Справа № 175/3332/16-ц
Провадження № 2/175/1353/16
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ПАТ «Страхова компанія «UNIQA» про відшкодування матеріальних та моральних збитків заподіяних ДТП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив суд, ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 12151,11 грн. та моральної шкоди у розмірі 6890,00 грн., а також суму судових витрат у загальному розмірі 3051,20 грн.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали предявлений позов у повному обсязі і просила його задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача суми завданої матеріальної та моральної шкоди у розмір зазначених в уточненій позовній заяві.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову, зазначивши що з позивачем страховою компанією проведено повний розрахунок збитків, а інші суми надані позивачем є необґрунтованими та безпідставними, тому просили суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Представник страхової компанії у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про можливий розгляд справи без їх участі, а також надали письмові пояснення у яких зазначили про повне відшкодування матеріальних збитків позивачу ОСОБА_1, про що останній надав відповідні розписки, тому просили врахувати дані обставини та ухвалити рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам наданими сторонами у судовому засіданні, суд дійшов наступного висновку.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справ, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 14 травня 2016 року, близько 09 год. 50 хв., водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, у м.Дніпропетровську, по вул. Почтовій, під час руху відволіклася від керування, в результаті чого допустила наїзд на автомобіль НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_1, тим самим порушила вимоги п. 2.3 б.

Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 199/4200/16-п) від 22.06.2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, визначено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим у судовому засіданні встановлено, що 30.11.2015 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/5966393.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Seat Ibiza» д/н НОМЕР_3. Строк дії поліса - з 01.12.2015 року до 31.12.2016 року і франшиза за полісом - 1 000 грн.

У свою чергу, 17.05.2016 року водій ОСОБА_3 повідомила, що 14.05.2016 року у смт. Ювілейне сталося ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, під її керуванням, та транспортним засобом «Hyundai» д/н НОМЕР_4.

Після чого, 16.05.2016 року до Страховика звернувся позивач ОСОБА_1 із заявою про виплату матеріального збитку за вищевказаною подією та правовідносини, що склались між сторонами, регулюються нормами спеціального закону - ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV зі змінами.

Так, ст. 3 Закону зазначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 22.1. Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 36.2. Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Крім того, відповідно до ст. 36.2 Закону Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, керуючись вищевказаними нормами Закону, на підставі рахунку та калькуляції ТОВ «Автолайф», (без проведення експертизи) Страховик і потерпілий ОСОБА_1 досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Після чого, 16.06.2016 року ОСОБА_1 надав Страховику заяву про ознайомлення та згоду з сумою страхового відшкодування у розмірі 7131,69 грн.

Даною заявою ОСОБА_1 також підтвердив, що вказана сума виплати є остаточною, та по вказаному випадку в жодному разі, будь-які майнові та немайнові вимоги з його богу будуть відсутні.

Того ж дня, 16.06.2016 року було затверджено страховий акт про виплату страхового відшкодування, згідно з яким вартість матеріального збитку з урахуванням зносу становить 8131,69 грн.

На підставі чого, 21.06.2016 року відповідно до поданої потерпілим заяви, Страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 7131,69 грн. (8131,69 грн. - 1000 грн. франшиза за Полісом).

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу страхове відшкодування було розраховано та виплачено позивачу відповідно до вимог чинного законодавства, тобто матеріальні збитки отримані в наслідок ДТП йому повністю відшкодовані.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на висновок проведеної ним експертизи, як на докази обґрунтування своїх вимог в частині суми відшкодування матеріальних збитків, суд ставиться до них критично, оскільки дане дослідження проводилося у досудовому порядку та на замовленням самого відповідача і експерт, який проводив дослідження не попереджався про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, під час судового розгляду, на розяснення судом сторонам їх права на призначення судової експертизи, ні позивачем ні його представником жодних клопотань щодо проведення експертних досліджень заявлено не було.

Крім того, при візуальному огляді фотознімків пошкоджень транспортних засобів, наданих сторонами та наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманого з Амур-Нижньодніпровського районного суду, суд вбачає пошкодження автомобілів, характер яких зазначено відрізняється від того, який описаний позивачем у своєму позові, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність заявлених вимог в частині відшкодування суми матеріальних збитків, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства, тому залишає їх без задоволення.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки компенсацію за заподіяну нею суму моральної шкоди, суд також не знаходить обґрунтованих підстав для можливості їх задоволення, оскільки ОСОБА_1 не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як передбачено ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В рахунок вказаних вище обставин, в абз.1 п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про Судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Крім того, в п.9 вказаної вище Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У свою чергу, ОСОБА_1 обґрунтовує заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі, яка становить саме 6890,00 грн., а тому підстав для задоволення позовних вимог в даній частині суд також не знаходить.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.10 ЦПК України).

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 1 ЦПК України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обовязковість рішень суду до виконання.

Виходячи з наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні такі вимоги не знайшли свого ґрунтовного підтвердження та суперечать нормам чинного законодавства.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України суму судового збору віднести за рахунок позивача, стягнувши з нього на користь Держави суму у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 124, 129, ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 79, 84, 88, 137, 212, 215, 214, ЦПК України, ст.ст. 11, 13-16, 23, 79, 88, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ПАТ «Страхова компанія «UNIQA» про відшкодування матеріальних та моральних збитків заподіяних ДТП залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_5) на користь Держави суму судового збору у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Ребров