Ухвала

іменем україни

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області, Олександрівська селищна рада Донецької області, про усунення перешкод у здійсненні права щодо виховання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 10 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області, Олександрівська селищна рада Донецької області, про усунення перешкод у здійсненні права щодо виховання дитини.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 з 2011 року по квітень 2014 року. 03 вересня 2013 року у шлюбі народився син - ОСОБА_5. З часу припинення шлюбних відносин син залишився проживати з матір'ю.

У зв'язку з тим, що між ним і відповідачкою неодноразово виникали конфлікти з приводу його участі у вихованні сина, відповідачка перешкоджає йому в спілкуванні з дитиною, а він має намір в подальшому спілкуватися із сином, займатись його вихованням, що буде сприяти нормальному розвитку дитини, просив суд зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні та встановити наступні способи його спілкування з сином за його місцем проживання: особисті спілкування щотижнево з 17 години п'ятниці по 20 годину неділі; щорічний спільний відпочинок з 1 по 10 січня та з 1 по 30 липня.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 10 січня 2017 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_6 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено ОСОБА_3 наступні способи участі у спілкуванні з сином ОСОБА_7 та у його вихованні: мати право на особисті побачення з сином за місцем проживання дитини, чи загальнодоступних місцях (місцях дитячих розваг та відпочинку, скверах, парках тощо, також за місцем проживання дитини) під наглядом матері щотижнево: першу та третю суботи місяця з 10 години до 12 години; дві години на день буднього дня, у другий та четвертий тижні місяця, попередньо погоджуючи з матір'ю дитини конкретний день та час спілкування з сином, з урахуванням його режиму дня та стану здоров'я; мати право на необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього спілкування.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2

Дитина постійно проживає з матір'ю, що визнавалось сторонами.

Встановлено, що батьки не досягли згоди щодо участі батька ОСОБА_3, який проживає окремо від дитини, у її вихованні.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Вирішення батьками питань щодо виховання дитини регулюється нормами статті 157 СК України.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У силу ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації, спілкування батька з дитиною та участь у її вихованні не порушує інтересів малолітнього, можливе під наглядом матері.

При вирішенні спору суди дійшли висновку, що спілкування позивача із сином не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини.

Визначаючи способи участі позивача у вихованні дитини, суд урахував висновок органу опіки та піклування щодо обумовлення побачення з дитиною присутністю матері, що викликано інтересами та віком дитини.

За правилами частини шостої ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з висновком від 22 листопада 2016 року, орган опіки та піклування, зокрема, визнав можливим установити дні спілкування ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_7 кожну суботу (або у вихідний день батька) з 10.00 години до 13.00 години.

Висновків щодо інших способів участі батька у вихованні, порушених у позовній заяві, орган опіки та піклування не зробив.

Ураховуючи, що висновок є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини щодо спілкування з матір'ю у вихідні дні, суди попередніх інстанцій обґрунтовано не погодилися з ним в частині спілкування батька з сином щосуботи. При цьому апеляційний суд обґрунтовано визнав, що визначений позивачем спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з хлопчиком звужує права обох батьків у здійсненні права щодо виховання дитини.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, взявши до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, дійшов правильного висновку про саме такий спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина, що не суперечить інтересам дитини.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Т.О. Писана

О.В.Попович