АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5791/17 Справа № 199/1149/17 Головуючий у 1 й інстанції - Богун О.О. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року до Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року надійшов позов ОСОБА_2 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна.

Заочним рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебували виконавчі провадження ВП №21376055 та виконавче провадження ВП №34836329 з примусового виконання виконавчого листа №2-2391 виданого 18.08.2010 року.

В межах даних виконавчих проваджень постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 21376055 від 16.09.2010 року, та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладене арешт на все майно належне позивачу на праві власності.

На підставі п.3 ч.1 ст.47 ЗУ «По виконавче провадження» 30.03.2012 року по виконавчому провадженню ВП №21376055 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

По виконавчому провадженню ВП №34836329 державним виконавцем на прилюдних торгах було реалізовано належну позивачу квартиру АДРЕСА_1.

27 грудня 2013 року по даному виконавчому провадженню державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.8 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Пунктом 2 резолютивної частини постанови стягувачу було повідомлено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлено на виконання в строк до 27.12.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою ВП № 21376055 від 16.09.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладене арешт на все майно належне позивачу на праві власності.

Згідно до ч.1, 2 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.5 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Згідно ч.3 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч.4 ст.59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" № 5 від 03 червня 2016 року роз'яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводиться державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК, а не позов.

Згідно до абзацу 5 пункту 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" № 5 від 03 червня 2016 року роз'яснено, що на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що при винесені постанови про арешт майна боржника державним виконавцем було порушено норми чинного законодавства, а саме не зазначено на яке саме майно боржника накладено арешт.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича