АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГРОВІНГ СТЕЙТ», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу вимоги, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року позивач звернувся із зазначеним позовом, уточнивши та доповнивши який щодо підстав позовних вимог, просив визнати недійсними договір купівлі-продажу прав вимоги №3-233 від 27 грудня 2013 року, а також договір від 22 січня 2014 року про відступлення прав за договором іпотеки, укладені між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 вересня 2005 року уклав з ВАТ Банк «БІГ Енергія» кредитний договір №11/01-09-2005 та договір іпотеки №2646 за яким предметом іпотеки є квартира за адресою АДРЕСА_1. Додатковими угодами від 23 листопада 2006 року, 30 серпня 2007 року, 21 серпня 2008 року та 07 вересня 2009 року розмір кредиту був збільшений до 70 000 доларів США зі строком погашення 09 березня 2010 року.

27 грудня 2013 року між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» був укладений договір купівлі-продажу права вимоги №3-233, яким ВАТ Банк «БІГ Енергія» передав ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право вимоги по зазначеному кредитному договору №11/01-09-2005. Також, 22 січня 2014 року між ВАТ «Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 07 вересня 2005 року. Таким чином, відбулася заміна кредитора та іпотекодержателя.

Позивач вважає, що зазначені дії ВАТ Банк «БІГ Енергія» є неправомірними і такими, що порушують норми чинного законодавства, зокрема Закону України «Про посилення захисту майна редакцій засобів масової інформації, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок», оскільки він є видавцем і здійснює свою діяльність за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1. Про це зазначено в свідоцтві про внесення суб'єкта видавничої справи до державного реєстру видавців, виготовників і розповсюджувачів видавничої продукції, а також за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в якості основного виду діяльності позивача зазначено видання книг.

Крім того, як підставу для визнання правочину недійсним, позивач посилався на відсутність у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» ліцензії на здійснення валютних операцій, а також вважає, що строк давності на пред'явлення вимоги погашення кредиту сплив 10 березня 2013 року. (т.1 а.с.1-4, 28-29, 129, 131-132)

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» проти позову заперечував.(т. 1 а.с. 155-156)

Третя особа ОСОБА_4 проти позову заперечував.(т. 1 а.с. 205-208)

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ВАТ Банк «БІГ Енергія», треті особи: ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_2, ТОВ «Фінансова компанія «ГРОВІНГ СТЕЙТ», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу вимоги залишено без задоволення. (т.1 а.с.212, 221-227)

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував обставин та доказів якими обґрунтовані заявлені вимоги і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. (т.1 а.с.236-244)

В судовому засіданні представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - ОСОБА_6 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Повідомлення ОСОБА_3 повернулось із відміткою працівників пошти, що за зазначеною адресою не проживає, а повідомлення ВАТ Банк «БІГ Енергія» повернулось із відміткою працівників пошти «виїхали». (т.2 а.с.8-16)

Заяви про зміну адреси місця проживання, місцезнаходження до суду не надходили.

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ст. 77, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу права вимоги ОСОБА_1 посилався також на те, що він є видавцем і основним видом його діяльності є видання книг. Вказував, що свою діяльність він здійснює за місцем проживання, тобто за адресою АДРЕСА_1, тому вбачав у діях ВАТ Банк «БІГ Енергія» при укладені договорів купівлі-продажу права вимоги порушення норм чинного законодавства, зокрема Закону України «Про посилення захисту майна редакцій засобів масової інформації, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок».

Колегія суддів перевірила та відхилила доводи апелянта враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 07 вересня 2005 року між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11/01-09-2005, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 35000,00 доларів США, строком повернення кредиту - 30 серпня 2007 року зі сплатою 16% річних за користування кредитом. (т.1 а.с.5-7)

На забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 07 вересня 2005 року між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 де у м. Києві на забезпечення виконання кредитних зобов'язань перед Банком. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_7 (т.1 а.с.8-9)

За додатковою угодою №4 від 07 вересня 2009 року до кредитного договору №11/01-09-2005 укладеного між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_1, сторони зокрема погодили, що банк надає позичальнику кредит в сумі 70000,00 доларів США, строком повернення кредиту - 09 березня 2010 року. (т.1 а.с.133)

27 грудня 2013 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги №3-233, відповідно до умов якого, а також згідно додатку №2, право вимоги по кредитному договору №11/01-09-2005 укладеному 07 вересня 2005 року між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_1, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». (т.1 а.с.14-19)

За договором про відступлення прав за договором іпотеки, що посвідчений ОСОБА_7, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07 вересня 2005 року зареєстровано в реєстрі за №2646, 22 січня 2014 року ВАТ «Банк «БІГ Енергія» передало ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» права іпотекодержателя за договором іпотеки укладеного 07 вересня 2005 року між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_1 (т.1 а.с.20)

