Справа № 132/711/17
Провадження № 2/132/454/17
РІШЕННЯ

Іменем України

19.12.2017 Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Павленко І. В.

при секретарі Жовті С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, суд-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 листопада 2014 року з його кредитної картки № 5168**********3393 шахрайським способом через мережу Інтернет було здійснено переказ грошових коштів у сумі 15000,00 грн. Дізнався він про це з смс-повідомлення, яке надійшло йому одразу після телефонного дзвінка представника ПАТ КБ «ПриватБанку», який уточняв про те, чи має кредитну картку і чи користується нею. Одразу після смс-повідомлення він зателефонував на гарячу лінію Банку з проханням заблокувати картку та анулювати чи заблокувати платіж, який не здійснював. Вранці він звернувся із письмовою заявою до Калинівського відділення Банку із повідомленням про несанкціоноване списання коштів з його картки та із проханням провести розслідування з метою встановлення шахраїв та повернення коштів на картку. Також, він звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення злочину, яка зареєстрована в реєстрі досудових розслідувань, розпочато досудове розслідування, його визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000664 від 03.12.2014 року за ст. 190 КК України, проводяться слідчі дії. На його звернення, Банк повідомив, що він зобов'язаний повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування ними. Заяву на розблокування карткового рахунку для його використання в мережі Інтернет він не подавав, Банк безпідставно не призупинив завершення грошового переказу, тому вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права як споживача фінансових послуг. За вказаних обставин звернувся в суд з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з мотивів, наведених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, в судовому засідання позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивач активно користувався карткою з 2015 року. Договором передбачено, що емітент не має права передавати персональні дані по картці, тому користувач порушив договір і передав дані не переконавшись, що це саме телефон банку, оскільки дзвінок здійснювався не з корпоративного номера банку. Банк заблокував картку, однак транзакцію призупинити не може. За вказаних обставин вважає позов ОСОБА_1 безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши думку позивача та його представника, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів», який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п.17 ст.1 Закону, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб та згідно ст.ст.4, 22 вищевказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість обслуговування ..., звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Крім того, як зазначено у п.7.2. Правил користування платіжними картками при видачі карти банк за замовчуванням блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні і за кордоном та згідно п.7.3. у випадку, якщо клієнт бажає отримати можливість оплати товарів/послуг по Інтернету, йому необхідно або подати заяву на розблокування карткового рахунку або оформити до свого карткового рахунку додаткову Інтернет карту та у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет клієнт має подати до Банку заяву по даному питанню.

У випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет клієнт має подати до Банку заяву по даному питанню. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в Міжнародній Системі по питанню повернення несанкціоновано списаної суми (п. 7.7 Правил).

Відповідно до п.1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання.

У випадку заперечення ОСОБА_4 операцій, здійснених з використанням ОСОБА_4, Стікеру РауРаss або інформації, нанесеної на ОСОБА_4, ОСОБА_4, зобов'язаний протягом тридцяти днів з моменту утримання грошових коштів з рахунку звернутися в Банк і заявити про операції що оспорюються і про причини заперечування, подати письмову заяву (у разі якщо вирішення питання передбачає дану необхідність) (п.1.1.2.1.13.1. Умов та правил).

Згідно п.1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов'язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення ОСОБА_4, Стікеру РауРаss, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).

Відповідно до п.1.1.3.1.2. Умов та правил Банк зобов'язаний обслуговувати картрахунки в порядку та на умовах передбачених цим Договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються картки, чинним законодавством.

П.1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов'язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення ОСОБА_4 або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки.

Згідно п.1.1.3.2.14. Банк має право зупинити проведення фінансової операції або призупинити видаткові операції за рахунком на термін, встановлений законодавством у разі, якщо така операція (операції) містить ознаки операцій, які підлягають фінансовому моніторингу відповідно до законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, а також в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи та зобов'язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або в щодо яких застосовано міжнародні санкції. У разі такого зупинення видаткових фінансових операцій прибуткові операції не припиняються. Зупинення фінансових операцій здійснюється на строки і в порядку, передбаченому чинним законодавством.

П.2.1.1.10.10, п. 2.1.1.10.11. Умов та правил передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі картки банк блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні та за кордоном.

Клієнт може отримати можливість здійснення операцій електронної комерції та мото - операцій, як в рахунок використання власних коштів, так і в рахунок використання кредитних коштів, розміщених на кредитній картці. При подачі клієнтом заявки в системі Приват-24 на розблокування карткового рахунку банк приймає рішення про зміну режиму використання картки.

Відповідно до п. 2.1.1.11.6. Умов та правил, суми коштів по операціях, які оскаржуються держателем, повертаються на Картрахунок до повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком який представив операцію.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб'єктів переказу, а також визначення загального порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно ст. 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, субєктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобіганням або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи.

Відповідно до ст.37-1 вищевказаного Закону, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев»яносто календарних днів.

Згідно п.8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ №705 від 05.12.2014 р. визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльність сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації , яка дає змогу ініцюювати платіжні операції.

Крім того, в судовому засіданні не оспорюється той факт, що 30.11.2014 р. з картки позивача було здійснено списання коштів у сумі 15000 грн. та враховано ту обставину, що позивачем ОСОБА_1 не подавалася заява на розблокування карткового рахунку для його використання в мережі Інтернет.

Крім того, позивач звертався до Банку та правоохоронних органів, що підтверджується довідкою слідчого СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5, та підтверджує ту обставину, що відомості про дане кримінальне правопорушення внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань реєстраційний №0000664; по даному факту проводиться досудове розслідування ( попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.1 ст.190 КК України та ОСОБА_6 у вказаному провадженні перебуває в процесуальному статусі потерпілого), і дана обставина відповідачем не була спростована.

Не знайшло свого підтвердження і те, що позивач ОСОБА_6 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініцюювати платіжні операції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

За правилом ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення . Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави 1280 грн. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 12, 81, 133, 141, 259, 268, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» в частині невиконання банківських послуг при користуванні платіжною карткою «Універсальна», виданої на імя ОСОБА_1 2013 року, неправомірними.

Визнати транзакцію щодо переказу 30.11.2014 року коштів з кредитної картки ОСОБА_1, банк ПАТ КБ «ПриватБанк», у сумі 15000 грн. нечинною.

Скасувати відсотки та пеню (штрафні санкції), нараховані ПАТ КБ «ПриватБанк», за опротестованими ОСОБА_1 транзакціями.

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 кошти в сумі 15000 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» в доход держави 1280 грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено 28.12.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: