване майно, а саме рішення від 16.06.2015. Так, судом апеляційної інстанції по справі № 200/7824/15-ц зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність у ПП "ОПО" права власності чи користування на земельні ділянки під спірним нерухомим майном.
Крім того, спірне нерухоме майно не було прийнято до експлуатації, а тому є не створеним в розумінні ст. 331 ЦК України, що також виключає можливість визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем.
Задовольняючи позовні вимоги ПП "ОПО", суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини справи та вимоги закону, помилково дійшов висновку про необхідність визнання права власності на об'єкти нерухомого майна за позивачем.
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Таким чином, право власності відповідача ОСОБА_2 підприємства «ОПО» є безпідставним , у звязку з чим мають бути скасовані подальші реєстрації права власності за іншими особами на вказане нерухоме майно.
Таким чином, позовні вимоги позивача щодо припинення права власності на нерухоме майно за останнім власником ОСОБА_3 має бути припинено, та визнано за позивачем ОСОБА_1.
Відносно вимоги позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля», ОСОБА_2 підприємства «ОПО», ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності задовольнити в повному обсязі.
Визнати право власності за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на нерухоме майно, що розташована за адресою м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, будинок №117д, яка складається з: Літ А- нежитлова будівля площею 152,5 кв.м.; Літ а-1 тераса площею 7,7 кв.м.; Літ. а1 ганок площею 13,9 кв.м.; Літ І замощення площею 508,0 кв.м.
Припинити право власності за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на ? нерухомого майна, що розташована за адресою м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, будинок №117д, яка складається з: Літ А- нежитлова будівля площею 152,5 кв.м.; Літ а-1 тераса площею 7,7 кв.м.; Літ. а1 ганок площею 13,9 кв.м.; Літ І замощення площею 508,0 кв.м.
Припинити право власності за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на ? нерухомого майна, що розташована за адресою м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, будинок №117д, яка складається з: Літ А- нежитлова будівля площею 152,5 кв.м.; Літ а-1 тераса площею 7,7 кв.м.; Літ. а1 ганок площею 13,9 кв.м.; Літ І замощення площею 508,0 кв.м.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів із дня отримання копії.

Суддя В.П. Мороз