21 липня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «ГРОВІНГ СТЕЙТ» було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, за умовами якого, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» відступив ТОВ «Фінансова компанія «ГРОВІНГ СТЕЙТ» всі права вимоги за кредитним договором №11/01-09-2005 від 07 вересня 2005 року, разом з усіма додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, додатками, змінами і доповненнями та викладеннями у новій редакції (у разі їх наявності), укладеним між ВАТ Банк «БІГ ЕНЕРГІЯ» та ОСОБА_1, первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває прав первісного іпотекодержателя, належних первісному іпотекодержателю згідно з договором іпотеки, посвідченим ОСОБА_7, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07 вересня 2005 року зареєстровано в реєстрі за №2646 разом з усіма додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, додатками, змінами і доповненнями та викладеннями у новій редакції (у разі їх наявності), укладеного між банком та ОСОБА_1 Право вимоги за договором іпотеки належить первісному Іпотекодержателю на підставі договору про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченим ОСОБА_8, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22 січня 2014 року за реєстровим №67. (т.1 а.с.57-58)

Крім того, 21 липня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «ГРОВІНГ СТЕЙТ» та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «ГРОВІНГ СТЕЙТ» відступило своє право вимоги за договором іпотеки від 07 вересня 2005 року ОСОБА_3, остання набула право на одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_1 де в м. Києві. Вищевказаний Договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Гембарською С.І.(т.1 а.с.59-60)

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв'язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

Розділ І книги п'ятої ЦК Українирегулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК Українизобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК Україникредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України)

Частина 1 ст. 628 ЦК Українипередбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди Іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведене інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

На підставі укладених між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» договорів відступлення права вимоги за кредитним та договором іпотеки відбулася заміна особи у зобов'язаннях, а не сторін у вказаних договорах.

Законом не встановлено строку переоформлення прав від первісного кредитора до нового, а здійснення такого переоформлення через певний час не є підставою для припинення зобов'язань як за основним договором, так і за договором, який укладено на його забезпечення, оскільки змінюється лише суб'єктний склад сторін зобов'язання.

З цих підстав колегія суддів визнала неспроможними та відхилила доводи позивача про відсутність у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» ліцензії на здійснення валютних операцій, та сплив строку давності на пред'явлення вимоги погашення кредиту, як підставу задоволення заявлених вимог.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про посилення захисту майна редакцій засобів інформації, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок», заборонено відчуження приміщень, в яких перебувають редакції засобів масової інформації, друкарні, видавництва, книгарні, підприємства книгорозповсюдження, засновниками яких є органи державної влади, місцевого самоврядування, об'єднання громадян, державні науково-дослідні установи, навчальні заклади, трудові колективи, а також творчі спілки.

Для цілей цього Закону під відчуженням приміщень розуміється укладення та виконання договорів купівлі-продажу, застави, іпотеки, внесення їх до статутних капіталів (фондів) суб'єктів господарювання, інших цивільно-правових актів, які передбачають перехід права власності або користування до інших юридичних та фізичних осіб, а також продаж майна під час провадження у справі про банкрутство.

Згідно копії свідоцтва про внесення суб'єкта видавничої справи до державного реєстру видавців, виготівників і розповсюджувачів видавничої продукції серії ДК №102, виданого 29 червня 2000 року Державним комітетом інформаційної політики, телебачення та радіомовлення України, ОСОБА_1 здійснює видавничу діяльність, розповсюдження видавничої продукції, місцезнаходження (місце проживання) зазначено: АДРЕСА_1. (т.1 а.с.10)

За фотокопією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зазначено, що вид діяльності ОСОБА_1 - оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, видання книг (основний). (т.1 а.с.11-13)

Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

За змістом. ст. 4 Житлового кодексу Української РСР, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд зокрема включає жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд).

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що проживає у АДРЕСА_1. При цьому позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили на те, що вказана квартира є нежитловим приміщенням, або у вказаній квартирі на законних підставах перебувають редакції засобів масової інформації, друкарні, видавництва, книгарні, підприємства книгорозповсюдження, не встановлено таких і судом.

Таким чином, колегія суддів визнала необґрунтованими доводи позивача, що договори купівлі-продажу права вимоги, було укладено між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» з порушенням Закону України «Про посилення захисту майна редакцій засобів інформації, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок».

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не доведено, а районним судом не встановлено обставин, з якими закон пов'язує недійсність оспорюваного договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова

Справа № 22-ц/796/10453/2017

Унікальний номер 754/12197/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Таран Н.Г.

Доповідач Левенець Б.Б.