У х в а л а

іменем україни

18 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Ситнік О.М.,Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до управління держпраці у Волинській області, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Луцьку Волинської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про встановлення факту нещасного випадку, визнання акту проведення додаткового розслідування нещасного випадку за формою Н-5 недійсним, зобов'язання скласти акт за формою Н-1, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Луцьку на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 28 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом до Управлінння держпраці у Волинській області, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м. Луцьку Волинської області, ОСОБА_5 про встановлення факту нещасного випадку, визнання акту проведення додаткового розслідування нещасного випадку за формою Н-5 недійсним, зобов'язання переписати акт за формою Н-1.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час дорожньо-транспортної пригоди загинув її чоловік - ОСОБА_7

Вказувала, що чоловік з 18 червня 2013 року працював водієм у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на умовах трудового договору, який був зареєстрований у Луцькому районному центрі зайнятості та керував автобусом MERCEDES-BENZ SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1, НАЛЕЖНИЙ ОСОБА_5 на праві власності.

27 грудня 2013 року комісія призначена наказом від 29 листопада 2013 року № 135 територіального управління Держгірпромнагляду у Волинській області провела спеціальне розслідування нещасного випадку і склала акт за формою Н-5 прийшовши до висновку, що транспортний засіб використовувався її чоловіком в особистих цілях, без відома роботодавця та нещасний випадок, що стався з ним не пов'язаний з виробництвом.

06 травня 2014 року було проведено повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, за результатами розгляду якого було скасовано попередній акт і складено новий, в якому комісія повторно прийшла до висновку, що транспортний засіб використовувався чоловіком в особистих цілях, без відома роботодавця і нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом.

Вироком Луцького міськрайонного суду від 01 липня 2015 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України за внесення в табель обліку та використання робочого часу за листопад 2013 року завідомо неправдивих відомостей про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 перебував на вихідному дні.

У липні 2015 року вона (позивач) звернулась до територіального управління Держгірпромнагляду у Волинській області з проханням скасувати акт форми Н-5 на що отримала відмову. В зв'язку з чим звернулась до суду з позовом в якому просила визнати недійсним та скасувати акт форми Н-5 від 06 травня 2014 року проведення додаткового розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати нещасний випадок таким, що стався під час виконання трудових обов'язків і пов'язаним з виробництвом.

Зобов'язати відповідача скласти новий акт форми Н-1 про нещасний випадок.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 28 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано акт форми Н-5 від 06 травня 2014 року проведення додаткового розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що стався під час виконання трудових обов'язків і пов'язаним з виробництвом.

Зобов'язано Управління держпраці у Волинській області скласти новий акт Н-1 про нещасний випадок.

Стягнуто в рівних частинах з Управління держпраці у Волинській області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м. Луцьку Волинської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 551,20 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Луцьку просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, зокрема, визнаючи недійсним з наступним скасуванням акта проведення додаткового розслідування нещасного випадку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що висновки комісії з розслідування нещасного випадку ґрунтувалися лише на поясненнях фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 і які згодом були повністю спростовані вироком суду яким встановлено, що остання внесла до табелю обліку робочого часу завідомо неправдиві відомості. Вирок набрав законної сили та в силу ст. 61 ЦПК України є обов'язковим при розгляді даної справи.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Луцьку відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 28 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак