Справа №751/6137/17
Провадження №2/751/1497/17
Рішення

Іменем України

23 жовтня 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

при секретарі Дасюк Н. В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживачів,

Встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Облтеплокомуненерго» про визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування витрат на оплату за опалення місць загального користування за період з січня 2017 року по квітень 2017 року; зобовязання здійснити перерахунок витрат теплової енергії за опалення місць загального користування за період з січня 2017 року по квітень 2017 року включно по квартирі АДРЕСА_1 відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово комунального господарства від 31.10.2006 року №359 та провести коригування по особовому рахунку №79718 (а.с.1-2).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири №25, що знаходиться в багатоквартирному будинку за адресою: м. Чернігів, вул. Незалежності, 48, який обладнаний приладом загальнобудинкового обліку теплової енергії. Зазначає, що 30.10.2006 року між нею та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання по даній квартирі. Також, 16.12.2016 року в її квартирі встановлено лічильник теплової енергії та прийнято його в експлуатацію. Із квитанції, яку вона отримала було видно, що за період з січня 2017 року по квітень 2017 року відповідач крім показників квартирного лічильника теплової енергії додатково нарахував оплату за опалення місць загального користування по загальнобудинковому лічильнику. На її звернення до ПАТ «Облтеплокомуненерго» про проведення перерахунку, останній відмовився його зробити. У звязку з чим вважає дії відповідача неправомірними та такими, що не відповідають чинному законодавству, а нараховані суми сплати за опалення за місця загального користування завищеними.

Позивач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши в ній, що позовні вимоги підтримує та просить стягнути з відповідача 1 000 грн на правову допомогу.

Представник відповідача ПАТ «Облтеплокомуненерго» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у письмових запереченнях (а.с.28-31).

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.6) та споживачем послуг, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго». Даний факт підтверджено договором про надання послуг з централізованого опалення водонагрівання від 30.10.2006 року (а.с.7-8).

Вказаний будинок було обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, що не оспорюється сторонами по справі.

Крім того, у квартирі позивача встановлено прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 16.12.2016 року (а.с.10).

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика).

Відповідачем кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за період з січня 2017 року по квітень 2017 року включно нарахована позивачу у відповідності до п.п. 2.2.1, 2.2.2 Методики, п. 12 Правил, на що вказував представник відповідача і зазначено в представлених ним запереченнях.

Однак, з таким розрахунком суд не може погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.4 Методики визначено, що кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні субєкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Як зясовано судом, певна кількість квартир в будинку 48 по вулиці Незалежності в місті Чернігові, в тому числі і квартира позивача обладнані приладом обліку витрат теплової енергії на опалення, а отже зазначений пункт Методики в даному випадку застосуванню не підлягає.

Таким чином, порядок розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування, має визначатися розділом 2 Методики.

Пункт 2.1.4 Методики вказує, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначається розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1.

Крім того, в п. 2.1.4. Методики наводиться формула, за якою визначається загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК.

Пункти 2.2.1 і 2.2.2 Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, між окремими помешканнями будинку.

Зазначені пункти Методики (2.1 і 2.1.4) при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК будинку 48 по вулиці Незалежності в місті Чернігові відповідачем застосовано не було, а отже подальше застосування ним п. 2.2.1 і 2.2.2 Методики при розподілу визначених величин теплової енергії між окремими помешканнями будинку (без дотримання п. 2.1 і п. 2.1.4 Методики) не є правомірним, оскільки одна із вихідних даних розрахована не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою.

Крім того, слід врахувати, що Правилами, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, взагалі не визначено порядку оплати послуг з опалення МЗК споживачами, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії. Рекомендації щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року №47, також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК у разі обладнання багатоквартирного будинку загально будинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку.

Також, суд не приймає до уваги висновок експертного дослідження від 28.09.2017 року № 3034/17-24 (а.с.34-46), на який посилається представник відповідача, як на підставу для відмови у задоволення позову, оскільки наданий висновок щодо вартості спожитої теплової енергії на МЗК за інший період та по квартирі АДРЕСА_3, тобто не стосується даної справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно копії квитанції за послуги ПАТ «Облтеплокомуненерго» за період з січня 2017 року по квітень 2017 року отримувачу послуг за особовим рахунком №79718 нараховано кошти за місця загального користування (а.с.11-13).

Таким чином, дії відповідача щодо нарахування позивачу витрат та оплати теплової енергії за опалення місць загального користування з січня 2017 року по квітень 2017 року є неправомірними, а отже порушене право позивача підлягає захисту заявленим способом.

Вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1 000 грн підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться і витрати на правову допомогу.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з приписами ч.1, ч.2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

У матеріалах справи наявний розрахунок вартості правової допомоги, наданої адвокатом ОСОБА_3 згідно угоди від 14.09.2017 року (а.с.24, 25) та квитанція про сплату коштів в розмірі 1 000 ,00 грн (а.с.26).

За ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З врахуванням категорії складності цивільної справи, обєму складання позовної заяви 3,5 аркуша, суд вважає за необхідне стягнути за надання правової допомоги по складанню позовної заяви за 1 годину витраченого часу.

Отже, виходячи з вимог вищевказаного нормативного акту, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на 1 січня 2017 року становить 1 544 грн, оплата витрат на правову допомогу за 1 год роботи, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 617,60 грн (1544?40%).

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн, від сплати якого позивач була звільнена, на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 11, 57-61, 74, 88, 169, 208, 209, 213-215, 292 ЦПК України, ст.ст. 11, 15-16 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування ОСОБА_2 витрат теплової енергії за опалення місць загального користування за адресою: АДРЕСА_4, за період з січня 2017 року по квітень 2017 року включно.

Зобовязати публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» здійснити ОСОБА_2 перерахунок витрат теплової енергії за опалення місць загального користування за адресою: АДРЕСА_4 за період з січня 2017 року по квітень 2017 року включно відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.2006 року №359 та провести коригування по особовому рахунку №79718.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_2 617 (шістсот сімнадцять) грн 60 коп у рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь державного бюджету (отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, розрахунковий рахунок 0001, код бюджетної класифікації 22030106) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. В. Маслюк