Справа № 460/2799/17 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/5595/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого- судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

за участю позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 17 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права приватної власності на частку житлового будинку, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 17 серпня 2017 року забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на будинок або об"єкт незавершеного будівництва, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1201га, що розташована на розі АДРЕСА_1, кадастровий № ділянки НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_5 відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку від 05.07.2007 року.

Також заборонено ОСОБА_5 реєструвати право власності на вказаний будинок та/або як на об"єкт незавершеного будівництва, відчужувати, передавати його в заставу, іпотеку чи іншим чином обтяжувати вказаний об"єкт нерухомості та земельну ділянку, на якій він розташований, а також вчиняти будь-які дії щодо відчуження чи обтяження вказаної вище земельної ділянки до вирішення позовної заяви в суді по суті.

Вищевказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_5. Вважає ухвалу суду незаконною. Звертає увагу, що позивач не має жодного відношення до будівлі та об"єктів незавершеного будівництва стосовно яких суд вжив заходів забезпечення позову. В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 17 липня 2017 року та відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає до задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд зазначив, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення, без зазначення будь-яких підстав обрання таких заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що така ухвала про забезпечення позову підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову є такою, що задоволенню не підлягає з наступних обставин.

На момент постановлення оскаржуваної ухвали, чинна редакція ЦПК України передбачала наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову, повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Частиною 3 ст.151 ЦПК України, передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.1ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частина 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, судом в порушення ч.5 ст. 153 ЦПК України не зазначено підстав обрання вжитих заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що в липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання права приватної власності на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 або стягнути з ОСОБА_5 вартість частки у грошовому еквіваленті.

З наявної фотокопії договору-купівлі продажу земельної ділянки від 05.07.2007 року вбачається, що ОСОБА_5 придбав в ОСОБА_6 земельну ділянку площею, 0,1201 га, яка розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1.

Доводи заяви про забезпечення позову не містять жодних належних доказів в підтвердження того, що ОСОБА_5 має намір відчужити будинок, що знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером - НОМЕР_1.

Зазначає, що відповідачем проводяться активні заходи спрямовані на продаж будинку, а найняті ним - ОСОБА_3 сторожі, які пильнують спірний будинок, повідомляють, що відповідач регулярно привозить потенційних покупців будинку, які здійснюють його огляд.

Колегія суддів вважає, підстави зазначені позивачем в заяві про забезпечення позову надуманими та таким, що не підтверджені належними доказами і що існує реальна загроза відчуження будинку, право власності на який відповідачем не оформлено, та який знаходиться за на земельній ділянці за кадастровим номером - НОМЕР_1, в зв"язку з чим не знаходить підстав для забезпечення даного позову в обраний позивачем спосіб за наявних доводів.

Згідно норм ч. 2 ст. 149 ЦПК України в редакції чинній на даний момент,забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

ОСОБА_3 не позбавлений права повторно звернутися до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову долучивши до неї докази в підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 17 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 січня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк