г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1461/17
Номер провадження 2-о/213/45/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Нестеренко О.М.

при секретарі Ладухіної І.С.,

за участю заявника ОСОБА_1, представника заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - ОСОБА_3, Криворізька міська рада в особі виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною заявою, та просить встановити факт її проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, починаючи з 28.06.1968 року по день смерті ОСОБА_4, тобто по 22 квітня 2012 року.

Заінтересована особа ОСОБА_3 про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно в установленому законом порядку, але в судове засідання не зявилася, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує /а.с. 46/.

Представник заінтересованої особи - Криворізької міської ради в особі виконкому Інгулецької районної у місті ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно в установленому законом порядку, надав клопотання про розгляд справи без участі представника виконкому, при винесенні рішення покладається на розсуд суду /а.с. 35/.

Представник заявника адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, суду пояснила, що 22 квітня 2012 року помер ОСОБА_4, який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (на цей час АДРЕСА_2), яка належала померлому на праві спільної сумісної власності. Заявниця ОСОБА_1 є другим співвласником даної квартири. З померлим спадкодавцем заявниця проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу, починаючи з 1966 року, в сімї 16.12.1967 року народилася донька заінтересована особа у справі - ОСОБА_5, яка на цей час має прізвище ОСОБА_3. У заявниці був попередній шлюб з громадянином ОСОБА_6, розірваний рішенням Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 28.06.1968 року. З того часу ОСОБА_1 вважає себе дружиною ОСОБА_4 Вони всією сімєю переїхали із Вінницької області до Дніпропетровської, отримали квартиру, де мешкали весь час, яку в 1999 році приватизували на двох з померлим чоловіком, вели спільне господарство, ростили та виховували спільну доньку, підтримували один одного як подружжя. Коли ОСОБА_4 помер заявниця здійснювала його поховання.

23 жовтня 2012 року заявниця звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому спадкодавцю, але отримала відмову в його видачі, оскільки не надала документи, які підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства.

Оскільки заявниця з 1966 року, тобто більш пяти років, мешкала разом зі спадкодавцем, вона має право на прийняття після нього спадщини.

Зазначила, що визнання факту постійного проживання заявниці з померлим ОСОБА_4 надасть заявникові змогу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті останнього. Заповіти, спадкові договори померлим за життя не складалися, донька померлого ОСОБА_3 (у дівочості «Немира») Л.В. від прийняття спадщини після батька відмовилася на користь своєї матері, тобто заявниці, а інших спадкоємців немає.

Представник заявника просить заявлені вимоги задовольнити.

Допитана в якості свідка відповідно до ст.184 ЦПК України заявник ОСОБА_1 суду пояснила, що до дня смерті - 22 квітня 2012 року мешкала однією сімєю з ОСОБА_4, вели з ним спільне господарство, мають спільну доньку, отримали разом квартиру, де мешкали до дня смерті чоловіка, але шлюб офіційно не був зареєстрований.

Після смерті ОСОБА_4 вона є його спадкоємицею, оскільки донька відмовилася від прийняття спадщини на її користь. Але коли вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва їй було відмовлено, так як вона не має доказів того, що є дружиною померлого ОСОБА_4 Просить її заяву задовольнити, оскільки без рішення суду не може прийняти спадщину після смерті чоловіка.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що знають заявницю ОСОБА_1 вже багато років, ОСОБА_7 працював разом з померлим на цей час ОСОБА_4, спілкувався з ним постійно, знав, де він мешкав з родиною, але ніколи не знав, що у нього офіційно не зареєстрований щлюб з ОСОБА_1

ОСОБА_8 пояснила, що мешкала з заявницею та ОСОБА_4 в одному будинку по вул. Станкова, 2а (раніше вул. 27 Партзїзду) з дня його заселення, де мешкає й по цей час, знає всю їх родину, доньку тощо, але їй не було відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мешкали без офіційної реєстрації шлюбу.

Вислухавши представника заявника, заявника, якого також було допитано в якості свідка, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22.04.2012 помер ОСОБА_4 /а.с.19/. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із частки квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Належність квартири спадкоємцю та заявнику на праві спільної сумісної власності підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.11.1999 року органом приватизації Широківським комбінатом комунальних підприємств згідно з розпорядженням № 53/3 від 04.11.1999 /а.с. 22/.

Згідно з розпорядженням голови Інгулецької районної у місті ОСОБА_9 ради від 06.04.2004 № 66-р житловому будинку № 2 ст. Інгулець присвоєна поштова адреса м. Кривий Ріг, вул. 27 Партзїзду, 2а /а.с.23/. На цей час вулиця має назву: вул. ОСОБА_10.

Заінтересована особа ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_5В.) є донькою заявника ОСОБА_1 (прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_6) та спадкоємця ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвами про шлюб /а.с. 20-21/.

Заявниця ОСОБА_1 після укладання шлюбу з гр. ОСОБА_6 мала прізвище «Слободянюк», що підтверджується копією актового запису про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, укладеного 20.02.1960 року виконавчим комітетом Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, актовий запис № 7, даний шлюб було розірвано на підставі рішення Бузунукського народного суду від 28.06.1968 року /а.с. 55-56/.

Згідно з наданими Інгулецьким районним сектором м.Кривий Ріг Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області копіями заяви Форми 1 про видачу паспорта ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, серія АМ № 879704, виданого Інгулецьким РВ КМУ УМВС України у Дніпропетровській області 15 травня 2002 року, та копією заяви Форми 1 на видачу паспорта від 22.01.1980 IX КИ № 530134, заявниця мала прізвище «Лошача» /а.с.75/.

Згідно з довідкою, виданою керуючою справами ОСББ «Єдина сімя КР» ОСОБА_1 з 22.01.1980 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, де до дня смерті 22.04.2012 був зареєстрований ОСОБА_4 /а.с.12-13/.

Таким чином, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з 1980 року по день смерті ОСОБА_4, а саме по 22.04.2012 року, проживала з ним однією сімєю за адресою: АДРЕСА_4, але без реєстрації щлюбу.

Ця обставина підтверджується відповідними довідками та поясненнями, які дали в судовому засіданні свідки.

Статею 1264 ЦК України передбачено, що особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш, як пять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування у четверту чергу.

Спадкоємець першої черги, донька померлого - ОСОБА_3 своєчасно спадщину не прийняла, та ніяких претензій щодо прийняття спадщини заявником не має.

Згідно з інформацією державного нотаріуса та наданою ним інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу, інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 не видавалися /а.с. 53-54/.

Також встановлено, що ОСОБА_1 23.10.2012 звернулася до Пятої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, але постановою державного нотаріуса Пятої криворізької державної нотаріальної контори від 22.10.2012 у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки заявницею не було надано документи, які підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства /а.с. 25/.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За приписами п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно з положеннями п.2 зазначеної Постанови, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд з заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до п.9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Нормами ст.3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї.

Встановлення юридичного факту проживання заявниці ОСОБА_1 однією сімєю без реєстрації шлюбу з померлим спадкодавцем ОСОБА_4 по день його смерті має для заявника юридичне значення, оскільки надасть їй змогу реалізувати право на отримання спадщини за законом після померлого спадкодавця.

Разом із тим, суд враховує, що Кодексом законів про шлюб та сім'ю України, який діяв до 01.01.2004, не передбачено встановлення факту проживання однією сім'єю в період до 1 січня 2004 року, а тому, незважаючи на те, що в судовому засіданні показами свідків та іншими зібраними доказами підтвердився факт спільного проживання заявниці зі спадкодавцем з 28.06.1968 року, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема в частині початку періоду спільного проживання, а саме, починаючи з 01 січня 2004 року.

Керуючись ст.ст. 1264, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заявлені ОСОБА_1 вимоги задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, який помер 22.04.2012року, а саме з 01.01.2004 року і до дня смерті останнього, тобто по 22.04.2012року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано, або якщо апеляційну скаргу подано, то після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 19 жовтня 2017 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23 жовтня 2017 року.

Суддя О.М. Нестеренко