Ухвала

іменем україни

22 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діє ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 липня 2014 року за участю автомобіля АЗЛК-21312, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля «Peugeot 405», реєстраційний номер НОМЕР_3 належного ОСОБА_4, яким за генеральним дорученням керував ОСОБА_5, сталась ДТП, у результаті якої був пошкоджений автомобіль «Peugeot 405», нанесено ОСОБА_4 майнових збитків у розмірі 55 432 грн 59 коп., а ОСОБА_5 завдано моральної шкоди в розмірі 10 тис. грн.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 серпня 2014 року винуватцем ДТП був визнаний водій автомобіля АЗЛК-21312 ОСОБА_6, цивільна відповідальність якого була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія», поліс АС/5534940.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 зазначали, що під час ДТП був пошкоджений автомобіль, який належить ОСОБА_4 на праві власності. ОСОБА_5 звернувся до страхової компанії, однак йому відмовили у відшкодуванні збитків з посиланням на те, що транспортний засіб «Peugeot 405» вважається знищеним, тому за вимогами ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Страхова компанія вважала, що, оскільки згідно із товарознавчим дослідженням від 04 та 05 листопада 2014 року дійсна вартість автомобіля «Peugeot 405» на момент ДТП становить 51 129 грн 56 коп., вартість відновлювального ремонту - 51 184 грн 34 коп., франшиза - 1 тис. грн., вартість неушкоджених складових з урахуванням зносу - 50 967 грн 88 коп., відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили стягнути з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 55 432 грн 59 коп. та на користь ОСОБА_5 стягнути із ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 55 432 грн 59 коп. та судові витрати в розмірі 754 грн 33 коп.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2017 року зазначене судове рішення змінено в частині сум стягнення.

Стягнуто із ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 2 579 грн 11 коп. та судові витрати в сумі 25 грн 79 коп.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діє ОСОБА_7, просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції з огляду на приписи ст. ст. 22, 979, 988, 993, 1187, 1194 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважав доведеним, що стягненню з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» підлягає страхове відшкодування в розмірі 54 546 грн 99 коп. та витрати на експертні послуги в розмірі 885 грн 60 коп.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, та стягуючи із ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 2 579 грн 11 коп. та судові витрати в сумі 25 грн 79 коп., виходив із того, що відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 30 листопада 2016 року № 12561 вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результату ДТП автомобіля «Peugeot 405», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 149 485 грн 91 коп., вартість відновлювального ремонту цього автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових - 59 521 грн 02 коп., ринкова вартість автомобіля до ДТП - 54 546 грн 99 коп., ринкова вартість неушкоджених складових автомобіля після ДТП - 50 967 грн 88 коп., майнові збитки - 54 546 грн 99 коп.

З огляду на встановлені обставини та положення п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», апеляційний суд дійшов висновку, що ТДВ «Міжнародна страхова компанія» повинна виплатити ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 2 579 грн 11 коп., що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП та з відрахуванням франшизи у розмірі 1 тис. грн (54 546 грн 99 коп. - 50 967 грн 88 коп. - 1 тис. грн).

При цьому апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Оскільки із матеріалів справи вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_6 не оскаржувалося та в апеляційному порядку не перевірялося, відповідно в касаційному порядку рішення апеляційного суду в цій частині також не перевіряється.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діє ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2017 року в частині позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

В.О.Кузнєцов