Справа № 603/274/17
Провадження №2/603/129/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі: Сандалюку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 30.03.2012 року померла його мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на:земельну ділянку площею 0,90 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії Р1 №667595; земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії Р1 №667595. Вказане спадкове майно ОСОБА_3 заповіла позивачу ОСОБА_1 Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з втратою правовстановлюючого документа на майно, що підлягає спадкуванню, з приводу чого позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Просить визнати за ним право власності на вказане вище спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1, у судове засідання не з»явився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечили.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ИД №367425 від 17.07.1975 року батьками позивача ОСОБА_1 вказано: ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Згідно інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-19-0.31-77/111-17, наданої 28.03.2017 року Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області, ОСОБА_3 на праві приватної власності належали: земельна ділянка площею 0,90 га, розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії Р1 №667595; земельна ділянка площею 0,10 га, розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії Р1 №667595.

Державний акт на право власності на землю серії Р1 №667595 на час розгляду справи втрачений, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» розміщено оголошення.

ОСОБА_3 померла 30.03.2012 року в смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про смерть серії І-ИД №136745, від 30.03.2012 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на: земельну ділянку площею 0,90 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії Р1 №667595; земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії Р1 №667595.

Зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №336/01-16 від 26.05.2017 року вбачається, що згідно даних спадкового реєстру спадкова справа після смерті 30.03.2012 року ОСОБА_3 не заводилась.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Спадкодавець ОСОБА_3 все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1, про що 13.11.2008 року складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №640. Заповіт на день смерті спадкодавця не змінено і не скасовано, про що секретарем селищної ради 10.09.2012 року зроблено відповідний запис.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується письмовими заявами ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 03.04.2017 року, посвідченими секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області.

У зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності на земельні ділянки, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом (лист Монастириської державної нотаріальної контори №221/01-16 від 24.03.2017 року).

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України,ст.ст. 328, 1217, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,90 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії Р1 №667595;

- земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії Р1 №667595.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7