Справа № 381/4064/16-ц Головуючий у І інстанції Чернишова Є. Ю.
Провадження № 22-ц/780/2296/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 19.06.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

19 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого Лівінського С.В.

суддів: Березовенко Р.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з наведеним позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частин всіх видів його заробітку щомісячно з дня подання позову і довічно.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є пенсіонером за віком з 11 серпня 2008 року та по теперішній час єдиним доходом в неї є пенсія, яка не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання, оскільки частину вона віддає на сплату комунальних послуг, а сума, яка залишається, є меншою прожиткового мінімуму і її не вистачає на харчування, необхідні речі, ліки.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця з дня звернення до суду (13.10.2016) довічно.

Дружина відповідача ОСОБА_5 з рішенням суду не погодилася і подала апеляційну скаргу. Вважала, що рішення ухвалене судом за неповного зясування обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Тому, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Сторони рішення суду не оскаржили, та подали свої заперечення на апеляційну скаргу. В судове засідання вони не зявилися, про дату та час розгляду справи сповіщені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджало розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника апелянта перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частинами 1, 3 статті 303 ЦПК України установлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення, про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, оскільки доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу не встановлено, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, приймати участь в утриманні свої непрацездатної матері та надав згоду сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі,

З такими висновками суду погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається таке.

ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_4

З 11червня 2008 року вона являється пенсіонером за віком та страждає на цукровий діабет, вперше виявлений, І типу середньої ступені важкості та перебуває на «Д» обліку.

Стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків передбачено главою 17 розділу ІІІ Сімейного Кодексу(далі також СК) України.

Відповідно до статті 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до вимог пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. ст. 57, 212 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відео записів, висновків експертів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 58 цього ж кодексу, передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, за твердженнями апелянта, позивач матеріальної допомоги від свого сина не потребує, оскільки знаходиться у шлюбі та проживає разом зі своїм чоловіком та іншим повнолітнім сином в одному помешканні. Натомість на утриманні відповідача знаходяться двоє малолітніх дітей.

Доводи апелянта підтверджено довідкою про склад сімї та свідоцтвами про народження дітей.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про те, що позивачем, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено перед судом належними та допустимими доказами обставин та фактів, на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, являються обгрунтованими.

Тому, колегія суддів вважає, що рішення міськрайонного суду, через недоведеність обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та порушення норм матеріального і процесуального права, на підставі п. п. 2 і 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 309 ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на її утримання відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: Р.В. Березовенко

ОСОБА_2