Справа № 307/1081/17
Провадження № 2/307/846/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка 04 березня 2010 року отримала від нього 60 000 доларів США і зобовязалася повернути їх до 30 вересня 2010 року, про що склала власноручно розписку. Разом з тим в розписці зазначила , що у разі неповернення зазначеної суми боргу вона зобовязалася оформити договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та належну до нього земельну ділянку, що розташовані в смт.Буштино по вул.. Волошина, 15, Тячівського району на імя позивача. Однак у визначений розпискою строк відповідачка свої зобовязання по поверненню грошових коштів не виконала повністю, а також не виконано іншу умову відповідачкою відносно укладення договору дарування нерухомого майна в рахунок погашення боргу. У період з 2010 року по 01 січня 2017 року відповідачкою грошове золбовязання виконано частково, а саме повернуто позику в розмірі 5 000 доларів США, яку сторони погодилися вважати як тіло позики та які були предані протягом зазначеного періоду чоловіком позивачки ОСОБА_4 Останній платіж по погашенню позики було здійснено у лютому місяці 2015 року.Починаючи з березня відповідачка та її чоловік перестали виконувати взяте на себе грошове зобовязання ні в частині повернення коштів , ні в частині дарування нерухомого майна в рахунок погашення боргу. Таким чином сума заборгованості відповідачки становить 106 908 доларів США та складається з наступного : 55 000 доларів США- сума основного боргу, 42 250 доларів США - відсотки за користування позикою, 9 658 доларів США 3 % річних , що по курсу НБУ станом на 20 квітня 2017 року становить 2 863 744.60 гривень.

Просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за розпискою в розмірі 106 908 доларів США , що становить 2 863 744.60 гривень.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись викладені в позовній заяві та додатково пояснив, що відповідачка погасила борг в розмірі 5000 доларів США, а останній платіж був в лютому 2015 року, а тому вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено. На його думку, в даному випадку, суд повинен брати за основу практику Європейського суду з прав людини. Крім цього представник позивача вважає, що зобов'язання відповідачки, які виникли з розписки від 04.03.2010 року є змішаними і надають право позивачу як стягнення боргу, так і вимагати переоформлення права на майно в рахунок погашення боргу. Строк переоформлення на ім'я ОСОБА_3 права власності на належне їй майно в смт. Буштино по вулиці Волошина, 15 не встановлений і позивач вправі вимагати виконання зобов'язання повністю чи частково у будь який момент. Просить позов задоволити.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

При цьому відповідачка надіслала суду письмове клопотання про застосування позовної давності посилаючись на те, що жодних платежів по погашенню позики нею не вносилися і просить в задоволенні позову відмовити у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 4 березня 2010 року між позивачем ОСОБА_3 і відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 60 000 доларів США, за якою позивач ОСОБА_3 передав відповідачці 60 000 доларів США, а відповідачка зобовязалася повернути позику до 30 вересня 2010 року, а в разі неповернення в обумовлений строк грошових коштів зобовязалась оформити договір дарування (подарувати) житлового будинку з надвірними спорудами та належну до нього земельну ділянку, що розташовані в с.Буштино, вул.. Волошина, №13, Тячівського району на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується письмовою розпискою відповідачки ОСОБА_2, оригінал якої досліджено в судовому засіданні( а.с.8).

Відповідно складеного позивачем розрахунку заборгованості сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 31 березня 2017 року складає 106 908 доларів США та складається з наступного : 55 000 доларів США- сума основного боргу, 42 250 доларів США - відсотки за користування позикою, 9 658 доларів США 3 % річних , що по курсу НБУ станом на 20 квітня 2017 року становить 2 863 744.60 гривень( 5, 6).

Згідно ст.. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк.

А згідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками.

Відповідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю юридичною природою договір позики є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено в судовому засіданні відповідно до письмової розписки 04.03.2010 року відповідачка ОСОБА_2 отримала у борг у позивача кошти в сумі 60 000 доларів США, строк повернення яких встановлено до 30.09.2010 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1047 ЦК України обов'язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис боржника (позичальника).

Встановлено, що відповідачка власноручно написала розписку та підписала її особисто. Таким чином, факт написання розписки про отримання грошей є доказом отримання грошей позичальником від позикодавця.

Крім того, в силу передбаченогост. 545 ЦК України, загального правила на позикодавця, як кредитора, покладається обов'язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

В разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за договором позики, позовна давність за вимогами кредитора про повернення коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

А згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 58 , 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи , які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Представник позивача в судовому засіданні вказував на те, що відповідачка повернула частину боргу в розмірі 5000 доларів США тим самим вчинивши дії, що свідчать про визнання ним боргу перед позивачем, а останній платіж був здійснений в лютому 2015 року, однак належних та допустимих доказів про часткове погашення заборгованості позивачем до суду не надано та цю обставину згідно до поданого письмового клопотання відповідачка заперечила.

Отже, перебіг строку позовної давності в даному випадку починається з 30 вересня 2010 року.

Водночас, дану позовну заяву зареєстровано судом 26 квітня 2017 року, тобто позивач звернувся до суду після спливу трирічного строку позовної давності, встановленої ст.257 ЦК України. Поважних причин такого пропуску строку позивачем і його представником не наведено. Доводи представника позивача про те, що зобов'язання відповідачки, які виникли з розписки від 04.03.2010 року є змішаними і надають право позивачу як стягнення боргу, так і вимагати переоформлення права на майно в рахунок погашення боргу, строк переоформлення яких не встановлений, суд вважає необгрунтованими, оскільки позивач в даному випадку скористався способом захисту свого права шляхом заявлення вимоги про повернення боргу, а не переоформлення права на майно.

З урахуванням наведеного , суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 60 , 169, 209 , 212-215 ЦПК України , ст.ст. 252-255, 256, 257, 261, 266, 267, 545, 1046, 1047,ЦК України , суд ,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити у звязку із спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його оголошення , особами , які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засідання під час проголошення рішення суду , протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: М.М.Розман