Справа № 739/187/17 Провадження № 22-ц/795/775/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Чепурко В. В. Доповідач - Онищенко О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, представника органу опіки та піклування ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_7; стягнути на його користь із ОСОБА_7 аліменти на утримання ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у розмірі 1/2 від всіх її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня предявлення позову до досягнення найстаршою дитиною повноліття; залишити дітей проживати разом з ним; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 25.01.2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого є діти - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, позивач усиновив. ОСОБА_5 вказував, що останнім часом дружина зловживає алкогольними напоями, що в свою чергу призводить до побутових конфліктів та суперечок, дружина фактично з ним не проживає і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дітей. Також позивач зазначав, що відповідач не виконує свого обовязку щодо утримання дітей, і між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дітей.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2017 року шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано; малолітніх дітей позивача та відповідачки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, залишено проживати з позивачем; стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у розмірі 1/2 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 лютого 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 02 лютого 2017 року до 01 березня 2017 року, допущено до негайного виконання. Стягнуто з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 640 грн, а також в дохід держави 640 грн.

Додатковим рішенням суду від 12 квітня 2017 року стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить зазначене рішення суду змінити, визначивши місце проживання дитини ОСОБА_10 разом з нею, змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з неї на утримання дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9 з 1/2 частки доходів до 1/4. Відповідач вказує, що визнаючи позов, вона помилялася відносно правильності визначення місця проживання старшого сина ОСОБА_10, не врахувавши його інтересів. Суд також не зясував згоду дитини проживати з одним із батьків, не залучив до участі в справі орган опіки та піклування, порушивши таким чином права дитини на вибір місця проживання.Також відповідач вважає, що в разі зміни рішення суду в частині визначення місця проживання старшої дитини підлягає зміні і розмір аліментів, що мають стягуватися з неї на утримання дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_10 та розміру стягнутих аліментів, то апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в зазначеній частині.

По справі встановлено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_7 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8). Сина відповідача ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, позивач усиновив (а.с.9).

Згідно довідки №377 від 02 лютого 2017 року виконкому Новгород-Сіверської міськради ОСОБА_5 зареєстрований та проживає разом з дітьми ОСОБА_8, ОСОБА_9 Дружина позивача та син ОСОБА_10 фактично не проживають разом з позивачем (а.с.10). Також зазначене підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 16 березня 2017 року (а.с.54).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини, зокрема передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення ч.1 ст.161 СК України.

Як вбачається, ОСОБА_10 на час розгляду справи виповнилося 12 років. Отже, в силу положень ч.2 ст.160 СК України він має право висловити свою згоду щодо визначення його місця проживання. В звязку з викладеним, апеляційним судом було запропоновано Новгород-Сіверській міській раді надати обґрунтований висновок органу опіки та піклування з приводу вирішення спору між батьками щодо місця проживання дитини ОСОБА_10 (після зясування умов проживання дитини за місцем проживання батька/матері, особистої прихильності дитини до кожного з батьків, можливості його адаптації за місцем проживання матері, з врахуванням стану здоровя дитини, із залученням відповідних спеціалістів).

Згідно висновку виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради, затвердженого рішенням від 16 червня 2017 року №120, встановлено доцільність проживання малолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з матірю ОСОБА_7, яка має можливість забезпечити сину більш сприятливі умови для його виховання, а взаємна прихильність матері і дитини повною мірою забезпечить гармонійний розвиток сина. З висновку вбачається, що умови, в яких дитина проживає разом з матірю, належні для її виховання та розвитку. Протягом навчання у вихованні дитини приймає участь тільки мати, забирає сина додому на канікулярні та вихідні дні, відвідує гімназію, цікавиться навчальними досягненнями сина. Дитина дуже привязана до матері, в них склались тісні родинні стосунки. Дитина виявила бажання проживати разом з матірю і категорично відмовляється від проживання з батьком. Також була проведена бесіда з батьком ОСОБА_5 З його слів, він не заперечує проти проживання старшого сина ОСОБА_10 з матірю, оскільки з ним проживає двоє молодших дітей.

Крім того, ОСОБА_10 в письмовій заяві від 14 червня 2017 року зазначав про те, що хоче проживати разом з матірю ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1.

Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матірю.

Виняткових обставин, які б давали підстави для визначення місця проживання ОСОБА_10 з батьком, по даній справі не встановлено, враховуючи також те, що батько не заперечує проти проживання ОСОБА_10 разом з матірю.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, разом з матірю ОСОБА_7.

Що стосується доводів апеляційної скарги про зменшення розміру аліментів, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.180, ч.ч.1, 3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, взято до уваги відсутність відомостей про доходи відповідача та її місце роботи, кількість дітей, на утримання яких стягуються аліменти, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхніх спільних з позивачем дітей захворювань, що потребували ю додаткових витрат, а також відсутність на утриманні відповідача інших осіб.

Оскільки апеляційним судом визначено місце проживання старшої дитини сторін разом з матірю, то з позивачем залишаються проживати двоє дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач ОСОБА_5 не заперечує проти зменшення розміру аліментів, який буде стягуватись на його користь з відповідача на утримання двох дітей.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визначення місця проживання ОСОБА_10 та стягнення аліментів з постановленням нового рішення про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, з матір"ю ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їхніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 лютого 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Керуючись ст.ст.160,180-184 СК України, ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2017 року в частині визначення місця проживання ОСОБА_10 та стягнення аліментів скасувати.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, з матір"ю ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти на утримання їхніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 лютого 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: