Справа № 192/1019/15-ц
Провадження № 6/192/15/17
Ухвала

Іменем України

"23" червня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю секретаря судового засідання Кіреєвої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2017 року на адресу суду надійшло подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції (далі відділ ДВС) ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

На обґрунтування своїх вимог головний державний виконавець зазначив, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 48562615 з примусового виконання виконавчого листа № 192/1019 виданого 17 серпня 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 640 грн. до досягнення дитиною повноліття та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 516 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Боржник не виконує своїх обовязків, не надав відомостей про свої доходи та майно в банківських та фінансових установах на виклики державного виконавця не зявляється. Загальна сума заборгованості станом на 02 червня 2017 року складає 25498 грн., тому вважає, що оскільки боржник ухиляється від виконання своїх зобовязань тому є підстави для тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Головний державний виконавець Загребельна О.Л. в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

У звязку з неявкою у судове засідання державного виконавця, суд у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд дослідивши матеріали додані до подання, а також надані на запит суду копії матеріалів виконавчого провадження № 48562615 від 27 серпня 2015 року, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні відділу ДВС перебуває виконавче провадження № 48562615 з примусового виконання виконавчого листа № 192/1019 виданого 17 серпня 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 640 грн. до досягнення дитиною повноліття та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 516 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Провадження відкрито 27 серпня 2015 року державним виконавцем Мудренко А.Г. (а.с. 5).

Разом з тим, подання подано головним державним виконавцем Загребельною О.Л., при цьому будь-яких відомостей, що в провадженні головного державного виконавця Загребельної О.Л. перебуває виконавче провадження № 48562615, суду не надано.

Також суд зауважує, що при мотивуванні необхідності тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України в поданні не зазначено і не додано будь-яких доказів умисного ухилення боржника від виконання судового рішення та прийняття державним виконавцем всіх необхідних та передбачених законом дій щодо примусового виконання судового рішення. Також зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України, а державним виконавцем не надано доказів повідомлення боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду відповідно до вимог п. 13.3 наказу №512/5 Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року.

Окрім цього, суду не було надано докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 серпня 2015 року на адресу боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як передбачає ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент відкриття виконавчого провадження).

Суд вважає, що невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про свідоме ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків, оскільки під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна не явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Не надання боржником відомостей про його доходи, рахунки на його ім'я в банківських та фінансових установах, наявності майна та інше не свідчить про умисне ухилення боржника від виконання зобов'язань за виконавчим листом по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

З врахуванням викладеного, враховуючи, що подання подано особою, яка немає підстав для звернення з таким поданням, а також те, що на день розгляду судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, відсутні визначені законом підстави для його задоволення, у зв'язку з чим в задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3771 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.