У Х В А Л А

13 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Романюка Я.М., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року та рішення Київського районного суду м. Харкова від 7 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до суддів Апеляційного суду Полтавської області Одринської Тетяни Володимирівни, Лобова Олександра Анатолійовича, Абрамова Петра Станіславовича, третя особа - Державна казначейська служба України, про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди,

встановила:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 7 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року та рішення Київського районного суду м. Харкова від 7 жовтня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження зазначеної підстави заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2011 року, в якій, на його думку, зазначена норма матеріального права застосована по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, установивши, що рішення Апеляційного суду Полтавської області від 14 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Полтавабудінвест» про захист прав споживачів, на яке посилається позивач у цій справі як на незаконне, набрало законної сили, та врахувавши, що позивач не довів наявності в діях суддів Апеляційного суду Полтавської області складу злочину за обвинувальним вироком за постановлення незаконного рішення, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав, передбачених статтею 1176 ЦК України.

Разом з тим у наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2011 року суд касаційної інстанції розглядав справу за позовом фізичної особи до Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про захист прав споживачів та стягнення зайво сплачених коштів.

Отже, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2011 року, наданій заявником для порівняння, та в судових рішеннях, про перегляд яких подано заяву, наявні різні правовідносини, предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та неоднакові встановлені судами фактичні обставини.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до суддів Апеляційного суду Полтавської області Одринської Тетяни Володимирівни, Лобова Олександра Анатолійовича, Абрамова Петра Станіславовича, третя особа - Державна казначейська служба України, про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року та рішення Київського районного суду м. Харкова від 7 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук