Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.,

при секретарі Четвертак Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

В уточненій позовній заяві вказано, що 12.04.1997 року сторони по справі уклали шлюб. Від даного шлюбу мають дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка та відповідач прожили у шлюбі десять років, після чого шлюб між ними було розірвано. 22.10.2015 року сину ОСОБА_3 виповнилося 18 років. Між сторонами по справі не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання сина, тому позивачка була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. З 26 жовтня 2015 року за рішенням Василівського районного суду Запорізької області по справі № 311/3932/15-ц ОСОБА_2 зобов»язаний був сплачувати позивачці аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2017 року. З 01.09.2017 року син - ОСОБА_3 продовжує навчання за держбюджетом на денному відділенні І курсу механіко-машинобудівного факультету державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет». Строк закінчення навчання 30 червня 2010 року.

Син проживає з позивачкою, ОСОБА_2 офіційно працює на підприємстві з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», одержує заробітну плату, в зв»язку з чим має змогу надавати матеріальну допомогу та утримувати спільну дитину, яка продовжує навчання. Позивачка працює, отримує мінімальну заробітну плату в сумі 3200 грн. на місяць. Грошових коштів, що ОСОБА_1 отримує не вистачає для належного утримання сина, який продовжує навчання та, у зв»язку з цим потребує значних витрат на їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання. Утримання, яке позивачка самостійно може надавати сину, не достатнє для задоволення вищевказаних потреб і ставить його у становище вибору між можливістю подальшої освіти та здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Тому, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно, з дня звернення до суду з цим позовом до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х років.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, але до суду подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу слухати в його відсутності, позов визнає повністю.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Тому, суд ухвалив провести судовий розгляд справи у відсутності сторін.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання та, у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖС № 047042, виданого Балківською сільською Радою Василівського району 19 грудня 1997 р., 22 жовтня 1997 року народився ОСОБА_3. У графі «батько» записано «Саєнко Олексій Миколайович», «мати» - «Саєнко Вероніка Сергіївна» (а.с. 6).

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Той факт, що шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було розірвано, підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 042769, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької обл. 05 лютого 2008 р. (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З 2017 року ОСОБА_3 зарахований до державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» та дійсно навчається на першому курсі денної форми навчання, бюджет, механіко-машинобудівного факультету. Передбачене закінчення навчання 30.06.2020 р., що підтверджується довідкою з місця навчання за № 14/02 - 1397 від 18 жовтня 2017 року (а.с. 17).

Як передбачено п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та з нього стягувались на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця, до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2017 року, що підтверджується копією виконавчого листа Василівського районного суду Запорізької області від 09.12.2015

року, виданого за рішенням суду № 311/3932/15-ц по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання (а.с. 9).

Згідно копії довідки про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 7553, виданої 09.11.2017 р., до складу сім»ї зареєстрованих входять: ОСОБА_1 - наймач, ОСОБА_3 син, знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, з 18.08.2017 р. (а.с. 8).

У звязку з навчанням у вищезазначеному закладі за денною формою, дитина ОСОБА_3 не має самостійного заробітку та тим самим потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому позивачка ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Судом встановлено, що матеріальне становище та стан здоровя відповідача ОСОБА_2 дають йому можливість сплачувати аліменти щомісячно на повнолітню дитину ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини з усіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 13.11.2017 року та до закінчення навчання 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Керуючись п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, ст.ст. 76-81, 141, 264-265, 259, 354-355,430 ЦПК України, ст. ст. 182, 184, 191, 198-200, 201 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи стягнення з дня подання позову - 13.11.2017 року та до закінчення терміну навчання 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць допустити до обовязкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо апеляційному суду Запорізької області протягом 30 днів через Василівський районний суд Запорізької області з дня його проголошення.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4