АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/2087/17 Головуючий 1 інст. - Цвіра Д.М.
Справа № 638/2227/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного Комерційного Банку «Експобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 роу ТОВ КБ «Експобанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 166-в від 07.05.2007 року на загальну суму 2 235 049 грн. 71 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що відповідно до умов договору кредитної лінії № 166-в від 07.05.2007 року, укладеного між ТОВ КБ «Експобанк» та позичальником ОСОБА_4, банк відкриває кредитну лінію на споживчі цілі і надає позичальнику короткострокові кредити, заборгованість за якими не перевищує 140 000,00 доларів США. Позичальник виконує перед банком свої зобов'язання з повернення отриманих кредитів і оплату процентів за користування кредитами. Термін дії кредитної лінії з 07.05.2007 по 06.05.2014. Процентна ставка за користування кредитами встановлюється у розмірі 12,5 %.

Відповідно до договору поруки № 166-в/пор від 07.05.2007 року, укладеного між ТОВ КБ «Експобанк» (кредитор), ОСОБА_3 (поручитель), ОСОБА_4 (позичальник), поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником договору кредиту: договір кредитної лінії № 166-в від 07.05.2007 року. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і позичальник, за погашення заборгованості за кредитом, в тому числі за повернення кредиту в сумі 140 000 доларів США у встановлені договором кредиту терміни (строки), сплату процентів за користування кредитом та комісій у розмірі, визначеному Договором кредиту, неустойки у випадках та розмірах, що передбачені договором кредиту.

Внаслідок невиконання умов договору у відповідача ОСОБА_4 станом на 19.08.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 2 235 049 грн. 71 коп., а саме: строкова заборгованість за кредитом в розмірі 926 800 грн., строкова заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 9 272, 16 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 328 284, 81 грн., пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 30.04.2013 року по 19.08.2014 року в розмірі 970 692 , 71 коп.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року позов ПАТ «КБ «Експобанк» задоволено та стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованість за договором Кредитної лінії на загальну суму 2 235 049, 68 грн., а саме: строкову заборгованість за кредитом в розмірі 926 800 грн., строкову заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 9 272, 16 грн., прострочену заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 328 284, 81 грн., пеню за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 30.04.2013 р. по 19.08.2014 р. в розмірі 970 692 грн. 71 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1827 грн. з кожного.

Вказане заочне рішення суду було оскаржено ОСОБА_3 в порядку вимог 229 ЦПК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року, ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила скасувати це рішення районного суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Зазначала, що позивач передчасно звернувся з позовом про стягнення заборгованості 16.02.2015 року, оскільки строк повернення кредиту визначено сторонами 05.05.2015 року.

Вказує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження суми заборгованості.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2015 року змінено та скасовано в частині солідарного стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 166-в від 07.05.2007 року з ОСОБА_3, і в цій частині ПАТ КБ «Експобанк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2017 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Експобанк», суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з неналежним виконанням боржником умов кредитного договору станом на 19 серпня 2014 року утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку сплачена не була, тому суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення зазначеної заборгованості солідарно з боржника та поручителя на користь банку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 07.05.2007 року між ТОВ КБ «Експобанк» та ОСОБА_4 укладено договір кредитної лінії № 166-в, відповідно до якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію на споживчі цілі і надає йому короткострокові кредити, заборгованість за якими не перевищує 140 000,00 доларів США. Позичальник виконує перед банком свої зобов'язання з повернення отриманих кредитів і оплату процентів за користування кредитами. Термін дії кредитної лінії з 07.05.2007 року по 06.05.2014 року. Процентна ставка за користування кредитами встановлюється у розмірі 12,5 %.

В забезпечення вищевказаного кредитного договору 07.05.2007 року між ТОВ КБ «Експобанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір поруки № 166-в/пор згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником договору кредитної лінії № 166-в від 07.05.2007 р. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і позичальник, за погашення заборгованості за кредитом, в тому числі за повернення кредиту в сумі 140 000 доларів США у встановлені договором кредиту терміни (строки), сплату процентів за користування кредитом та комісій у розмірі, визначеному Договором кредиту, неустойки у випадках та розмірах, що передбачені договором кредиту.

Відповідно до додаткових угод, укладених з ОСОБА_4 назва ТОВ КБ « Експобанк» змінилась на ПАТ «КБ «Експобанк».

Внаслідок невиконання умов договору у відповідача ОСОБА_4 станом на 19.08.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 2 235 049 грн. 71 коп., а саме: строкова заборгованість за кредитом в розмірі 926 800 грн., строкова заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 9 272, 16 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 328 284, 81 грн., пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 30.04.2013 року по 19.08.2014 року в розмірі 970 692 , 71 коп.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З вимог ст. ст. 553, 543 ЦК України вбачається, що поручитель відповідає перед кредиторами за порушення зобов'язання боржником. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників, так і будь-кого з них окремо.

Згідно п. 22 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов»язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовавми договору поруки, якими визначено обсяг відповідальності боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язання і строки іх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку та поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Як вбачається з п. 1.3 договору поруки № 166-в/пор від 07.05.2007 року поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, які і позичальник, за погашення заборгованості за кредитом, в тому числі, за повернення кредиту в сумі 140 000 доларів США у встановлені договором кредиту терміни (строки), сплату процентів за користування кредитом та комісій у розмірі, визначеному договором кредиту, неустойки у випадках та розмірах, що передбачені договором кредиту.

У зв'язку із внесеними змінами до кредитного договору, між банком та поручителем укладено договори про внесення змін до договору поруки № 1-166-в/пор та № 2-166-в/пор.

Таким чином, ОСОБА_4 надала свою згоду на збільшення обсягу відповідальності за вказаним договором поруки.

При цьому комісійна винагорода не вважається борговою сумою, оскільки була сплачена позичальником уже під час підписання відповідних додаткових угод, а тому установлення додатковими угодами до кредитних договорів умов щодо сплати таких комісій не призводить до збільшення відповідальності поручителів, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

Таким чином обсяг відповідальності ОСОБА_3 як поручителя не збільшився і відповідно до умов укладеного договору поруки вона відповідає перед банком солідарно з боржником ОСОБА_4 за належне виконання своїх зобов'язань за кредитним договором.

Підстав для застосування судом вимог ч.1 ст. 559 ЦК України матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про передчасність звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості є необґрунтованими з наступних підстав.

Оскільки умовами договору встановлено обов'язок боржника щомісяця до 30 числа сплачувати проценти за користування кредитом та самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового зобов'язання.

До того ж, п. 3.7 договору кредитної лінії № 166-в від 07.05.2007 року передбачено, обов'язок перерахувати грошові кошти на позичковий рахунок у строк, передбачений п.1.2 цього договору або до настання цього строку у випадку порушення строків сплати процентів.

Таким чином, оскільки згідно наданого ПАТ «КБ «Експобанк» розрахунку заборгованості ОСОБА_4 порушив умови договору, останній правильно у визначені законом строки звернувся до суду за захистом своїх прав.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи,

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в відповідності до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: