Справа № 309/3535/16-ц
Провадження № 2/309/128/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: судді Лукянової О.В.

при секретарі Данило І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись на те, що:

-вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано;

-від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Даніїла, ІНФОРМАЦІЯ_2;

-за рішенням Хустського районного суду від 27 грудня 2010 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 300грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття;

-після визначення судом розміру аліментів пройшло більше пяти років, за цей час її матеріальне становище значно погіршилося, оскільки збільшилися ціни на продукти харчування, одяг, плата за житлово-комунальні послуги, а також зросли витрати на утримання дітей;

-відповідач систематично їздить за кордон, де працює та отримує значні доходи, але добровільно допомоги у більшому розмірі на утримання дітей не надає, не бере участі у додаткових витратах,

звернулася до суду з позовом та просить: змінити розмір аліментів, стягуваних з відповідача, визначених рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 27грудня 2010 року, і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 Даніїла, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 1500грн. щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття; стягнути з відповідача судовий збір на користь держави.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.29/, згідно якої свій позов підтримала, просила його задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися. Представник відповідача ОСОБА_4 надала до суду заяву /а.с.32/, згідно якої позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність відповідача. В обґрунтування причин невизнання позову представник відповідача надала до суду пояснення, в яких посилається на те, що:

-ОСОБА_2 регулярно сплачує кошти на утримання дітей, у нього відсутня заборгованість по аліментним платежам;

-крім сплати аліментних платежів, відповідач піклується про дітей, допомагає матеріально, купляє їм речі та продукти;

-позивач з 2012 року проживає в Російській Федерації, де має нову родину, а неповнолітні діти: ОСОБА_3 та Даніїл фактично проживають у бабусі;

-ріст цін на продукти та комунальні послуги, на що посилається позивач, як на підстави погіршення її матеріального стану, привів до погіршення матеріального стану всіх громадян України, в тому числі і відповідача;

-позивач не піклується про дітей, догляд за якими фактично здійснюють бабуся та батько відповідач по справі ОСОБА_2;

-у 2015 року відповідач був інфікований гепатитом С та з того часу перебуває на обліку у лікарів, декілька разів на рік проходить стаціонарне лікування, постійне амбулаторне лікування, що потребує значних коштів. У звязку з хворобою відповідач не може собі знайти постійне місце роботи. З часу останнього збільшення розміру аліментів, стан його здоровя та матеріальне становище значно погіршилися, а тому можливості сплачувати аліменти на утримання дітей більше, ніж встановлено судовим рішенням, відповідач не має.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, 6грудня ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується: свідоцтвом про розірвання шлюбу /а.с.6/ та свідоцтвами про народження дітей /а.с.7/.

Як вбачається з рішення Хустського районного суду від 27 грудня 2010 року було змінено розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів, визначених рішеннями Хустського районного суду від 4 вересня 2006 року та від 12 березня 2007 року, та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина ОСОБА_3 Даніїла, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі по 300грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 16 грудня 2010 року /а.с.8/.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин. На думку суду, ці вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті позивача чи отримувача аліментів та неповнолітньої дитини при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Тобто, ЦПК України покладає на позивача обовязок довести наявність обставин, передбачених у ст.192 СК України, які є підставою для задоволення позову та збільшення розміру аліментів.

Аналізуючи докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач не надала суду жодних доказів: зміни свого матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення свого здоровя чи здоровя дітей, зміни матеріального, сімейного стану чи стану здоровя платника аліментів в період часу з 27 грудня 2010 року /день прийняття Хустським районним судом рішення про зміну розміру стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 300грн. на кожну дитину/ до 19 жовтня 2016 року /день звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів/.

Навпаки представником відповідача суду надані докази про погіршення здоровя платника аліментів - відповідача ОСОБА_2, якими є:

-виписка №3259-136 із медичної картки амбулаторного /стаціонарного/ хворого, згідно якої відповідач ОСОБА_2 з 2015 року хворіє хронічним гепатитом, вірусної етіології класу «С», з мінімальним ступенем активності;

-результатами досліджень та обстежень, направленням,

у звязку з чим проходить стаціонарні та амбулаторні лікування /а.с.35-47/.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 Даніїл, ІНФОРМАЦІЯ_2, не знаходяться на вихованні та утриманні позивача ОСОБА_1, оскільки діти проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, а позивач ОСОБА_1 з 2012 року по теперішній час знаходиться за межами населеного пункту, що підтверджується довідкою №2065/02-30 від 23 листопада 2016 року, виданою виконкомом Рокосівської сільської ради /зі слів матері позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6В./ /а.с.23/.

При таких встановлених обставинах суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України: у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10,11,60,197,209,212-215 ЦПК України, ст.192 СК України, Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів, - відмовити.

Рішення в повному обсязі виготовлено 10 квітня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Закарпатської області через Хустський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_7

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_7