Справа № 653/993/17
Провадження № 2/653/635/17
РІШЕННЯ

іменем України

22 червня 2017 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Митрохіної К.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Рівненської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання права власності на земельну частку/пай у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Рівненської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання права власності на земельну частку/пай у порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що вона є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, окрім неї у її батьків був син ОСОБА_5, який власних дітей не мав та у шлюбі не перебував. Матір позивачки померла ІНФОРМАЦІЯ_4. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її брат ОСОБА_5 після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 11,26 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Рівненської сільської ради Генічеського району, яка належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 виданого 03 квітня 2001 року. Єдиним спадкоємцем майна померлого брата, був їх батько ОСОБА_3, який за життя відмовився від спадщини на користь позивачки. ІНФОРМАЦІЯ_6 батько помер. За життя, брат позивачки ОСОБА_5 втратив оригінал сертифікату на земельну частку/пай, у зв'язку з цим при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, останній роз'яснив позивачу, що у зв'язку з відсутністю оригіналу сертифікату не можливо видати свідоцтво про право на спадщину, а тому слід вирішити зазначене питання у судовому порядку. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на вищезазначену земельну ділянку, яка залишилася після смерті її брата.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій не заперечує проти задоволення позову, та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, встановив фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Так, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 01 квітня 1980 року Рівненською сільською радою Генічеського району - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.9).

25 листопада 2000 року ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_7, та змінила дівоче прізвище на ОСОБА_2, про що свідчить

копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4, яке видане Рівненською сільською радою Генічеського району Херсонської області (а.с.11).

Окрім позивачки, у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 02 квітня 1977 року виданого Рівненською сільською радою Генічеського району Херсонської області (а.с.10).

Матір позивачки - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, виданого Рівненською сільською радою Генічеського району Херсонської області, 02 червня 1997 року (а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого 12 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Рівненської сільської ради Генічеського району Херсонської області, рідний брат позивачки - ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.12).

З довідки виконавчого комітету Рівненської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 16 березня 2016 року вих. № 120, та списків членів КСП вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 був членом КСП «Новомирське» і за життя отримав земельну частку/пай із земель КСП «Новомирське», орієнтованою площею 11,26 га на території Рівненської сільської ради Генічеського району Херсонської області (а.с.14,16).

На запит суду, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надало інформацію, відповідно до якої ОСОБА_5, дійсно отримав земельну частку (пай) із земель КСП «Новомирське» на території Рівненської сільської ради, що посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 03 квітня 2001 року НОМЕР_8 (а.с. 61).

Після смерті ОСОБА_5, було заведено спадкову справу у Генічеській державній нотаріальній конторі № 73/20 від 12 березня 2013 року, з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 (сестра померлого) та ОСОБА_3 (батько померлого), при цьому останній відмовився від прийняття спадщини після смерті померлого сина на користь сестри померлого - ОСОБА_2 (а.с.37, 38).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 виданого 22 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, батько позивачки - ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.7).

Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116,118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Стаття 125 ЗК України визначає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_5 належним чином не оформив право власності на вищезазначену земельну частку (пай), тобто у нього відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначену земельну частку (пай), а тому вимоги позивачки про визнання за нею права власності є необґрунтованими, оскільки спадкодавець за життя право власності на земельну ділянку не мав, а мав лише право на її отримання.

Посилання представника позивача, на те що за життя ОСОБА_5 почав оформлювати технічну документацію на земельну ділянку, отримав кадастровий номер та провів грошову оцінку, суд не приймає до уваги, оскільки наданий позивачем витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.6), не має відношення до вказаної справи, так як власником (користувачем) земельної ділянки зазначено

ОСОБА_8. Крім того, в судовому засіданні представник позивача, не зміг пояснити хто така ОСОБА_8.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

На відміну від паювання, приватизація земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств здійснюється за правилами, передбаченими ст. 25 Земельного кодексу, яка надає гарантоване право працівникам таких підприємств на безоплатне одержання земельної частки (паю), виділену в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, спадкодавець ОСОБА_5 за життя був включений до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) та отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_10, який зареєстровано 03 квітня 2001 року за НОМЕР_8 із земель КСП «Новомирське» на території Рівненської сільської ради Генічеського району.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 за життя набув право на земельну частку (пай) із земель КСП «Чонгар», а тому це право відповідно до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини.

За таких обставин, права позивача ОСОБА_2, як спадкоємця за законом, є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права.

Керуючись ст.ст. 16, 1216, 1217, 1221, 1268, 1269, 1273 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 208, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Рівненської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання права власності на земельну частку/пай у порядку спадкування- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1 право на земельну частку (пай) із земель КСП «Новомирське» на території Рівненської сільської ради Генічеського району, Херсонської області отримане нею в порядку спадкування від брата - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, право якого посвідчено сертифікатом серії НОМЕР_10, що був зареєстрований 03 квітня 2001 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Рівненської сільської ради Генічеського району під НОМЕР_8.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова