У Х В А Л А

13 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2017 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року, рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 8 квітня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 8 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову банку скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову банку, стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 тис. 942 долари 29 центів США, що за курсом Національного банку України становить 768 тис. 460 грн 16 коп., із яких: 25 тис. 412 доларів 85 центів США (еквівалентно 325 тис. 792 грн 74 коп.) - тіло кредиту, 20 тис. 624 долари 55 центів США (еквівалентно) 264 тис. 406 грн 73 коп.) - проценти, 13 тис. 904 долари 89 центів США (еквівалентно 178 тис. 260 грн 69 коп.) - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання, в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним рішення суду першої інстанції змінено, в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 7 червня 2017 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилив, а рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року залишив без змін.

25 вересня 2017 року (згідно з поштовим штемпелем на конверті) до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2017 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року, рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 8 квітня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року та 27 травня 2015 року.

Водночас заявник подав клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2017 року, посилаючись на те, що з 6 по 22 вересня 2017 року він перебув на лікуванні у зв'язку з чим пропустив строк звернення до Верховного Суду України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина четверта статті 356 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки наведені причини пропуску строку є поважними.

Разом з тим, перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу представника ОСОБА_4, суд касаційної інстанції погодився з рішенням суду апеляційної інстанції про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 При цьому суд виходив з того, що заміна відповідача ОСОБА_6 відповідачем ОСОБА_4 відбулася у межах повноважень позивача, передбачених статтею 31 ЦПК України, щодо зміни предмета позову до початку розгляду судом справи по суті, застосування процедури заміни неналежного відповідача за статтею 33 ЦПК України у цьому випадку не потребувалося.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції погодився з рішенням суду апеляційної інстанції, який дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки умови кредитного договору були несправедливим в цілому, суперечили принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що стало підставою для визнання такого договору недійсним та, відповідно як наслідок, визнання недійсними договору поруки та договору іпотеки, оскільки ці договори є похідними від головного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року суд касаційної інстанції скасував рішення суду апеляційної інстанції, а справу передав на новий апеляційний розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому суд зазначив, що позови про стягнення заборгованості та визнання недійсними кредитного договору взаємопов'язані.

У судових рішеннях, наданих заявником на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

Тобто судове рішення, про перегляд якого подано заяву, та надані для порівняння судові рішення суду касаційної інстанції постановлені в справах з різними предметами спорів, підставами позовів та з різним матеріально-правовим регулюванням правовідносин, а також в них встановлено різні фактичні обставини справ, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_6 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2017 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року, рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 8 квітня 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2017 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року, рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 8 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко