Справа № 333/3320/17
Пр.№2/333/1808/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.10.2017 р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У червні 2017р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.04.1993 року, посвідченого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-850. Відповідач ОСОБА_2 його сином, який в 2014 році він виїхав з належної позивачу квартири на інше постійне місце проживання, але не знявся з реєстрації за адресою вказаної квартири. Реєстрація відповідача заважає позивачу повною мірою здійснювати право власності, змушує нести додаткові витрати. На прохання позивача добровільно знятися з реєстрації відповідач не реагує.
Посилаючись на ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради до судового засідання не з*явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.
Керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи, та, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивача, свідків, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.04.1993 року, посвідченого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-850.
Відповідно довідки про склад сім*ї виданої ОСББ, в квартирі за вказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (син власника ОСОБА_1).
Відповідно Акту про не проживання від 30.03.2017р., складеного комісією ОСББ в присутності сусідів, ОСОБА_2 з січня 2014 року в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з січня 2014 року.
В судовому засіданні факт не проживання відповідача в спірній квартирі підтвердили допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є сусідами по під*їзду жилого будинку позивача, та з пояснень яких вбачається, що в січні 2014р син позивача - відповідач ОСОБА_2 добровільно виїхав з належної позивачу квартири, спроб повернутися до квартири не здійснював.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім*ї власника квартири, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Житлове приміщення, яке він має право займати, визначається його власником. Член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилаються на те, що відповідач не проживає у належній йому квартирі понад один рік без поважних причин, а саме з січня 2014р.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Таким чином, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім'ї власника квартири, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Житлове приміщення, яке він має право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Керуючись ст. 156 ЖК України, ст.ст. 405, 391 ЦК України, ст.ст. 212-214, 224 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір 640 грн.
Рішення суду є підставою для Комунарського районного відділу у місті Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова