АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/1818/16-ц Головуючий суддя І інстанції Усенко С. І.
Провадження № 22-ц/790/595/17 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря Бабака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійною додаткової угоди до договору, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № HAT0G9 від 11.03.2008 року у розмірі 8 679,17 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.04.2016 року складає 226 265,87грн.

В обґрунтування позову вказало, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 11.03.2008 року уклали кредитний договір № HAT0G9.

Згідно договору позивач зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 68 175 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованності за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.03.2018 року.

Згідно заяви ОСОБА_1 кредитний договір № HAT0G9 від 11.03.2008 року переведено з валюти гривня в валюту Доллар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 14 150,84 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № HAT0G9.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Позичальник станом на 06.04.2016 року має заборгованість 8 679,17 доларів США, яка складається з наступного: 6 388,47 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 139,81 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 244,77 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 483,69 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: 9,59 доларів США - штраф (фіксована частина), 412,84 доларів США - штраф (процентна складова).

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив суд визнати недійсною Додаткову угоду від 11.09.2008 року до Договору про іпотечний кредит № HAT0G9 від 11.03.2008 року, укладену між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» та зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» приймати від ОСОБА_1 платежі у гривні під 15 % річних згідно умов договору про іпотечний кредит № HAT0G9 від 11.03.2008 року.

В обґрунтування зустрічного позову вказав, що 11.03.2008 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений іпотечний договір про надання кредиту в сумі 68 175,00 грн., зі сплатою 15 % річних, строком до 11.03.2018 року. За період дії Договору ним виконувались належним чином його умови, але відповідач, без належного попередження та без підписання змін до Договору, збільшив відсткову ставку за Договором, чим порушив умови п.1.1. Договору. Окрім того, Відповідач безпідставно, порушуючи умови Договору. перераховував на рахунок для сплати відсотків, значно більші суми ніж передбачено Договором. Після його звернення до відповідача, для отримання пояснень щодо його незаконних дій, керівник відділення Відповідача пояснив, що повідомлення про підвищення відсоткової ставки йому дійсно не було відправлено та запропоновано підписати Додаткову угоду надану Відповідачем, якщо він її не підпише, то йому протягом 30 днів буде направлена вимога про погашення всієї суми кредиту, яка на той момент складала 67 074,96 грн. та буде розпочата процедура примусового продажу житла. Після його пояснень, що на даний час вказаної суми він не має, керівник відділення Відповідача наддав для підписання Додаткову угоду до Договору, пояснивши, що є можливість зменшити розмір процентної ставки за Договором на рівні приблизно 14 % річних та незначно збільшити платежі за договором, для цього треба погодитись на зміну валюти кредиту на доллар США.

Посилався на те, що він не був ініціатором змін до Договору про зміну валюти кредиту, підписати вказану додаткову угоду 11.09.2008 року він був змушений під тиском тяжкої обставини, у вигляді можливості залишитись без квартири.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 226 265,87 грн., витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 3 393,39 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухваленні нового по суті позовних вимог зустрічного позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначає, що в анкеті-заяві від 06.03.2008 року зазначено суму кредиту в розмірі 68 175 грн, а не в доларах США, також копія заяви на видачу готівки від 11.03.2008 року містить інформацію про надання коштів в сумі 81 810 грн. (68 175 + 13 635).

Експертне заключення також вказує на узгодження суми кредиту в розмірі 68 175 грн. Окрім того до суду так і не надано жодного доказу про надання йому доларів США, немає ні меморального ордеру від 11.09.2008 року, ні інших документів, що могли б підтвердити отримання коштів саме у доларах США.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 11.03.2008 року укладений кредитний договір № HAT0G9.

Відповідно до договору позивач зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 68175грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованності за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.03.2018р.

Згідно заяви ОСОБА_1 кредитний договір № HAT0G9 від 11.03.2008р. переведено з валюти гривня в валюту Доллар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 14 150,84 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до курсу НБУ від 06.04.2016 року, курс складав 2 607,72 грн. за 100 доларів США.

В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, у звязку з чим відповідач, станом на 06.04.2016 року має заборгованість у розмірі 215 253,19 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується з вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Вказані кредитний договір та Додаткова угода до нього підписані, сторонами договору, досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, позичальник обізнаний про умови кредитного договору та зобов'язання своєчасно повертати отримані кредитні кошти, а також сплачувати проценти за користування кредитом.

Виходячи зі ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК.

26.06.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав ОСОБА_1 повідомлення про те, що Державна іпотечна установа, яка була створена Кабінетом Міністрів України у 2004 році, відмовилась в рефінансуванні іпотечних кредитів, виданих ПАТ КБ «ПриватБанк», повязаних з тим, що такі кредити оформлялись на пільгових умовах і надалі банку не були компенсовані.

Відповідно до даних умов, Банк підняв процентну ставку з 11.08.2008 року, яка склала 2,09% за договором про іпотечний кредит № НАТОG9 від 11.03.2008 року. (копія реєстру відправки додається). Посилання відповідача про те, що його не було повідомлено про підвищення процентної ставки та «Підписання додаткової угоди під тиском тяжкої обставини» - є такими, що не відповідає дійсності.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 11.09.2008 року, кредитний договір № НАТОG9 від 11.03.2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 14 150,84 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Дану заяву ОСОБА_1 особисто підписав, крім того вона написана власноруч відповідачем, що може свідчити про його внутрішнє та зовнішнє волевиявлення щодо зміни валюти. Заміна валюти відбулася у формі конвертації.

Операція конвертації готівкою іноземної валюти це операція обміну готівкової валюти однієї іноземної держави на готівкову валюту іншої іноземної держави з використанням крос-курсу, який визначається згідно офіційного курсу гривні до відповідних іноземних валют, що встановлений НБУ на день проведення операції.

Також банком було відкрито рахунок № 1757 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежами. На даний рахунок зараховувалися сплачені кошти по кредитним зобовязанням ОСОБА_1 протягом 7 років.

11.09.2008 року відбувся продаж іноземної валюти відповідно до заяви відповідача. Також із цього моменту ОСОБА_1 виконував обовязки щодо сплати чергових платежів для погашення кредитних зобовязань у валюті США до 2015 року.

26.09.2011 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій було сказано: «Коректно розподілити кошти по кредитному договорі від 11.03.2008 року у звязку із простроченістю» . У відповіді банк надав інформацію, що був проведений перерахунок кредитного договору № НАТОG9 від 11.03.2008 року.

07.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до банку для отримання інформації щодо процентної ставки за іпотечним договором, у повідомленні від 10.02.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» була надана повна інформація щодо умов кредитування та підвищення процентної ставки. Будь яких заперечень чи незгоди від ОСОБА_1, з приводу підвищення процентної ставки до банку не надходило.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості в якому відображені дати та суми, які позичальник сплачував на погашення кредиту.

Так в таблиці розрахунку заборгованості стовпець «Сплачено відсотків» (10-й зліва) містить інформацію щодо дати та суми сплачених відсотків. Останній раз відсотки були сплачені 11.12.2014 року в сумі 76,66 доларів США.

До цього часу майже щомісяця позичальник сплачував відсотки за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Також в таблиці розрахунку заборгованості мається стовпець «Сума погашеної пені» (13-й зліва) містить інформацію щодо дати та суми сплаченої пені. Останній раз пеня була сплачена 12.06.2015 року в сумі 10 доларів США.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову, оскільки позивачем не надано доказів того, що додаткова угода до кредитного договору була ним підписана проти його справжньої волі, внаслідок застосування до нього фізичного чи психологічного тиску з боку працівників банку.

У цій частині рішення залишається без змін.

У частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором рішення суду слід змінити за таких підстав.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція висловлена Верховим Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафів у розмірі 11 012,68 грн. відсутні.

А тому, заборгованість за кредитним договором № НАТОG9 від 11.03.2008 року складає 215 253,19 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 6 388,47 дол. США, що складає 166 547,41 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1 139,81 дол. США, що складає 29 714,84 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 244,77 дол. США, що складає 6 381,15 грн., заборгованість з пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 12 609,79 грн.

Керуючись ст. 303, 304, п 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2016 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором № НАТОG9 від 11.03.2008 року стягнутий з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з 226 265,87 грн. до 215 253,19 грн. з яких:

заборгованість за тілом кредиту 6 388,47 дол. США, що складає 166 547,41 грн.;

заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1 139,81 дол. США, що складає 29 714,84 грн.;

заборгованість по комісії за користування кредитом 244,77 дол. США, що складає 6 381,15 грн.;

заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірів 12 609,79 грн.

У задоволенні позову про стягнення штрафів відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя : Н.М. Шаповал

Судді колегії: ОСОБА_2

ОСОБА_3