Провадження № 2/521/2165/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей, в якому просить суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним з батьком ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання батька: АДРЕСА_1. Свій позов обґрунтовує тим, що з відповідачкою по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, з серпня 2015 року проживають окремо, шлюб розірвано за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 року. За час шлюбу у них народилися двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з ним у квартирі АДРЕСА_2 де і були завжди зареєстровані. Питання про проживання дітей разом з батьком за їх постійним місцем проживання позивач вважає доцільним та правильним, оскільки дітям легше пережити розлучення батьків не змінюючи звичне помешкання, обстановку до якої вони звикли. Позивач неодноразово пропонував відповідачці укласти нотаріально засвідчений договір про виховання та утримання дітей, але договір так і не був підписаний, а тому і не вирішено питання про місце проживання дітей. Оскільки іноді між ним та відповідачкою виникають спори з приводу місця проживання дітей це послугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та додатково пояснив суду, що метою цього позову є офіційна фіксація вже існуючого стану справ, за яким діти фактично проживають разом з батьком, остаточне вирішення спору між батьками у порядку визначеному чинним законодавством України за допомогою суду. Діти мають все необхідне для життя навчання та дозвілля, старший син навчається у шостому класі загальноосвітньої школи за місцем проживання, а молодший син ОСОБА_4 відвідує ОДНЗ «Ясла-Садок» № 209 ОМР. Позивач наголошував, що прагне та може забезпечити дітям гідне виховання, освіту та добробут, відтак визначення місця проживання дітей разом з ним буде в першу чергу відповідати інтересам дітей. Цей позов не суперечить принципам Декларації прав дитини, так як діти не відлучаються від матері, яка має та буде мати можливість реалізовувати свої батьківські права стосовно дітей. На виконання ст. 161 СК України зазначив, що у відповідачки нерухомого майна на праві власності не має, вона не працює, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, що підтверджується постановою судді Приморського районного суду Осік Д.В. З зазначених вище підстав просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги свого довірителя підтримав та звернув увагу суду, що саме позивач батько дітей створив всі умови для їх належного догляду та виховання, діти мають більшу прихильність до батька і це підтверджується висновком органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, який визнав доцільним визначення місця проживання дітей разом з батьком ОСОБА_1

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що дійсно у 2015 році вони з чоловіком припинили сімейні стосунки, а у вересні 2016 року шлюбу між ними розірвано. Між нею та позивачем склалися складні стосунки, у звязку з постійними конфліктами вона не може проживати у ІНФОРМАЦІЯ_3, тому що ОСОБА_1 не впускає її до квартири. Сини залишилися проживати у квартирі разом з батьком колишнім чоловіком, а вона вимушена була переїхати жити тимчасово до квартири своєї матері, де зареєстрована. ОСОБА_2 розповіла суду, що на теперішній час не має можливості щоб діти проживали разом з нею за місцем її реєстрації, тому що у квартирі її батьків, де вона тимчасово мешкала, зареєстровані та проживають: її мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, її племінниця ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, племінниця ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6. Відповідачка наголошувала, що причиною звернення до суду з даним позовом, для позивача стало саме її звернення до суду з позовом про поділ майна набутого за час їхнього шлюбу. До обєктів поділу майна відноситься у тому числі і квартира АДРЕСА_3 в місті, де вона має ? частку, але її право на цю частку не визнається ОСОБА_1 ОСОБА_2 наполягала на тому, що саме із-за конфлікту, який стався між нею та колишнім чоловіком, вона вимушена була переїхати зі своєї квартири і жити в іншому місці до вирішення питання про поділ майна та визнання за нею права власності на ? частку квартири. ОСОБА_2 звернула увагу суду, що не заперечує проти того щоб діти жили у квартирі АДРЕСА_3, тому що ця квартира належить і їй, там дійсно створені умови для життя дітей, доки не вирішиться питання поділу майна. До дітей вона приходить постійно, молодшого сина забирає на вихідні, старшого сина бачить у парадній будинку, потому що до квартири її не впускає позивач.

Представник відповідачки адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні вказував, що позовні вимоги ОСОБА_1 зумовлені тим, що у вересні 2016 року його довірителька звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, вказавши до обєктів поділу і квартиру, в якій проживає позивач разом з дітьми, а також ніші обєкти у тому числі склади, автомобіль, контейнери, що знаходяться на сьомому кілометрі. Всі ці обєкти оформлені саме на ОСОБА_1, який не має наміру ділитися з колишньою дружиною, тому і предявив цей позов. Адвокат звернув увагу суду, що всі умови в яких проживають діти створені саме за час шлюбу ОСОБА_1, у тому числі за участю матері ОСОБА_2, діти добре відносяться до матері, вона приймає участь в їхньому житті, влітку діти відпочивали разом з нею, вона купує хлопчикам одяг, шкільні приладдя, мобільний телефон.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в судовому засіданні не заперечував проти позову, пояснивши суду, що орган опіки та піклування Малиновської РА Одеської міської ради 15 травня 2017 року прийняв висновок, яким задовольнив заяву ОСОБА_1 та визначив місцем проживання дітей разом з батьком за адресою: АДРЕСА_4. Представник третьої особи пояснив, що такий висновок був прийнятий після спілкування з дітьми, проведення обстеження житлово-побутових умов, вивчення інших документів.

Суд, вислухавши позивача, відповідачку, представників сторін, представника органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.08.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Сторонами не оспорювалося, що після розірвання шлюбу між ними склалися складні стосунки, відповідачка ОСОБА_2 наполягала на тому, що вимушено виїхала з квартири АДРЕСА_5, яку вони з колишнім чоловіком ОСОБА_1 набули за час шлюбу. ОСОБА_2 вказувала, що саме у звязку з неможливістю проживати у одній квартирі разом з колишнім чоловіком, вона переїхала проживати до квартири батьків за місцем своєї реєстрації АДРЕСА_6. Спочатку діти переїхали разом з нею, а потім проживати всім у чужій квартирі стало незручно і вона не заперечувала щоб діти повернулися жити додому, де мешкав батько ОСОБА_1 Таким чином діти залишилися проживати разом з батьком їхній спільній квартирі, а вона жила окремо, приймаючи участь у житті та вихованні дітей. Відповідачка вказувала, що таке становище мало б існувати до вирішення питання щодо поділу спільного майна набутого нею та позивачем за час шлюбу.

Як вбачається з позовної заяви, зареєстрованої в Малиновському районному суді м. Одеси від 08.09.2016 року, ОСОБА_2 предявлено позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Зі змісту заяви вбачається, що до поділу заявлені обєкти нерухомого та рухомого майна, а саме: нежитлове приміщення № 49 нж (між 9 та 10 поверхами) по вулиці Паркова, 81, в м. Одесі; автомобіль АУДІ 6, державний номер НОМЕР_1, два склади для товару № 3205 та № 8205, 7-й км Овідіопольської дороги, м. Одеса «гора розгрузки», два склади для товару № 4327 №9327 7-й км Овідіопольскої дороги м. Одеса «гора розгрузки» інше рухоме майно у тому числі 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_5. У позові про поділ майна зазначається, що ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у користуванні обєктами спільного майна.

Матеріалами справи підтверджується, що у грудні 2016 року, після предявлення позову про поділ майна ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей разом з ним ОСОБА_1

Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

На рівні національного законодавства встановлено перелік обставин, за наявності яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матір'ю. Такими є: відсутність у матері самостійного доходу; зловживання матір'ю спиртними напоями або наркотичними речовинами; аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвиткові дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб і сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

При розгляді справи, судом досліджувався висновок органу опіки та піклування № 1253/01-20 від 05.05.2017 року про розгляд спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8, разом з батьком ОСОБА_1, згідно з яким за результатами розгляду листа служби у справах дітей Одеської міської Ради від 14.04.2017 року № 06-2642/23, висновку від 14.04.2017 року № 06/2642-6, заяви ОСОБА_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_7 та наданих документів, встановлено наступне: відносини між батьками не склалися та рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.08.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_3 залишились проживати разом з батьком. Мати дітей ОСОБА_2 зареєстрована та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9; не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, але відповідно до постанови від 04.07.2016 року по справі № 522/11956/16-п ОСОБА_2 визнано винною в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. Батько дітей ОСОБА_1 працює, за місцем мешкання характеризується позитивно. Гр. ОСОБА_1 багато уваги приділяє дітям, піклується про їх стан здоровя, фактично ОСОБА_1 прийняв на себе усі зобовязання по створенню для дітей належних умов для життя та матеріального забезпечення. Зі слів батька мати дітей необмежена у спілкуванні з дітьми, але бачить синів дуже рідко. Відповідно до довідки КУ «Дитяча міська поліклініка № 7» від 31.03.2017 року № 35 впродовж 2016-2017 років при відвідуванні дитячої поліклініки та огляду дітей вдома, з дітьми були бабуся або батько. Згідно довідки Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 209 Одеської міської ради від 21.12.2016 року № 113/01-45 ОСОБА_3 поступив у дошкільний заклад з 01.09.2013 року. Батько ОСОБА_1 достатньо приділяє уваги дитині. Хлопчика вчасно приводять та забирають з дитячого садка, батько часто спілкується з вихователями, цікавить життям сина у групі, його потребами. Про участь матері в житті дитини нічого сказати не можуть, тому що останнім часом вона рідко забирала (приводила) дитину із закладу. Відповідно до характеристики Одеської загально освітньої школи № 1 від 21.12.2016 року № 975, вихованням ОСОБА_3 займається батько. Він систематично приходить до школи, спілкується з вчителями, відвідує класні та загальношкільні батьківські збори. Орган опіки та піклування врахував положення ч.2 ст.161 СКУ, п.72 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 де вказується, що місце проживання дитини не можу бути визначене з тим із батьків, який на має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоровю та розвитку дитини. На підставі наданих документів та враховуючи результат бесіди з батьком та матірю дітей, акт обстеження житлово-побутових умов враховуючи звичні для дітей умови проживання в квартирі батька та згідно ст.ст. 19, 157, 160, 161 СК України орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації вважав доцільним визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_8.

