Єдиний унікальний номер 243/7235/17 Номер провадження 22-ц/775/1881/2017
Головуючий у 1 інстанції: Мінаєв І.М. Єдиний унікальний номер 243/7235/17
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/1881/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Груіцької Л.О.,

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2017 року позов задоволено частково, стягнено з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором без номера від 18 травня 2009 року в сумі 12 507, 28 грн., що складається із: заборгованості за кредитом станом на 31 серпня 2016 року у розмірі 6 665, 29 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом, яка утворилася за період з 09 серпня 2014 року по 30 червня 2017 року включно та становить 5 841, 99 грн.. У задоволенні позовних вимог про стягнення щомісячних платежів за період до 09 серпня 2014 року, пені за період з 14 квітня 2014 року по 30 червня 2017 року включно та штрафу відмовлено. Стягнено з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 256 грн..

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині зменшення заборгованості за процентами, задовольнивши позовні вимоги банку у цій частині у повному обсязі, у іншій частині рішення залишити без зміни. Посилається на те, що рішення в частині зменшення заборгованості за процентами прийняте без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Так суд зменшив заборгованість за процентами та здійснив розрахунок заборгованості за ставкою 30% річних, при цьому не взяв до уваги збільшення відсоткової ставки за договором та нарахування подвійних відсотків у випадку порушення зобовязань за договором. Між сторонами був укладений кредитний договір у формі договору приєднання. Відповідачка 16.08.2011 року підписала нову анкету заяву і таким чином приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання та засвідчила згоду з вказаними Умовами та правилами, а також зобовязалась знайомитись з усіма змінами на офіційному сайті банку. З огляду на умови кредитного договору сторони погодили змінюваний тип процентної ставки за користування кредитом та порядок повідомлення позичальника про її зміну, зокрема, шляхом інформування клієнта не менше ніж за 7 днів до введення змін у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Клієнт банку зобовязаний отримувати виписки про стан карткового рахунку та про операції, що проводяться по картрахунку. Банк 31.07.2014 року, 31.08.2014 року, 30.04.2015 року та в інші дати повідомив позичальника про збільшення відсоткової ставки у виписці по рахунку, яка міститься в матеріалах справи, а також завчасно за 15 днів проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту шляхом направлення sms повідомлень на номер клієнта, про що свідчать копії витягів про їх відправлення від 15 серпня 2014 року та від 15 березня 2015 року. Відповідач свій обовязок з отримання виписок про стан карткового рахунку та про операції, що проводяться по картрахунку не виконала та не предявила банку вимог щодо незгоди з підвищенням процентної ставки та розірвання кредитного договору. Отже, збільшення процентної ставки відбулось у строки та спосіб, що передбачені кредитним договором, а тому у суду не було правових підстав для зменшення заборгованості по процентам та нарахування відсотків за ставкою 30% річних. Нарахування подвійних відсотків на всю суму заборгованості передбачено наказом банку від 02.04.2014 року №СП-2014-6635230. Згідно з пунктами 1.1.6.1, 1.1.6.2 Умов та правил надання банківських послуг в редакції станом на 01.04.2014 року зміни в ці Умови та правила вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку у випадках, не заборонених діючим законодавством. У тих випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання наступних каналів звязку: офіційний сайт банку; розміщення інформації у відділеннях банку; підпис необхідних документів безпосередньо у відділенні банку. Зміни, внесені в Умови та правила діють з моменту їх публікації на сайті, але не раніше підтвердження змін діями клієнта щодо використання послуг банку. Із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач до травня 2014 року користувалась кредитними коштами та сплачувала заборгованість за договором, отже своїми діями вона підтверджувала згоду із змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифами банку щодо подвійного нарахування відсотків та погоджувалась із розміром нарахованих відсотків. Економічна експертиза по справі не проводилась, розрахунок відповідача не є належним доказом заборгованості по процентам, тому що відповідач не має спеціальних знань для здійснення розрахунку. Отже банком було правомірно внесено зміни до Умов та правил надання банківських послуг, розмір нарахованих відсотків відповідає положенням вказаних Умов та правил та Тарифів, а суд першої інстанції незаконно зменшив заборгованість по процентам.

В засідання апеляційного суду сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням 10 жовтня 2017 року представником позивача ОСОБА_2 та представником відповідача ОСОБА_3 телефонограм із зазначенням часу та місця розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із справи вбачається, що 18 травня 2009 року між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, що складається із підписаної відповідачем заяви, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідачка отримала кредитку «Універсальну» «55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 250 грн. та базовою процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Своїм підписом відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді та висловила згоду з тим, що заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено номер кредитної картки 311421 (а.с.7).

Також 18 травня 2009 року відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій серед іншого, зазначено про базову відсоткову ставку в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) 2,5 % (а.с.8).

Відповідачка не заперечувала, що отримала кредитну картку та користувалась нею.

В подальшому кредитний ліміт був збільшений банком до 7 000 грн., проти чого відповідачка також не заперечувала.

16.08.2011 року відповідачка підписала анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій зазначила інформацію про себе, у графі «Виявляю бажання оформити на своє імя» відмічено «ідентифікація з паспортом», зазначено бажаний кредитний ліміт по платіжній карті «Універсальна/GOLD» - 5 000 грн.. Підписом у заяві відповідачка висловила згоду з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку, вона зобовязується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись із їх змінами на сайті ПриватБанку (а. с. 51).

