Номер провадження: 22-ц/785/7789/17
Номер справи місцевого суду: 509/2844/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Зазначав, що у період з 17 квітня 1976 року до 09 вересня 2013 року він з ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого вони за договорами купівлі- продажу від 22 серпня 2007 року придбали на імя відповідачки земельну ділянку площею 0,070 га за адресою: Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5 та розташований на ній житловий будинок.

20 листопада 2008 році на ім'я ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, за адресою: Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», ІІІ-масив, вул. Лінія 10, ділянка 26.

Посилаючись на те, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частку на зазначені дві земельні ділянки та житловий будинок (а.с.6).

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги щодо визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки та розташованої на ній житлового будинку не визнала за пропуском позивачем строку позовної давності та за безпідставністю позовних вимог щодо визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої в с. Молодіжне, СОГ «Ветеран», ІІІ-масив, вул. Лінія 10, яка є її особистою власністю (а.с.20-22).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину:

- житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5 та складається в цілому з житлового будинку під літ. «А, а, а(1), а (2), а (3), а (4), а (5)», загальною площею 227 кв.м., житловою 63,5 кв.м. та надвірних споруд: під літ. «Б» - гараж, №1-3 спорудження;

- земельну ділянку площею 0,070 га, розташовану на землях Молодіжненської сільської ради за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5;

- земельну ділянку площею 0,062 га, розташовану на землях Молодіжненської сільської ради за адресою: СОГ «Ветеран», ІІІ-масив, вул.Лінія 10, ділянка 26, с.Молодіжне, Овідіопольський район, Одеська область, з цільовим призначенням для ведення садівництва.

Стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати на користь ОСОБА_2 640 грн. та на користь держави 7 360 грн. (а.с.47-48).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Неправильність рішення суду першої інстанції обґрунтовано порушенням норм матеріального і процесуального права (а.с.55-57).

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи повністю позов суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя і їх частки у майні є рівними.

Проте повністю погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, колегія суддів зазначає, що мотивувальна частина рішення суду, у порушення вимог п.3ч.1ст.215 ЦПК України не містить жодного обґрунтування чому суд не взяв до уваги та відхилив заперечення відповідачки на позов.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 1976 року до 09 вересня 2013 року (а.с.7)

22 серпня 2007 р. на підставі договорів купівлі-продажу, на імя відповідачки були придбані:

-земельна ділянка площею 0,070 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5;

-розташований на зазначеній земельній ділянці житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який складається в цілому з житлового будинку під літ. «А, а, а (1), а (2), а (3), а (4), а (5)», загальною площею 227 кв.м., житловою 63,5 кв.м. та надвірних споруд: під літ. «Б» - гараж, №1-3 спорудження (а.с.8-12);

На підставі рішення Молодіжненської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 11 жовтня 2007 року за №862-V ОСОБА_3 20 листопада 2008 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,062 га, розташовану на землях Молодіжненської сільської ради за адресою: СОГ «Ветеран», ІІІ-масив, вул.Лінія 10, ділянка 26, с.Молодіжне, Овідіопольський район, Одеська область, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1 02 004 3133 (а.с.13,24-25).

У ст. ст. 57, 60 СК України встановлено загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно до положень ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За таких обставин висновок суду першої інстанції в частині поділу майна, придбаного за договорами купівлі-продажу є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції у порушення ст.257 ЦК України не застосував до вказаних вимог ОСОБА_2 строк позовної давності є помилковими., оскільки ОСОБА_3 не взято до уваги положення ст.268 ЦК України.

У статті 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі.

Так, сторонам з 11 жовтня 2007 року на підставі ст.ст.60,70 СК України на праві спільної сумісної власності в рівних частках належить земельна ділянка та житловий будинок, який на ній розташований, а тому строк позовної давності на вимогу про поділ такого майна, з урахуванням правил ч.1ст.69 СК України, не поширюється.

Таким чином, співвласник майна може предявити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 61 СК України (у редакції, чинній до внесення змін відповідно до Закону України від 11 січня 2011 року №2913-VI «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя» (далі Закон № 2913-VI) було встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

9 лютого 2011 року набрав чинності Закон № 2913-VI , яким ст. 61 СК України доповнено частиною п'ятою такого змісту: об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Як зазначалось вище, судом установлено, що спірна земельна ділянка набута ОСОБА_3 20 листопада 2008 року, тобто до внесення змін до ч. 5 ст. 61 СК України.

Таким чином, правовідносини сторін щодо спірної земельної ділянки виникли у 2008 році, а тому регулюються нормами СК України, за якими приватизована земельна ділянка не є спільним майном подружжя та не підлягає поділу.

Закон № 2913-VI не має зворотної дії в часі і не може бути застосований до спірних правовідносин.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 22 лютого 2012 року № 6-99цс11, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, а рішення суду зміні, з відмовою у задоволенні позову в частині поділу земельної ділянки площею 0,062 га, розташованої за адресою: Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», ІІІ-масив, вул. Лінія 10, ділянка 26.

Підлягає зміні й рішення суду в частині стягнення судових витрат.

Звертаючись до суду першої інстанції ОСОБА_2 визначив ціну позову у розмірі 975 865 грн., яка складалася з вартості нерухомого майна-земельної ділянки та житлового будинку, розташованій на ній, яка була вказана в договорах купівлі-продажу від 22 серпня 2007 року (533 729 грн. + 442 136 грн.) а.с.6,8,10.

Вартість земельної ділянки, яка була передана ОСОБА_3 20 листопада 2008 року безоплатно, у матеріалах справи відсутня.

Відповідно до п.п.1п.1ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням ставок судового збору в 2017 році, встановлених Законом України №1744-VIII від 06 грудня 2016 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 000 грн.)

Оскільки ОСОБА_2 просив поділити зазначене майно, а також земельну ділянку, яка була передана ОСОБА_3 безоплатно та визнати право власності на 1/2 всього спірного майна, ціна позову мала складати 488 572, 50грн. (975 865 грн.:2; 487 932,50 грн + 640 грн.), а судовий збір мав був ним сплачений у розмірі 1% ціни позову в сумі 4 885,72 грн.

При подачі позову ОСОБА_2 сплатив судовий збір в розмірі 640 грн.(а.с.4)

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2017 року позивачу відстрочена сплата судового збору в розмірі 9118 грн. до ухвалення судового рішення у справі, яка ОСОБА_2 так і не була сплачена (а.с.17).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтвердила, що вона просить скасувати рішення суду в повному обсязі.

Беручи до уваги, що апеляційний суд частково погодився з висновками суду першої інстанції про поділ майна подружжя та про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки і житлового будинку, розташованого на ній, з ОСОБА_3, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати на користь:

-ОСОБА_2 за сплачений ним судовий збір в розмірі 640 грн.,

-держави за неоплачений позивачем судовий збір за вимоги, які задоволені судом в розмірі 4 239,32 грн. (4 879,32 грн.- 640 грн.).

Оскільки ОСОБА_2заявив необґрунтовану вимогу в частині поділу майна подружжя та визнання права власності на ? частки земельної ділянки, яка була передана ОСОБА_3 безоплатно, у задоволенні якої апеляційним судом відмовлено, з нього на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.303,п.3ч.1ст.307,п.п.3,4ч.1ст.309,ст.313,ч.2ст.314,ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у новій редакції.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

У порядку поділу майна подружжя:

визнати заОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5 та складається в цілому з житлового будинку під літ. «А, а, а (1), а (2), а (3), а (4), а (5)», загальною площею 227 кв.м., житловою 63,5 кв.м. та надвірних споруд: під літ. «Б» - гараж, №1-3 спорудження;

визнати заОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5 та складається в цілому з житлового будинку під літ. «А, а, а (1), а (2), а (3), а (4), а (5)», загальною площею 227 кв.м., житловою 63,5 кв.м. та надвірних споруд: під літ. «Б» - гараж, №1-3 спорудження;

визнати заОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,070 га, розташованої на землях Молодіжненської сільської ради за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5;

визнати заОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,070 га, розташованої на землях Молодіжненської сільської ради за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5.

Відмовити ОСОБА_2 у позові в частині поділу земельної ділянки площею 0,062 га, розташованої на землях Молодіжненської сільської ради за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», ІІІ-масив, вул. Лінія 10, ділянка 26.

Стягнути зОСОБА_3 на користьОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 грн.

Стягнути зОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 4239,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4