Справа № 364/185/17 Головуючий у І інстанції Моргун Г. Л.
Провадження № 22-ц/780/3544/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 26 27.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

27 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів Приходька К.П., Таргоній Д.О.

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на заочне рішення Володарського районного суду Київської області від 26 травня 2017 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 вересня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» та отримав кредит у сумі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором . Банк виконав взяті на себе зобов'язання та встановив кредитний ліміт на картку у розмірі 52 415,98 грн.

Відповідач порушив умови договору та не проводить в установлений термін оплату по кредиту.

Станом на 08 листопада 2016 року загальна заборгованість відповідача по кредиту становить 52415,98 грн., з яких :

3465,36 грн. - заборгованість за кредитом;

42032,25 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

3946,18 грн.- заборгованість за пенею та комісію;

500,00 грн. - штраф ( фіксована складова);

2472,19 грн.- штраф( процентна складова).

Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача заборгованість..

Заочним рішенням Володарського районного суду Київської області від 26 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції грубо порушив норми процесуального права щодо витребовування оригіналів документів та дійшов до передчасного висновку про те, що надані банком копії документів є копіями невідомого походження.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити ове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача , перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх вимог, що унеможливило встановлення обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, наданими позивачем доказами мало бути доведено його позовні вимоги, а саме, що між сторонами був укладений кредитний договір, умови цього договору, виконання позивачем умов договору і невиконання цих умов відповідачем, розмір заборгованості .

Позивач до позовної заяви додав фотокопію анкети-заяви ОСОБА_2 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. При цьому вказана фотокопія вкрай неналежної якості для її візуального сприйняття. Разом із тим, із цього документу можна встановити, що в ньому зазначені персональні дані ОСОБА_2 щодо дати народження, місця проживання, реквізитів паспорту громадянина України, дати 20.09.2010р та підпис. Вказана заява не містить більш жодних даних про умови договору.

Так в заяві міститься розділ про те, що заявник просить надати йому перераховані нижче послуги: платіжна картка кредитка «Універсальна», зарплатна картка, картка Gold, пенсійна картка, ощадкнижка (депозит) дебетна особва картка, ідентифікація з паспортом. Заявник мав обрати банківську послугу, проставивши навпроти обраної послуги відмітку. Однак такої відмітки анкета-заява не містить.

Також анкета-заява містить строку в якій заявник мав вказати бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/ Gold. Ця строка також не є заповненою.

Крім того, анкета-заява не містить жодних даних про те, що відповідач отримав будь-яку картку, а також строк її дії.

Також позивач надав суду витяги із тарифів та Умов і Правил надання банківських послуг ( а.с. 12, 14-47 ).

При цьому, копії тарифів та Умов і Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача ( там же ).

Виходячи із наведеного, доводи позивача про те, що ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, наданими доказами не доводились.

Позивачем суду не надано належних доказів укладення та виконання договору між сторонами, зарахування коштів на кредитну картку позичальника, видачу коштів готівкою та ін.

Доводи позивача про те, що суд в порушення вимог цивільного процесуального законодавства витребував оригінали документів, оскільки така вимога від сторін не надходила, судовою колегією не сприймаються як обґрунтовані.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотання осіб, що беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Судове рішення ухвалювалось без присутності сторін. Відповідач своїх заперечень на позов не надав. Також не з»являвся в судове засідання і представник позивача. Перевіривши матеріали справи і встановивши, що на підставі наданих позивачем доказів не можна встановити обставини, на які як на підставу позову посилається позивач, суд своєю ухвалою від 14 березня 2017 року визнав явку представника позивача для дачі пояснень обов»язковою з наданням оригіналів документів, які містяться в кредитній справі.

Позивач ухвалу суду не виконав, оригіналів документів, які містяться в кредитній справі суду не надав у зв»язку з їх втратою, а також не направив для участі в судовому засіданні свого представника.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі наданих позивачем доказів суд не міг встановити обставин, якими позивач обґрунтовував свій позов, хоча суд намагався їх встановити викликаючи позивача в судове засідання. Однак позивач скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд, не з»явившись в судове засідання і подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, що позбавило суд можливості встановити обставини справи і перевірити обґрунтованість позовних вимог.

В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги представник позивача посилався на те, що зазначення в заяві-анкеті яку саме банківську послугу має бажання отримати заявник, а також розмір кредитного ліміту не є обов»язковим, оскільки цією заявою заявник погодився з тим, що ця заява разом із Пам»яткою клієнта,Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами є Договором про надання банківських послуг, а в Умовах та Правилах надання банківських послуг передбачено, що Банк має право змінювати як розмір кредитного ліміту, так і розмір процентів. Тому, на думку представника позивача, для суду не має значення яку саме послугу хотів отримувати відповідач, а також розмір кредитного ліміту.

Однак такі доводи суперечать вимогам законодавства щодо змісту договору, його істотних умов. Умови та Правила надання банківських послуг стосуються усіх банківських послуг, які надає позивач, але за заявою відповідач мав обрати конкретну банківську послугу, визначити початковий розмір кредитного ліміту (якщо він отримував кредитну картку), однак ці обставини, як було вказано вище, в судовому засіданні не доведені.

Також представник позивача не зміг вказати яким конкретно доказом, який міститься в матеріалах справи, доводиться отримання відповідачем кредитної картки і строк її дії.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог як підстави для відмови у задоволенні позову.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В АЛ И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" відхилити.

Заочне рішення Володарського районного суду Київської області від 26 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий

Судді