Згідно ч.ч.5,6,ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаний в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Розглядаючи дану справу, суд не приймає за основу письмовий висновок органу опіки та піклування від 15.05.2017 року, тому що він прийнятий в основному з урахуванням того, що мати не працює, притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУаАП, а батько має роботу, квартиру в якій створені звичні для дітей житлово-побутові умови. Суд вважає, що при прийнятті даного висновку, орган опіки та піклування не врахував, що квартира АДРЕСА_9 належить не особисто ОСОБА_1, а і його колишній дружині матері дітей ОСОБА_2, так як придбана за час шлюбу, а житлово-побутові умови для проживання дітей в цій квартирі, інтерєр квартири створювався у тому числі і матірю дітей, у той час коли вся сім я проживала разом. Органом опіки та піклування не враховано що у подружжя ОСОБА_2 за час шлюбу був сімейний бізнес торгівля на Сьомому кілометрі, яким на теперішній час займається тільки ОСОБА_1 Орган опіки та піклування дослідив притягнення матері до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУаАП, однак не перевірив притягнення батька до адміністративної відповідальності, а тому і не врахував, що ОСОБА_1 постановою Малиновського районного суду міста ОСОБА_9 від 25.06.2015 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП (керування автомобілем у нетверезому стані), а відповідно до Постанови Приморського районного суду від 23 травня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУаАП. Як вбачається з заяви ОСОБА_2 на імя начальника служби по справах дітей Одеської міської Ради від 24.03.2017 року, ОСОБА_2 вказує що хоче що діти жили з нею, однак чоловік налаштував старшого сина проти неї, у другій заяві від 24.03.2017 року ОСОБА_2 вказує що працює продавцем власної продукції (випічка, рулети), її дохід складає 300 гривень на день. На вказані заяви орган опіки уваги не звернув. Суд приймаючи рішення враховує, що на даний час відповідачка зареєстрована як приватний підприємець, має дохід від підприємницької діяльності що підтверджується поданою суду декларацією.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Під час судового засідання у присутності представників Органу Опіки та піклування Малиновської районної адміністрації, у присутності дитячого психолога Одеського міського соціального Центру з'ясовувалася думка малолітнього ОСОБА_3 стосовно визначення місця проживання разом з батьком. Хлопчик розповів, що живе разом з батьком, з мамою жити не хоче б вона до нього придиралася. ОСОБА_3 також розповів, що мати приходить по вихідним дням, він з братом виходять на парадну, вона забирає молодшого брата, а з ним просто розмовляє, мама купила їм мобільний телефон. Суд, прослухавши пояснення дитини, прийшов до висновку, що незважаючи на його дванадцятирічний вік, він є дитиною яка виросла у повній родині, а тому не зовсім розуміє, що відбувається на даний час у відносинах батьків. При цьому суд враховує, що у даному процесі вирішується визначення місця проживання не тільки ОСОБА_3, але і ОСОБА_3. Дитячий психолог Одеського міського соціального Центру, присутня в судовому засіданні, звернула увагу суду, що з метою обєктивного зясування думки дитини, дитина мала б разом з батьками відвідати Одеський міський соціальний Центр, де з усіма спілкуються психологи. Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, що б бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, посадовими особами з питань, що стосується її особисто, а також питань сімї. Дитина яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Отже, для розлучення малолітніх дітей, якими є ОСОБА_3 та ОСОБА_3, з матір'ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК України. Вирішуючи спір, суд звертає увагу на зазначені положення, а тому не встановивши виключних обставин, які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення дітей з матір'ю, приймає рішення про відмову в позові.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 5, 6, 19, 161 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про визначення місця проживання дітей відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками процесу до апеляційного суду Одеської області в тридцятиденний термін. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи ( вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: