Номер провадження № 2/331/1238/2017
05.10.2017 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Світлицької В.М.
при секретарі Богач А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву, якою просить розглядати справу за її відсутності та відсутності представника, просить уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заперечень не надала.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23.11.2015 року 08 год. 00 хв. по вул. Першотравнева - пр. Леніна в м. Запоріжжя сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Hyundai Getz», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1
Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2015 року, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Постановою апеляційного суду Запорізької області від 21.02.2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2015 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. скасовано, а матеріали справи для доопрацювання та належного (додаткового) оформлення протоколу про адміністративне правопорушення направлено до УПП у м. Запоріжжя.
Згідно з відповіддю УПП в м. Запоріжжі ДПП від 01.08.2017 року за № 8061/41/32/03-2017, останні повідомили, що УПП в м. Запоріжжі ДПП не є правонаступником Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області (колишнє ВДАІ з обслуговування м. Запоріжжя) та не органом, яким розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 З огляду на викладене, повернуто адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_2, складений за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, без виконання.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За положеннями ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Отже, постанова суду, якою встановлено факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обовязковою для суду, що розглядає справу про стягнення з ОСОБА_2, ПрАТ «Європейський Страховий Союз» матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач в позовній заяві зазначає, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.
Однак, на теперішній час, постановою апеляційного суду Запорізької області від 21.02.2017 року постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2015 року скасовано, а іншої не винесено, тобто досі не вирішено питання про встановлення вини та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.
Згідно з постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства, що регулює відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, дані слідуючі розяснення: п.4 Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. ... Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Пунктом 6 Постанови заначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 11 Постанови передбачено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Регресну вимогу може бути пред'явлено протягом трьох років із дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Дослідивши надані сторонами докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з огляду на те, що суду не надано доказів вини відповідача у скоєнні ДТП, яке мало місце 23.11.2015 року, тобто копії постанови, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за участю водія ОСОБА_1, у задоволенні позову слід відмовити як такому, що не ґрунтується на вимогах закону.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги до ПрАТ «Європейський страховий союз» також не підлягають задоволенню, оскільки ПрАТ «Європейський страховий союз» також несло б відповідальність тільки у випадку встановлення безпосереднього причинного зв'язку між діяннями ОСОБА_2 та шкодою, яка завдана позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212, 214-215, 224 226, 292, 294 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.М. Світлицька