ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Фастів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь частину вартості витрат, які були понесені нею на утримання спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 3908 гривень 79 копійок. Свій позов мотивує тим, що з 14 березня 2015 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Проте шлюб за рішенням Фастівського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 року було розірвано. Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що дитина з двох місяців страждає на алергію, в січні 2017 року стан здоровя сина погіршився, тому здавши всі необхідні аналізи та отримавши результати дослідження, вона поїхала з сином в клініку «Медіком», де за консультацію лікаря-алерголога заплатила 569 гривень. Окрім того, позивач зазначає, що в інтернет-магазині замовляла для сина дитячий одяг, пляшечку для годування та придбала для сина дитячу коляску. Зазначає, що окрім державної допомоги на дитину у розмірі 860 гривень вона не отримує, а витрачена нею сума становить 5862,79 гривень. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні 14 червня 2017 року позов підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що дитина постійно хворіє, окрім того, нею витрачаються кошти на придбання йому одягу, ліків тощо. Зазначила, що ніяких доходів окрім державної допомоги, яку отримує на утримання сина не має. Між тим, в судове засіданні 26 червня 2017 року позивач не зявилася, проте до суду направила письмову заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи за її відсутності, зазначила, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, пославшись на свої письмові заперечення наявні в матеріалах справи. Окрім того суду пояснив, що за рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку та на утримання дружини, до досягнення сином трьохрічного віку, також у розмірі ? частини від усіх видів його доходу. Таким чином, на користь позивачки від сплачує 50 % від своєї заробітної плати. Разом з тим, зазначив, що на його утриманні також перебувають батьки пенсіонери, з якими він разом проживає та утримує їх.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2015 року, який рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2016 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина, ОСОБА_4, 13 жовтня 201 року народження, що підтверджено копією Свідоцтва про його народження, Серія I-ОК № 311637 від 17 жовтня 2015 року.

Як вбачається з рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 2 квітня 2017 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 24 жовтня 2016 року, до досягнення сином повноліття та аліменти на утримання самої позивачки у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, до досягнення сином трьохрічного віку, починаючи з 24 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аліменти мають на меті забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих (виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, у додаткових витратах, суд може стягнути такі витрати з платника аліментів.

За змістом ст.185 СК України такі витрати є додатковими, понад витрат, понесених у звичайному житті та викликані виключними обставинами.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Витрати вказані позивачем в позовній заяві, не є додатковими витратами, які викликані виключними обставинами, а тому стягнення таких витрат додатково до встановленого розміру аліментів є безпідставним.

Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.18 Постанови від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Однак, стороною позивача, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України належними та допустимими доказами не доведено жодної обставини, які можуть вважатись особливими в розумінні ст. 185 СК України та крім цього, не доведено необхідності нести такі додаткові витрати.

Твердження позивачки щодо необхідності стягнення на її користь додаткових витрат, які вона понесла на придбання ліків, одягу, пляшечки для годування та дитячої коляски, про що до матеріалів справи долучено квитанції (фіскальні чеки), переважно без зазначення покупця не можуть бути належними доказами в розумінні ст.58,59 ЦПК України, окрім того, їх також не можна віднести до витрат, що викликані особливими обставинами, такі не є додатковими витратами та відносяться до поточних витрат, участь у яких повністю покривається аліментними платежами відповідача.

Всі ці обставини в їх сукупності спростовують мотиви позову про те, що позивач несе додаткові витрати, пов'язані з вихованням сина. Витрати за цими квитанціями (фіскальними чеками) додатковими вважатись не можуть.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що позов є безпідставним і у задоволенні такого позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58- 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.180-184, 185, 191 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