Справа № 175/3070/17
Провадження № 4с/175/36/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

представника зацікавленої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: директор Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_3 та начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_4, на бездіяльність, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просив суд визнати неправомірною бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо не розгляду та не повідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду скарги ОСОБА_1 від 29.06.2017 року, поданої у виконавчому провадженні №41936000, зобов'язати директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 розглянути скаргу ОСОБА_1 від 29.06.2017 року, подану у виконавчому провадженні №41936000, та направити ОСОБА_1 відповідь про результати розгляду даної скарги.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 по справі №2-175/2504/2013, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.11.2013 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2013:

визнано неправомірною бездіяльність начальника управління ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 щодо не розгляду та не повідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду скарги ОСОБА_1 від 06.04.2013 в частині ненадання начальником Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 відповіді на заяву від 09.02.2013;

зобов'язано начальника управління ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 розглянути скаргу ОСОБА_1 від 06.04.2013 у частині ненадання начальником Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 відповіді на заяву від 09.02.2013 та письмово повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду скарги в цій частині.

Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 по справі №2-175/2504/2013 набрала законної сили 26.11.2013.

Добровільно виконати вказане судове рішення начальник управління ДВС (нині заступник начальника Головного територіального управління юстиції питань державної виконавчої служби - начальник управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) ОСОБА_5 відмовився.

04.12.2014 Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області видав мені виконавчий лист для примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 по справі №2-175/2504/2013.

08.02.2014 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_7 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 по справі №2-175/2504/2013.

31.03.2014 старший державний виконавець Попів Р.І. прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження №41936000 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з, нібито, фактичним виконанням боржником, начальником управління ДВС ОСОБА_5, у повному обсязі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 по справі №2-175/2504/2013.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 по справі №4с-175/1731/2014, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.10.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015:

визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_7 щодо незабезпечення направлення ОСОБА_1 (стягувачу у виконавчому провадженні №41936000) копії постанови від 31.03.2014 про закінчення виконавчого провадження №41936000 у строки, передбачені ч. З ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»,

постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_7 від 31.03.2014 про закінчення виконавчого провадження №41936000 із примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 по справі №4с-175/2504/2013 - скасовано,

зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_7 відновити виконавче провадження №41936000 із примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 по справі №4с-175/2504/2013.

12.11.2014 на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 по справі №4с-175/1731/2014 старший державний виконавець Попів Р.І. прийняв постанову про відновлення виконавчого провадження №41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 по справі №4с-175/2504/2013.

23.12.2014 старший державний виконавець Попів Р.І. знову (вдруге) прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження №41936000 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з, нібито, фактичним виконанням боржником - начальником управління ДВС ОСОБА_5 у повному обсязі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 по справі №2-175/2504/2013.

14.12.2015 рекомендованим листом №616, як стягувач у виконавчому провадженні №41936000, я направив до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скаргу «На постанову старшого державного виконавця Попіва Р.І. від 23.12.2014 про закінчення виконавчого провадження №41936000», яка була отримана Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 16.12.2015.

Із 17.12.2015 по 25.05.2017, т.т., упродовж 1,5 роки, посадові особи Департаменту ДВС Міністерства юстиції України по надуманим мотивам відмовлялися розглянути мою скаргу від 14.12.2015.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2016 по справі №4с-175/602/201б-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2016, мою скаргу на неправомірні рішення та бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_8 у виконавчому провадженні №41936000 задоволено в повному обсязі:

1). Визнано неправомірним рішення заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 щодо відмови розглянути скаргу ОСОБА_1 від 14.12.2015, поданої у виконавчому провадженні №41936000.

2). Визнано неправомірною бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 від 14.12.2015 у виконавчому провадженні №41936000 у строки та в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», щодо не прийняття постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 14.12.2015, поданої у виконавчому провадженні №41936000, та не направлення ОСОБА_1 копії постанови, прийнятої за результатами розгляду скарги від 14.12.2015, поданої у виконавчому провадженні №41936000.

3). Зобов'язано заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 розглянути скаргу ОСОБА_1 від 14.12.2015 у виконавчому провадженні №41936000, прийняти та направити ОСОБА_1 постанову про результати розгляду скарги ОСОБА_1 від 14.12.2015 у виконавчому провадженні №41936000.

Урешті-решт, після того, як ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2016 по справі №4с-175/602/201б-ц набрала законної сили, директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 прийняв постанову №3 від 26.05.2017, якою задовольнив мою скаргу від 14.12.2015, скасував постанову старшого державного виконавця Попіва Р.І. від 23.12.2014 про закінчення виконавчого провадження №41936000, зобов'язав начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4, вжити заходів щодо приведення виконавчого провадження у відповідність з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

23.06.2017 на виконання постанови директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 №3 від 26.05.2017 начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4, прийняла постанову без номера, якою іще раз (удруге) скасувала постанову старшого державного виконавця Попіва Р.І., від 23.12.2014 про закінчення виконавчого провадження №41936000.

29.06.2017 постанову начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_4, без номера від 23.06.2017 я оскаржив до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3, направивши відповідну скаргу рекомендованим листом.

На дату звернення до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з даною скаргою жодної відповіді від директора Департаменту ДВС ОСОБА_3 про результати розгляду скарги від 29.06.2017 скаржник не отримав. Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 21.08.2017, оскаржувана ним постанова начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_4. І.І., від 23.06.2017 у виконавчому провадженні №41936000 - є дійсною (не скасована, не змінена).

Таким чином, у результаті бездіяльності директора Департаменту ДВС ОСОБА_3 моя скарга від 29.06.2017 у виконавчому провадженні №41936000 не розглянута, про результати її розгляду його не повідомлено. Заявник зазначає, щодо неправомірності вчинених дій, та звернувся до суду щодо захисту своїх порушених прав.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав з підстав, що в ній зазначені, і просив її задовольнити.

Заінтересована особа в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги, відповідно до яких вважає її не обґрунтованою та просить відмовити в її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, наявні заперечення на скаргу, суд приходить до наступних висновків.

За правилами статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 384 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 Цивільного процесуального кодексу України), незалежно від місця виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» «Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців».

Як встановлено судом відповідно до покладених на Департамент ДВС Міністерства юстиції України завдань, на ОСОБА_3, як директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, покладений обов'язок здійснювати державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями, здійснювати контроль за рішеннями, діями чи бездіяльністю підпорядкованих їй державних виконавців, у т.ч., й шляхом розгляду скарг стягувачів у виконавчих провадженнях, що перебували або перебувають у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст. 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (№1403-//ІІІ), ч. З ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-//ІІІ), відповідно до покладених на Департамент ДВС Міністерства юстиції України завдань, директор Департаменту ДВС ОСОБА_3 був зобов'язаний розглянути мою скаргу від 29.06.2017 у виконавчому провадженні№41936000 і направити мені відповідь про результати її розгляду.

Однак, усупереч вимогам ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст. 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (№1403-//ІІІ), ч. З ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-//ІІІ), усупереч покладеним на Департамент ДВС Міністерства юстиції України завдань, директор Департаменту ДВС ОСОБА_3 не розглянув мою скаргу від 29.06.2017 у виконавчому провадженні №41936000 і не повідомив скаржника про результати її розгляду.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином дії були вчинені не у відповідності до Закону та призвели до порушення прав скаржника та засад виконавчого провадження, закріплені у статті 2 Закону № 1404-VIII, відповідно до якої виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад справедливості, неупередженості та обєктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про задоволення скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 208 210, 387 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: директор Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_3 та начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_4, на бездіяльність задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо не розгляду та не повідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду скарги ОСОБА_1 від 29.06.2017 року, поданої у виконавчому провадженні №41936000.

Зобов'язати директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 розглянути скаргу ОСОБА_1 від 29.06.2017 року, подану у виконавчому провадженні №41936000, та направити ОСОБА_1 відповідь про результати розгляду даної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів з дня її винесення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.О. Ребров