Провадження № 2/742/423/17
Єдиний унікальний № 742/513/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Короткої А.О.,

при секретарі Хотінь Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Прилуках цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до територіальної громади с.Сергіївка в особі Сергіївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади с.Сергіївка в особі Сергіївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на на земельну ділянку розміром 5,59 га, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за життя належну ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЧН №029433, в порядку спадкування за законом після її смерті.

В обґрунтування своїх позовних вимог вона посилається на ті обставини, що після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла 11 серпня 2005 року, відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на вказану вище земельну ділянку. На час смерті ОСОБА_4 разом з нею проживали та були зареєстровані: її чоловік ОСОБА_5, та дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 На час відкриття спадщини позивачка була неповнолітньою, тому вважає себе такою, що прийняла спадщину, а чоловік покійної та батько позивачки ОСОБА_5 відмовився від спадщини на користь позивачки. Згодом позивачка, як спадкоємець першої черги, звернулася до нотаріальної контори з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, але їй було відмовлено у цьому через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, тому нині ОСОБА_1 не може отримати право власності на неї у позасудовому порядку.

В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, однак остання подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.32).

Представник відповідача та третя особа ОСОБА_3 до суду не зявилися також, але подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та не заперечення проти задоволення позову (а.с.33,38).

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється судом за відсутності цих осіб, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть (а.с.7) вбачається, що ОСОБА_4 померла 11.08.2005 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилася 29.06.1991 року, її батьками зазначені: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.4).

Згідно з довідкою №831 від 16.12.2016 року Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області ОСОБА_4, яка померла 11.08.2005 року, до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На час смерті з нею проживали: дочка - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, яка продовжує проживати у спадковому будинку по даний час, чоловік ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4, який також продовжує проживати у спадковому будинку на даний час (а.с.8).

Як вбачається з копії Державного акта про право приватної власності на землю, виданого 01.03.2001 року на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Сергіївської сільської ради народних депутатів від 29.12.2000 року (а.с.5), ОСОБА_4 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 5,5913 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області для ведення сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до копії довідки управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області за ОСОБА_4 дійсно обліковується земельна ділянка на території Сергіївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, а саме: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,5913 га відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН №029433, який зареєстрований 01.03.2001 року за №262 (а.с.6).

Згідно з копією Звіту в стислій формі про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 09.02.2017 року ТОВ «Нерухомість та право», ринкова вартість земельної ділянки, площею 55913 м?, що знаходиться на території Сергіївської сільської ради Чернігівської сільської ради, що належить ОСОБА_4, станом на 09.02.2017 року складає 74500,00 грн, у тому числі вартість 1 м? становить 1,33 грн (а.с.11).

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_5, посвідченої 13.12.2016 року секретарем Старооржицької сільської ради, він дійсно відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини - ОСОБА_4, яка померла 11.08.2005 року, на користь дочки ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно з копією листа за №137/02-31 від 13.02.2017 року Приватного нотаріуса ОСОБА_6 Прилуцького районного нотаріального округу, ОСОБА_1 зверталася до нотконтори, щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину після померлої 11.08.2005 року матері ОСОБА_4, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно покійної, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього, який би підтверджуав належність цього майна саме спадкодавці, а тому рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на вказану земельну ділянку (а.с.10).

З листа №433/01-16 та копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №446956830 від 03.03.2017 року, які надійшли від Прилуцької районної державної нотаріальної контори, вбачається, що після смерті ОСОБА_4М, яка померла 11.08.2005 року, 08.02.2013 року Згурівською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №54143592(а.с.27-28).

Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Як вбачається з п.1 ст.81 Земельного кодексу, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно з приписами ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстраціїцих прав.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.4 ст.1268 ЦК України якщо на час відкриття спадщини особа була малолітньою, неповнолітньою, недієздатною, а також такою, цивільна дієздатність якої обмежена, то вважається, що вона прийняла спадщину.

З копій паспортів позивачки та третьої особи (а.с.3, 39) вбачається, що вони обидві на час відкриття спадщини були неповнолітніми, а тому в силу ч.4 ст.1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті своєї матері.

Чоловік нині покійної ОСОБА_4 - ОСОБА_5 хоч і проживав разом з нею на час відкриття спадщини, внаслідок чого вважається таким, що прийняв спадщину, але він відмовився від такої на користь ОСОБА_1, її менша сестра ОСОБА_3 також не претендує на нині спірну земельну ділянку, оскільки подала до суду письмову заяву про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог своєї сестри про визнання саме за нею права власності на належну їхній матері за життя земельну ділянку в порядку спадкування.

Тож, виходячи з наведеного вище, суд не вбачає жодних перешкод для задоволення позову ОСОБА_1, оскільки для цього наявні всі правові підстави, передбачені цивільним законодавством України, та встановлені в ході даного судового розгляду.

На підставі викладеного та ст.321, 328, 392, 1225, 1258, 1261, 1268-1270, 1273, 1274 ЦК України, ст.81 ЗК , керуючись ст.197 ч.2, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до територіальної громади с.Сергіївка в особі Сергіївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на земельну ділянку розміром 5,59 га, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЧН №029433, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 11 серпня 2005 року, актовий запис № 22.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.О.Коротка