У Х В А Л А

21.06.2017 Справа №1915/5143/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Киренької Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Заявник - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі ПАТ «Родовід Банк») у травні 2017 року звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця, які полягають у винесенні постанови від 20 березня 2017 року про повернення стягувачу виконавчого документа № 35240083, та скасувати зазначену постанову. Скаргу обґрунтовує тим, що 26 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом було ухвалено рішення у цивільній справі №1915/5143/2012 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 20 липня 2012 року на підставі вищезазначеного рішення ПАТ «Родовід Банк» отримав виконавчий лист та Другим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 35240083. 10 травня 2017 року ПАТ «Родовід Банк» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20 березня 2017 року. Підставою для повернення виконавчого документу стягувачеві зазначено те, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними. Заявник вважає, що державним виконавцем Хомик Ю.М. не вчинено усіх виконавчих дій, повноваження на які вона має відповідно до закону, зокрема ст. ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» та підстав повернення виконавчого документу не було.

В судове засідання представник заявника ПАТ «Родовід Банк» ОСОБА_3 подав заяву, в якій вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, розглянувши справу в його відсутності.

Державний виконавець Хомик Ю.М. у судове засідання подала заяву, в якій просила відмовити в задоволенні скарги, оскільки нею вчинено усі виконавчі дії відповідно до закону, в підтвердження чого надала копії матеріалів виконавчого провадження.

Заінтересована особа ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд скарги у її відсутності не подавала, що відповідно до вимог ст. 386 ЦПК України не є перешкодою розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом установлено, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 20 липня 2012 року видано виконавчий лист №1915/5143/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за Кредитним договором №Ск-1116-005925/3-2008 від 27 березня 2008 року в сумі 7733,78 гривень та судовий збір у розмірі 214,60 гривень.

Зазначений виконавчий лист предявлено стягувачем до виконання до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції.

Постановою державного виконавця Мелиха А.І. від 19 листопада 2012 року відкрито виконавче провадження №35240083 з виконання виконавчого листа №1915/5143/2012 про стягнення на корить ПАТ «Родовід Банк» з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 7948,38 гривень.

Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Мелихом А.І. було вчинено ряд виконавчих дій відповідно до ст. 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», що діяв на час їх вчинення.

В подальшому, внаслідок реорганізації відділів ДВС зазначене виконавче провадження передано на виконання державному виконавцю Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України (стаття 124 Конституції).

Згідно зі ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Повноваження виконавця, які він вправі здійснювати під час виконавчого провадження передбачено п. п. 1 22 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII.

З копій матеріалів вказаного виконавчого провадження вбачається, що ході його виконання державним виконавцем Хомик Ю.М. 21 червня 2017 року отримано відомості про належне боржнику ОСОБА_2 нерухоме майно (1/4 частина квартири АДРЕСА_1), відомості з місця роботи ТОВ «Терно-граф», відповідно до яких боржник звільнена з роботи 12 грудня 2014 року, відомості про доходи з Пенсійного фонду та Державної фіскальної служби України, згідно з якими інформації про доходи боржника не знайдено, та відомості з Єдиного державного реєстру МВС України, відповідно до яких інформація про зареєстровані транспортні засоби за ОСОБА_2 відсутня.

Будь-які інші дії державним виконавцем Хомик Ю.М. не здійснювались.

Постановою від 20 березня 2017 року виконавчий лист №1915/5143/2012 про стягнення на корить ПАТ «Родовід Банк» з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 7948,38 гривень повернуто стягувачу.

З постанови вбачається, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що в боржника відсутнє майно та кошти, на які можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.

Однак, аналізуючи надані матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що державним виконавцем Хомик Ю.М. не використано усіх повноважень, наданих ст. 18 Закону № 1404-VIII, а тому висновок у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу про відсутність у боржника майна та коштів, на які можливо звернути стягнення, та безрезультатність здійснених заходів щодо розшуку майна, є передчасним та необгрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З огляду на те, що під час розгляду скарги судом встановлено, що державним виконавцем не використано усіх повноважень, наданих ст. 18 Закону № 1404-VIII, та висновок про відсутність у боржника майна та коштів, на які можливо звернути стягнення, та безрезультатність здійснених заходів щодо розшуку майна, є передчасним та необгрунтованим, підстав повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII в державного виконавця не було, тому її дії не відповідали вимогам закону.

За таких обставин суд вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу №35240083 від 20 березня 2017 року порушує право заявника на справедливий суд у контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки порушується право стягувача як сторони виконавчого провадження на виконання судового рішення.

З цих підстав суд вважає вимоги скарги обгрунтованими.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 1, 18, 37 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 210, 213, 386 389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1, які полягають у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 20 березня 2017 року у виконавчому провадженні № 35240083, неправомірними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 20 березня 2017 року у виконавчому провадженні № 35240083.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_4