Справа № 538/1488/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року Лохвицький районний суд Полтавської області

У складі: головуючого-судді Бондарь В.А.

при секретарі Дробот О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району Полтавської області, третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності на нерухоме майно -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району Полтавської області, третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності на нерухоме майно і в обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є фактичним власником нерухомого майна приміщення магазину (громадський будинок), який розташований по вулиці Українська, буд.34-а у селі Сенча Лохвицького району Полтавської області. На даний обєкт, зазначений як громадський будинок ПП. «Бюро послуг та консультацій» 17.05.2016 року виготовлений технічний паспорт, а субєктом оціночної діяльності виготовлений відповідний звіт про незалежну оцінку обєкту нерухомого майна «нежитлова будівля». До складу фактично належного позивачці нерухомого майна (магазин) входить тамбур загальною площею 3,2 м?, торговельний зал загальної площею 19,4 м?, підсобне приміщення загальною площею 4,0 м?, підсобне приміщення загальною площею 4,6 м? та навіс, всього по будівлі загальною площею 31,2 м?. Дозвіл для встановлення нерухомого майна (вагончика для торгівлі) надано рішенням виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району від 14.08.2001 року. Позивачка звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району полтавської області з вимогою про реєстрацію обєкту нерухомості, але 05.09.2016 року біло відмовлено у державній реєстрації права власності з посиланням на ст..ст.23-24 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивачка вважає, що вона є належним власником вказаного майна, її право власності було порушено, у звязку з чим заявлений дійсний позов.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що згідно рішення виконкому ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району полтавської області, вона поставила вагончик для торгівлі та обклала його цеглою. Після чого вона звернулася до державного реєстратора щодо оформлення права власності на вказаний обєкт нерухомості, але їй було відмовлено, у звязку з тим, що вона обклала вагончик цеглою. Крім того у судовому засіданні позивачка надала припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, протокол про адміністративне правопорушення за ст.96 п.1 КУпАП України, постанову про адміністративне правопорушення, які були складені Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області. Зазначила, що нею був сплачений штраф у розмірі 850 грн. (копія чеку додається) згідно зазначеної вище постанови про адміністративне правопорушення. Вважає, що самочинно збудований нею магазин є її приватною власністю та

просить суд задовольнити позов та визнати за нею право власності на магазин, який розташований по вулиці Українська, буд.34-а у селі Сенча Лохвицького району Полтавської області.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в судове засідання не зявився, але надіслав заперечення проти позову, в якому зазначено, що у позивача відсутній документ, що дає право на користування чи володіння земельною ділянкою, на якій розташований самочинно збудований магазин. Вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 14.08.2001 року рішенням ОСОБА_2 сільскою радою Лохвицького району Полтавської області ОСОБА_1 надано дозвіл на встановлення вагончика для торгівлі продуктами харчування в с.Сенча по вулиці Українській (а.с.4).

Згідно звіту ФОП ОСОБА_3 про незалежну оцінку обєкту нерухомого майна «нежитлова будівля», що розташовується за адресою Полтавська область, Лохвицький район, с.Сенча вул.Українська, буд.34а, доданої експлікацією приміщень до плану поверхів громадського будинку, технічного паспорту на громадський будинок магазин ПП «Бюро послуг та консультацій», виготовленого на замовлення ОСОБА_1 убачається, що зазначений обєкт нерухомості складається з тамбуру загальною площею 3,2 м?, торговельного залу загальної площею 19,4 м?, підсобного приміщення загальною площею 4,0 м?, підсобного приміщення загальною площею 4,6 м? та навісу, всього по будівлі загальною площею 31,2 м? (а.с.8-12,15).

Рішенням №31222428 від 05.09.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району Полтавської області відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності приватна на магазин , що розташований за адресою Полтавська область, Лохвицький район, с.Сенча вул..Українська, буд.34а субєкту ОСОБА_1 (а.с.13).

Приписом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області №254 від 07.11.2016 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за результатами позапланової перевірки проведеної на обєкті будівництво магазину по вулиці Українській, 34а в с.Сенча Лохвицького району встановлено будівництво магазину, яке здійснене у 2001 році без документу, що надає право на виконання будівельних робіт, що є порушенням ч.2 ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та встановлений термін до 07.11.2017 року усунути виявлені порушення у відповідності до містобудівного законодавства.

Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області від 07.11.2016 року встановлено будівництво магазину по вулиці Українській, 34а в с.Сенча Лохвицького району, здійснене у 2001 року без документу, що надає право на виконання будівельних робіт та є порушенням ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», про що складений протокол №П178-16 від 07.11.2016 року про адміністративне правопорушення за п.1 ст.96 КУпА України та постановою №п172-16 від 08.11.2016 по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 850,00 грн. Позивачкою штраф сплачений, що підтверджується копією квитанції від 10.11.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно

затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

За наявності спору, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснили самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Як роз'яснено у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України «Про правовий режим самочинного будівництва» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не були відведені особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», ст. ст.. 12, 23 Закону України «Про планування та забудову територій» , ст.19 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво об'єкту нерухомості вимагає розробки і затвердження у встановленому порядку компетентними органами проекту його будівництва та отримання дозволів і узгоджень відповідних органів та служб на здійснення будівельних робіт.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання права власності на самочинно збудований магазин за ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10,11,14,57, 60, 79,88, 203,212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 376,392 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» ,ст. 5 ЗУ «Про основи містобудування», ст. ст.12, 23 ЗУ «Про планування та забудову територій» , ст.19 ЗУ «Про архітектурну діяльність» суд

В и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Лохвицьког району Полтавської області, третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : В.А. Бондарь