Справа № 524/3491/17
Провадження № 2-з/524/55/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

Головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Оптимальні будівельні рішення», ФОП ОСОБА_2, ТОВ «УкрБілдГруп» про захист прав споживачів та визнання неправомірними дій щодо розірвання договору купівлі-продажу майнових прав.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову. На обґрунтування своїх вимог вказала, що 15.12.2015 між нею та ТОВ «Оптимальні будівельні рішення» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, згідно якого вона придбала майнові права на об'єкт нерухомості, а саме квартиру, загальною площею 70,0 кв.м., розташовану на другому поверсі в Об'єкті капітального будівництва за адресою: м.Кременчук, вул.Карла Маркса, 5. На виконання договору нею було сплачено 40500 дол.США та 5000 дол.США за парко місце №15 в буд.5 по вуд.ОСОБА_3 в м.Кременчуці. За умовами договору остаточна оплата вартості об'єкта нерухомості відбувається до 01.06.2016, але не раніше вводу будинку в експлуатацію. Через ненадання їй банківських реквізитів для оплати залишкової вартості квартири, останній платіж вона не змогла внести. На даний час ТОВ «УкрБілдГруп» в односторонньому порядку розірвало договір купівлі-продажу майнових прав і в неї є побоювання, що квартиру АДРЕСА_1(колишня ОСОБА_3), яку їй запропонували, можуть перепродати іншій особі.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження майнових прав та реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 70,00 кв.м..

Вивчивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України, позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав № 5 від 07.02.2014 року, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» також зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги наявність спору між сторонами, існування реальної загрози правам та інтересам позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, суд вважає, що визначений позивачем спосіб забезпечення позову є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам розумності та справедливості, забезпечує збалансованість інтересів сторін, оскільки саме цей захід спроможний забезпечити захист інтересів позивача до вирішення спору по суті та не потягне порушень гарантованих законом прав відповідача.

Однак, на думку суду позивачем не було обґрунтовано необхідність накладення арешту на квартиру №7, оскільки предметом договору купівлі-продажу майнових прав виступає квартира з будівельним номером 5. Тому суд вважає, що обґрунтованим видом забезпечення позову буде накладення заборони відчуження майнових прав та реєстрації права власності на квартиру будівельний номер 5, загальною площею 70,00 кв.м., розташовану на 2 поверсі в буд.5 по вул. Лейтенанта Покладова в м.Кременчуці Полтавської області.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти заборону відчуження майнових прав та реєстрації права власності на квартиру будівельний номер 5, загальною площею 70,00 кв.м., розташовану на 2 поверсі в буд.5 по вул. Лейтенанта Покладова в м.Кременчуці Полтавської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органами або субєктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Копію ухвали надіслати заявнику та заінтересованим особам, а особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову негайно після виконання ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.Д.Андрієць