Справа № 654/3306/16-ц
Провадження №2/654/100/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Ширінської О.Х.,

за участю секретарів - Друговин В.М., Слюсар О.С.,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася із вище вказаним позовом до ОСОБА_1, в якому зазначила, що 01.04.2011 року між нею - приватним підприємцем ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_1 було укладено договір суборенди земельної ділянки.

Відповідно до умов договору ПП ОСОБА_3 передає, а гр. ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення під розміщення бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка знаходиться в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області. За даним договором в суборенду була передана земельна ділянка загальною площею 0, 4775 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2011 р. становила 135 419 грн.

29.10.2005 р. у зв'язку із одруженням вона змінила прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Вважає даний договір недійсним, оскільки його було укладено з порушеннями вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» договір суборенди земельної ділянки передбачає такі ж самі вимоги як і договір оренди.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначенні істотні умови договору оренди землі.

Частина 2 ст. 15 даного Закону передбачає, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

В оспорюваному договорі суборенди, не визначено сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частин, а також відсутні умови щодо індексації, форми внесення та взагалі кому вноситься оренда, умови повернення земельної ділянки.

Так, п. 7 договору визначено, що плата за суборенду вноситься суборендарем у грошовій формі в розмірі 16250, 28 грн. на рік, що становить 12 відсотків від нормативної грошової оцінки. Даний пункт не містить кому саме та яким чином вноситься плата за суборенду. Пунктом 8 оспорюваного договору визначено, що орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно у розмірі: 1354,19 грн. за один місяць, не пізніше 10 числа, наступного за звітним місяцем на рахунок власника. Проте суборендар не має права вносити плату за користування наданою йому в суборенду земельну ділянку безпосередньо власнику в обхід орендаря.

Відсутність умов стала наслідком того, що відповідач безоплатно користувався даною земельною ділянкою і вона була вимушена нести весь тягар плати за землю.

За таких обставин, вважає, що договір суборенди земельної ділянки площею 0, 4775 га, яка знаходиться в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області під розміщення бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», укладений між приватним підприємцем ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_1 01.04.2011 р. має бути визнаний недійсним з моменту його укладення.

В судове засідання позивач та її представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з'явились з невідомих суду причин. Зокрема представник позивача ОСОБА_5, надала до суду клопотання про неможливість бути присутньою в судовому засіданні. Просила розгляд справи провести без її участі та задовольнити позов.

Враховуючи заяву представника позивача, а також ту обставину, що представники позивача, будучі присутніми на попередньому судовому засіданні, висловили свою позицію щодо заявленого позову, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та його представників на підставі наявних доказів у справі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заперечували щодо заявлених позовних вимог та просили відмовити у позові.

Зокрема представник відповідача ОСОБА_2 зазначив, що позивач ОСОБА_3 безпосередньо сама склала оспорюваний правочин, визначивши його умови. Позивач у 2014 році односторонньо достроково розірвала даний договір, хоча ОСОБА_1 своєї згоди не надавав, акти приймання-передачі земельної ділянки не підписував. По даному факту порушено кримінальне провадження та внесено відповідний запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Крім того, позивачем порушено трирічний строк позовної давності для звернення з даним позовом, оскільки договір укладено 01.04.2011 року, а з позовом ОСОБА_3 звернулася 24.10.2016 р. Протягом всього строку дії договору, позивач ніяких претензій до відповідача щодо відсутності орендної плати не пред'являла, ОСОБА_1 своєчасно сплачував орендну плату протягом всіх років. Просить відмовити у задоволенні позовних вимоги у зв'язку із пропуском позивачем строків позовної давності.

Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що між сторонами позову 01.04.2011 року було укладено договір суборенди земельної ділянки загальною площею 0, 4775 га, яка знаходиться в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області, під розміщення бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Рішенням п'ятої сесії шостого скликання Круглоозерської сільської ради від 03.03.2011 р. № 54 надано згоду ПП ОСОБА_3 на передачу в суборенду земельної ділянки площею 0, 4775 га в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області під розміщення бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», згідно договору оренди, зареєстрованого в Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії центру державного кадастру за № 11 від 17.02.2005 р.

Відповідно до п. 5 договору суборенди строк дії договору визначений до 17.02.2020 року.

Між орендодавцем та орендарем 11.11.2014 р. укладено Угоду про дострокове розірвання договору суборенди земельної ділянки, яка зареєстрована 03.12.2014 року державним реєстратором, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно № 7940731.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі», в редакції, яка діяла на момент укладення договору, орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно ст. 15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

У правовій позиції, висловленій у справі № 6-94цс 13 від 23.12.2013 р., Верховний Суд України зазначив, що виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV "Про оренду землі", визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Як слідує з суті правовідносин, які склалися між сторонами, позивач мала можливість особисто визначити відповідні істотні умови при складанні оскаржуваного договору. При цьому, вона не вважала за потрібне зазначити в якості істотних умов договору сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частин, умови щодо індексації, форми внесення та взагалі кому вноситься оренда, умови повернення земельної ділянки.

В ході розгляду справи позивачем не було доведено, що через відсутність вище вказаних умов, передбачених ст. 15 Закону «Про оренду землі» були порушені її права як орендодавця і в чому ці порушення полягають.

Протягом дії договору, а саме в період з 01.04.2011 року до 11.11.2014 р. у позивача - орендодавця не виникали претензії до орендаря щодо внесення орендної плати або її індексації.

Як стало відомо під час розгляду справи, відповідач ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів щодо порушення кримінальної справи по факту підроблення його підпису на Угоді про дострокове розірвання договору суборенди земельної ділянки від 11.11.2014 р., на укладення якої він згоди не надавав. По даному факту порушено кримінальне провадження.

Крім того, позивачем було порушено трирічний строк позовної давності для звернення із даним позовом. Позивач просить визнати правочин недійсним з моменту його укладення, тобто з 01.04.2011 року, а звернулася вона із позовом 24.10.2016 року, тобто через п'ять з половиною років після того, як дізналася про своє порушене право. При цьому, позивач у позові не поставила питання про поновлення строку позовної давності та не зазначила поважності пропуску вказаного строку, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 179, 209, 212, 213, 215, 217 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 256, 257, 267 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційного скарги через Голопристанський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя: О.Х. Ширінська