Провадження № 4-с/359/66/2017
Справа №359/8323/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області скаргу Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» на постанову головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_1, про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2017 року до Бориспільського міськрайонного суду надійшла скарга ПАТ «Златобанк», в якій просили: - визнати неправомірним рішення головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні №50832334 від 20.06.2017 р. відносно ОСОБА_2; - скасувати постанову головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 50832334 від 20.06.2017 р. відносно ОСОБА_2;- зобовязати головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1В відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 359/8323/15-ц (пр..№2/359/2462/2015), виданого 29 лютого 2016 року Бориспільським міськрайонний судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3А.( РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПАТ «Златобанк» заборгованості за договором про надання кредиту в формі овердрафту на картковий рахунок № 381/13/ OVERПК від 03.09.2013 року: 20817 грн.67 коп.

В обґрунтування зазначили, що на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015 р. у Бориспільському МВ ДВС ГТУЮ в Київській області було відкрито виконавче провадження №50832334 щодо виконання виконавчого листа № 359/8323/15-ц(пр..№ 2/359/2462/2015), виданого 29 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Златобанк» заборгованості в сумі в розмірі 20 817 гривень 67 копійок. Однак, 20.06.2017 року головним державним виконавцем Бориспільського МРВ ВДВС ГТУЮ у Київській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа у звязку з тим, що відповідно до п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» майно, згідно відповідей МРЕВ ДАІ, інформаційної довідки ДРРПНМ та акту державного виконавця, майно боржника на яке можливо звернути стягнення( в межах суми стягнення) в рахунок погашення боргу не виявлено, згідно відповіді ОДПІ, УПФУ дані про відкриті рахунки та місце отримання доходів (роботи) за боржником відсутні.

Однак, ПАТ «Златобанк» не погоджується з зазначеною постановою, оскільки вона є неправомірною та грубо порушує норми чинного законодавства. Головний державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не скористався жодним із прав наданих йому Законом України «Про виконавче провадження», для виконання рішення, що свідчить про те, що виконавчі дії не проведені належним чином. З зазначених підстав і звернулися до суду із скаргою.

Крім того, зазначили, що постанова головного державного виконавця надійшла на адресу банку лише 08.08.2017 року, а тому вважають, що строк на оскарження ними не пропущений.

В судове засідання заявник не зявився, на адресу суду надійшло клопотання представника ПАТ «Златобанк» проводити судовий розгляд за відсутності представника ПАТ «Златобанк» на підставі наявних доказів у справі, обставини та вимоги скарги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.

Головний державний виконавець Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував щодо скарги та просив в її задоволенні відмовити.

Дослідивши письмові матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, заслухавши пояснення головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області, суд дійшов висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України». Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Наведене означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження».

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ч.2 ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Судом встановлено, 23 березня 2016 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2/359/2462/2015, 359/8323/15-ц, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Златобанк» заборгованості за договором про надання кредиту в формі овердрафту на картковий рахунок на загальну суму 20 817 гривень 67 копійок, у цивільній справі № 2/359/2462/2015, 359/8323/15-ц, за позовом ПАТ «Златобанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.( а.с.4).

15.04.2016 року державним виконавцем ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50832334(а.с.25).

20.06.2017 року постановою головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 виконавчий лист № 2/359/2462 виданий 23.03.2016 повернуто стягувачеві, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що згідно відповідей МРЕВ ДАІ, інформаційної довідки ДРРПНМ та акту державного виконавця, майно боржника на яке можливо звернути стягнення (в межах суми стягнення) в рахунок погашення боргу не виявлено, згідно відповіді ОДПІ, УПФУ дані про відкриті рахунки та місце отримання доходів(роботи) за боржником відсутні(а.с.5).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.5,7 ст.26 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Однак, визначені заходи примусового виконання рішень не є вичерпними. Ними можуть бути також інші заходи в залежності від застосованих у рішенні заходів захисту цивільних прав, передбачених ЦК України, іншими законами України. Ці заходи свідчать, що обєктом стягнення в основному виступає майно боржника.

В силу вимог п.3 ч.3 ст.18 Закону виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, що також можуть бути використано для розшуку майна.

Положення ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» містить чіткий перелік підстав з яких можливе повернення виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Так, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що державним виконавцем не в повній мірі дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема державний виконавець зобовязаний був вжити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено та своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії, здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст.. 36 ЗУ « Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обовязковою для виконання поліцією.

На час розгляду у суді скарги на дії головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_1 рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015 року не виконано, оскільки відсутнє будь-яке документальне підтвердження фактичного виконання прийнятого судом рішення про стягнення заборгованості.

Крім цього, як вбачається з матеріалів скарги та матеріалів виконавчого провадження, будь-яких виконавчих дій, спрямованих на забезпечення виконання виконавчого листа № 2/359/2462/2015, 359/8323/15-ц, виданого 23.03.2016 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, здійснено не було, зокрема, з Акту державного виконавця від 19.06.2017 року вбачається, що опис майна відповідача державним виконавцем здійснено не було (а.с.37).

Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_1 не використано в повній мірі ті права та обовязки, які передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», що забезпечили б в повній мірі примусове виконання рішення.

Згідно вимог ч.2 та ч.3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, оскільки у головного державного виконавця не було підстав для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, тому рішення державного виконавця слід визнати неправомірним та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як встановлено, постанову про повернення виконавчого документу скаржник отримав 08.08.2017 року( а.с.6). 17.08.2017 року поштовим відправленням направлено скаргу( а.с.11), яка надійшла до суду 28.08.2017 року. Отже, строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця відповідно до ст. 383 ЦПК України не пропущений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.383-387 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірним рішення головного рішення головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні ВП №50832334 від 20.06.22017 року відносно ОСОБА_2.

Скасувати постанову головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні ВП №50832334 від 20.06.22017 року відносно ОСОБА_2.

Зобовязати головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_1 відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №359/8323/15-ц (провадження №2/359/2462/2015) виданого 23 березня 2016 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» (01030, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 17/52, 1) боргу в сумі 20817 гривень 67 копійок.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: І.В.Муранова-Лесів