Справа № 514/1571/14-ц
Провадження №2/492/72/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________
27 квітня 2017 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Крутової О. М.,
при секретарі судового засідання Златєвої М. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за власною ініціативою питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради Одеської області, третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, відділу Держгеокадастру України у Тарутинському районі Одеської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобовязання Тарутинської селищної ради вчинити певні дії, стягнення судових витрат, -
Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 16.03.2017 р. позовна заява ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради Одеської області, третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, відділу Держгеокадастру України у Тарутинському районі Одеської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобовязання Тарутинської селищної ради вчинити певні дії, стягнення судових витрат, - задоволена частково. Визнано недійсним державний акт серії ЯИ №368537, виданий ОСОБА_3 на праві приватної власності на земельну ділянку площею 0.1205 га; стягнуто з Тарутинської селищної ради Одеської області на користь позивача судові витрати, повязані з переїздом до суду в розмірі 10 083,09 (десять тисяч вісімдесят три) гривні 09 копійок та судові витрати з оплатою правової допомоги в розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень 00 копійок. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 22 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, також не вирішено питання про судові витрати.

Сторони та їх представники у судове засідання не зявилися; про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою.

У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повина довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Позивач ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 право власності на майно набули в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_4 (Т2, а. с. 101), тобто порядок користування земельними ділянками між суміжними землекористувачами і його правонаступниками існував давно, право землекористування на земельні ділянки набуте на умовах попереднього землекористування. Між попередніми власниками з приводу існуючого суміжного землекористування суперечок не виникало.

Відповідно до статтей 1225 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), ст. 131 Земельного кодексу України (далі за текстом ЗК України) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом.

Враховуючи положення ст. 120 ЗК України, з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда.

Позивач ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 не погоджуються зі встановленими існуючими межами їх земельної ділянки з суміжною земельною ділянкою ОСОБА_3, оскільки межа його земельної ділянки проходить по стіні їх будинку, у звязку з чим співлассники позбавлені можливості обслуговувати зазначену будівлю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок, відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власник земельної ділянки, згідно вимог ч. 1 ст. 106 ЗК України, має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Розмір земельної ділянки, необхідний для обслуговування житлового будинку, визначається шляхом проведення експертизи, з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо. Суд сприяє сторонам у виконанні їх обовязку подати свої докази, для зясування обставин, що мають значення для справи і спеціальних знань. Під час судового розгляду жодна зі сторін не заявляла клопотання про призначення експертизи по цьому питанню.

Положеннями ст. 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Встановлено, що ОСОБА_1 предявляючи позов до суду, однією із вимог просить розвязати земельний спір щодо встановлення меж земельної ділянки, але це фактично ставить питання про зміну меж суміжного землекористувача ОСОБА_3 (третя особа по справі), яке між сторонами склалося.

Так, відповідно до положень ч. ч. 1-3, 5 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування межрайонів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Таким чином, спір щодо меж земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства підлягає вирішенню органами місцевого самоврядування, при яких діють комісії по земельних питаннях.

За результатами розгляду спору органом місцевого самоврядування приймається рішення, яке сторонами земельного спору у разі незгоди може бути оскаржено до суду.

З огляду на те, що існуючий між сторонами спір щодо встановлення меж землекористування не вирішений у встановлену законом порядку органом місцевого самоврядуванням Тарутинською селищною радою Одеської області, позивач ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 не ставлять питання про відновлення існуючих меж землекористування, а фактично заявляють вимоги про зміну існуючих меж землекористування, то у суду не має підстав для задоволення позову в тій частині, оскільки вирішення такого спору чинним законодавством віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Позивач по справі є інвалідом 2-ої групи загальної захворюваності, відповідно до до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», вона є особою, яка звільнена від сплати судового збору.

В пункті 36 Постанови ВССУ №10 від 17.10.2014 р. «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах», зазначено, що у разі, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд

ВИРІШВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради Одеської області, третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, відділу Держгеокадастру України у Тарутинському районі Одеської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобовязання Тарутинської селищної ради вчинити певні дії, стягнення судових витрат.

Зобовязати Тарутинську селищну раду Одеської області змінити існуючи межі землекористування співвласникам будинку: ОСОБА_1, третій особі ОСОБА_2 під номером 10 по вулиці Лесі Українки у с. м. т. Тарутине Одеської області, з урахуванням вимог ДБН, для обслуговування житлового будинку №10 на відстані не менше 1 метру від межі суміжної земельної ділянки ОСОБА_3 під номером 12 по вулиці Лесі Українки у с. м. т. Тарутине Одеської області.

В задоволенні решти позовних вимог щодо про зміни існуючих меж землекористування будинку під номером 10 по вулиці Лесі Українки у с. м. т. Тарутине Одеської області - відмовити.

Стягнути з Тарутинської селищної ради Одеської області на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Арцизький районний суд Одеської області до апеляційного суду Одеської області протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, на протязі 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Крутова