Провадження № 2/127/4880/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 жовтня 2017 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Антонюка В.В.

при секретарі Гончаруку І.О за участі позивача: ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення порушень прав члена сімї власника будинку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення порушень прав члена сімї власника будинку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на даний час зареєстрований та постійно проживає в будинку по вул. Щукіна, 86 м. Вінниця та є членом сімї відповідачів співвласників будинку: ОСОБА_3 належить 17/25 частки, а 8/25 частки ОСОБА_4 ОСОБА_3 мати позивача, а ОСОБА_4 рідний брат. Разом із позивачем в будинку постійно зареєстровані та проживають: дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 В 1993 році ОСОБА_3 зі своєю сімєю переїхали жити в отриману державну 3-х кімнатну квартиру по вул. Д. Нечая, в м. Вінниці, залишивши будинок. Позивача також було прописано у вищезазначеній квартирі, оскільки як член сімї, був вписаний в ордер на отримання квартири, проте позивач залишився проживати у будинку. У 2000 році позивач прописався у будинку за місцем постійного проживання, а квартира згодом була приватизована вже без позивача. Зі згоди ОСОБА_3 позивач здійснював ремонт будинку, провів єдину систему водопроводу та інші роботи по догляду за будинком. Між сторонами склалися неприязні відносини, результатом яких стало те, що відповідачі частину будинку, а саме приміщенням: № 2-1 (коридор), №2-2 (санвузол), № 2-3 (кухня), № 2-4 (кімната), № 2-5 (кімната), що находиться в користуванні позивача та його сімї, відключили від електро-газо-водо - постачання. У звязку з цим позивач звернувся до суду та просив усунути порушення прав члена сімї власника будинку. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В судовому засіданні 29.08.2017 відповідач ОСОБА_4С позовні вимоги не визнав. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він із батьками та меншим братом проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, через неприязні відносини відповідачі відключили частину будинку в якій мешкає їхня сімя від електро-газо-водо - постачання. Сімя змушена користуватись криницею сусідів та електроенергією, газ в будинку взагалі відсутній. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Судом достовірно встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 11.06.2003 року ОСОБА_3 стала власником житлового будинку з господарськими будівлями № 86 по вул. Щукіна в м. Вінниці (а. с. 6). Згідно договору дарування від 13.10.2015 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 8/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером 86, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Щукіна (а.с.7). Зазначене право було зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухове майно. На даний час співвласниками будинку є ОСОБА_3 (17/25 частки) та ОСОБА_4 (8/25 частки). Судом встановлено, що ОСОБА_3 мати позивача, а ОСОБА_4 брат позивача. Згідно довідки квартального комітету «Ясний» від 22.03.2017 року за адресою вул. Щукіна,86 (84) зареєстровані та проживають: ОСОБА_5,1973 р. н., ОСОБА_1 1971 р. н., ОСОБА_6, 1993 р. н. та ОСОБА_7, 2004 р. н. (а. с. 13). Згідно листа Начальника Лівбережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 від 26.07.2017 року № 7483/201-17 тричі до відділів поліції надходили заяви та повідомлення про відключення газо-водо-електро-постачання за адресою: м. Вінниця, вул. Щукіна, 86: 12.01.2010 року до Замостянського РВ м. Вінниці зверталась ОСОБА_5 з приводу неправомірних дій ОСОБА_4; 25.11.2011 року до Староміського РВ м. Вінниці за фактом самовільного відключення електроенергії ОСОБА_4; 22.02.2017 року до Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області зверталась ОСОБА_5 з приводу перекриття ОСОБА_4 газопостачання до будинку (а.с.16). Згідно ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що утримання будинку та оплату комунальних послуг здійснює позивач ОСОБА_1 та його сімя, згідно наданих квитанцій по сплаті комунальних послуг. Згідно ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Згідно ст. 405 ЦПК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Статтею 310 ЦК України визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд, вважає, що позов обгрнутований, порушення прав члена сімї власника будинку підтвержено матеріалами справи, таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справ: належать витрати на правову допомогу. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3 000, 00 гривень з відповідачів на користь позивача, то суд приходить до висновку, що дані витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача з наступних підстав. 11.03.2017 року між ОСОБА_1 та адвокатським обєднання «Якименко та Партнери» було укладено договір про надання правової допомоги по даній справі. Згідно наявної в матеріалах справи довідки позивачем було сплачено гонорар у розмірі 3 000,00 грн. адвокату ОСОБА_2 Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, розмір компенсації витрат на правову у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи положення Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка позовної заяви, складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову), а також час судових засідань, суд вважає обґрунтованим та реальним розмір витрат на правову допомогу сплачених позивачем, а тому з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 640,00 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60,79 84, 88, 212- 215, 218, 405, ЦПК України,ст. 64,156 Житлового кодексу України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Усунути порушення права користування займаним приміщенням шляхом зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_1 та членам його сім'ї в користуванні електро - газо- водо-постачанням в приміщеннях № 2-1 (коридор); № 2-2 (санвузол); №2-3 (кухня); № 2-4 (кімната); № 2-5 (кімната); будинку по вул. Щукіна, 86 м. Вінниця. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 3 640,00 грн., з яких: 640,00 грн. витрати з сплати судового збору, 3 000 грн. - витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня отримання рішення суду шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: