Справа № 487/4998/17
Провадження № 2/487/2451/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.10.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Біцюка А. В., за участю секретаря Попович В. Б., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судового засідання м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, мотивуючи позов тим, що вона є власником спірної квартири, у якій зареєстрований відповідач, який більше п'яти років в квартирі не проживає, речі свої не зберігає, тобто втратив зв'язок з квартирою. На підставі викладеного, просила задовольнити позов повністю.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі - продажу від 22.02.2002 року.

Згідно довідки №2843 від 19.09.2017 року, виданої ЖКП ММР «Бриз» ЖЕК №3, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_3 (власник), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_2 (внук), ОСОБА_5 (внук).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відсутність відповідача за місцем мешкання понад рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власниками житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному домоволодінні більше п'яти років, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 214-215, 226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя А. В. Біцюк