За інформацією банку відповідачка згідно кредитного договору отримала картки № 311421, 204343, 298183, 892735 та 155575, остання з яких мала термін дії до останнього дня серпня 2016 року (а.с.56).

Звернувшись із позовом у даній справі банк просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитом в сумі 76 955,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 6 998, 11 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 62 517 грн., заборгованості за пенею та комісією 3 300 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 3 640, 76 грн..

У письмовому заперечення проти позову відповідачка визнала позов частково, погодилась із розміром заборгованості за кредитом в сумі 6 998, 11 грн., але заперечувала проти нарахування позивачем процентів за підвищеною процентною ставкою в період з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2015 року у розмірі 34,80 % та в період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2017 року у розмірі 43,20%. Посилалась на те, що договором передбачено сплату процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про збільшення банком процентної ставки вона письмово не повідомлялась, будь яких угод про зміну умов договору не підписувала. Крім того, просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у стягненні заборгованості за процентами, повернення яких передбачалось періодичними платежами, за період понад 3 роки до часу звернення позивача з позовом. Також просила відмовити у задоволенні вимог про стягнення пені та штрафів, оскільки вона проживає у м. Словянську, яке відноситься до зони проведення АТО.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд стягнув з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитом у станом на 31 серпня 2016 року в сумі 6 665,29 грн., розмір якої підтверджено розрахунком заборгованості та визнається відповідачкою. Рішення у цій частині не оскаржується.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами суд виходив із того, що останній платіж за кредитом відповідачка здійснила 23 травня 2014 року, до суду позивач звернувся з даним позовом 09 серпня 2017 року. Умови та правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких визначено строк позовної давності 50 років, відповідачка не підписувала та просила застосувати строк позовної давності, тому суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за період по 08 серпня 2014 року включно у розмірі 1 065,07 грн. у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Доводів щодо неправильності рішення в частині застосування строку позовної давності апеляційна скарга не містить.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 09 серпня 2014 року по 30 червня 2017 року, за який строк позовної давності не пропущено, суд обґрунтовано виходив із того, що договором, укладеним між сторонами, було визначено процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних (2,5% на місяць).

Наказом ПАТ КБ «Приватбанк» № СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року з 01 вересня 2014 року підвищено процентну ставку за користування кредитною карткою «Універсальна» до з 2,5 % на місяць до 2,9% на місяць, тобто до 34,8% річних. При цьому у п.3 наказу зазначено, що по всім витратам, здійсненим до 01.08.2014 року проценти будуть начислятись за старою ставкою до повного погашення заборгованості по цим витратам. (а.с.78-81)

Наказом ПАТ КБ «Приватбанк» № СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015 року з 01 квітня 2015 року підвищено процентну ставку за користування кредитною карткою «Універсальна» до з 2,9 % на місяць до 3,6% на місяць, тобто до 43,2% річних (а.с.82-86).

Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що проценти до 31 серпня 2014 року нараховані у розмірі 30% річних, з 01 вересня 2014 року по 31.03.2015 року у розмірі 34,8% річних, з 01 квітня 2015 року по 30.06.2017 року у розмірі 43,20% річних (а.с.4-6).

Оскільки з виписки із карткового рахунку вбачається, що починаючи з 24 травня 2014 року відповідачка не користувалась кредитною карткою та не здійснювала витрат, тобто витрати були здійснені нею до 01.08.2014 року, суд правильно прийшов до висновку про те, що підстави для обчислення процентів за новою підвищеною ставкою відсутні.

Суд також обґрунтовано не прийняв до уваги доводи позивача про те, що з квітня 2014 року позивачем були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів в частині розрахунку процентів, згідно із яким у разі виникнення прострочених зобовязань проценти нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості, оскільки відсутні докази погодження з відповідачкою як підвищення процентних ставок, так і нарахування процентів у подвійному розмірі.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 1056-1 ЦК України, в редакції, що діяла на час укладання договору між сторонами, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів погодження з відповідачем підвищення процентної ставки з 01.09.2014 року та з 01.04.2015 року, суд обґрунтовано задовольнив частково позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та стягнув заборгованість за процентами, виходячи із обумовленої договором процентної ставки 30% річних.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони погодили змінюваний тип процентної ставки безпідставні та суперечать наявним у справі доказам.

Анкета заява від 18.05.2009 року та довідка про умови кредитування від 18.05.2009 року, підписані відповідачкою, не містять умов про змінювану процентну ставку, навпаки, зазначено про базову процентну ставку за кредитом 2,5% на місяць, тобто визначена фіксована процентна ставка.

Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» стаття 1056-1 ЦК України викладена в такій редакції: «Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки».

Дійсно, 16.08.2011 року відповідачка підписала анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій зазначено, що вона пройшла ідентифікацію, ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку, зобовязалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись із їх змінами на сайті ПриватБанку.

Однак, доказів про те, що первісно обумовлена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць змінена на змінювану процентну ставку не надано. Про це не зазначено в анкеті заяві, долучений до неї витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року також не містить вказівки про домовленість щодо змінюваної процентної ставки.

Посилання заявника апеляційної скарги на пункт 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року, яким передбачено, що банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків не свідчить про домовленість щодо змінюваної процентної ставки, оскільки не встановлено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, який дозволяє точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору та максимальний розмір збільшення процентної ставки.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

ОСОБА_4