Справа № 461/2669/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/504/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська фармацевтична фабрика» на рішення Галицького районного суду міста Львова від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляли самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

20.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся до з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 21.01.2015 року о 22 год. 40 хв. на автостоянці по вул. Свєнціцького, 5, у м. Львові загорівся автомобіль марки «Audi Q7» (реєстраційний номер RPZ18436), який належить ОСОБА_4 Під час пожежі вогонь перекинувся на належний йому транспортний засіб «Mercedes GL 350» (реєстраційний номер НОМЕР_1), який на час пожежі перебував у користуванні ОСОБА_8 В результаті пожежі автомобіль «Mercedes GL 350» згорів. Матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, відкритого за фактом пожежі встановлено, що крім ОСОБА_4 автомобілем «Audi Q7» також користувався її чоловік ОСОБА_5 Відповідачі належним чином не утримували транспортний засіб, не проходили необхідні технічні обслуговування. Згідно з висновком експерта, ймовірною причиною виникнення пожежі є коротке замикання електропроводки в належному відповідачам автомобілі«Audi Q7». Сліди підпалу відсутні.

Просив суд стягнути солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в свою користь 1264515,60 грн. шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки та суму сплаченого судового збору в розмірі 6890,00 грн.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно, які були вжиті ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.04.2016 року по справі № 461/2669/16-ц за заявою представника позивача ОСОБА_8

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано норми цивільно-процесуального законодавства, якими встановлено обов»зок суду за своєю ініціативою залучити іншу особу як співвідповідача чи замінити неналежного відповідача належним, та не залучено до участі в справі ТзОВ Львівська фармацевтична фабрика», хоча в оскаржуваному рішенні зазначено, що завдані збитки підлягають стягненню з ТзОВ Львівська фармацевтична фабрика». Вважає, що висновок суду про те, що автомобіль марки «Mersedes GL 350» знищено в результаті непереборної сили, що унеможливлює покладення відповідальності за збитки на відповідачів, є помилковим, оскільки пожежа, яка виникла в автомобілі відповідачів не містить ознак зовнішньої події. Крім того, відповідачами не надано суду доказів на підтвердження дії непереборної сили, в результаті якої згорів їх автомобіль та автомобіль позивача.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «Львівська фармацевтична фабрика».

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заподіяної внаслідок пожежі шкоди з відповідачів, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що ТзОВ «ЛФФ» прийняло на зберігання транспортні засоби сторін з якими уклало договори зберігання автомобілів, а відтак ТзОВ «ЛФФ» повинно нести відповідальність за спричинену позивачу шкоду відповідно до ст.ст. 942, 950 ЦК України. Судом не враховано, що ТзОВ «Львівська фармацевтична фабрика» не має права здійснювати господарську діяльність в сфері допоміжного обслуговування наземного транспорту, про що свідчить відсутність для такого виду діяльності земельної ділянки з чітко визначеним цільовим призначенням, облаштування її відповідно до пожежних вимог, відсутність права на зайняття діяльністю із надання послуг платних автостоянок. Будь-яких послуг зберігання, охорони, платних автостоянок ТзОВ «ЛФФ» не надає. Зазначає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, що належить відповідачам, якими є висновки експертів, акт про пожежу від 21.01.2015 року, звіт про причини виникнення пожежі від 22.01.2015 року, а відповідачі жодними належними доказами не довели відсутність своєї вини.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовзадоволити та стягнути задану позивачу шкоду з відповідачів. Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська фармацевтична фабрика» до задовольнити з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до ч.1 ст.309 ЦПК, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно статей 10 і 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Встановлено, що 21.01.2015 року на автостоянці по вул. Свєнціцького, 5, у м. Львові сталася пожежа, джерело якої знаходилось в моторному відсіку ТЗ «Audi Q7» (реєстраційний номер RPZ18436) з подальшим перекиданням вогню на ТЗ «Mercedes GL 350» (реєстраційний номер НОМЕР_1) (а.с.36-37), що стверджується актом про пожежу, складеним інспектором Галицького РВ ГУ ДСНС України у Львівській області.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію САЕ 150142 власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ GL 350CDI 4MATIC (реєстраційний номер НОМЕР_1) є позивач ОСОБА_2 (а.с.12). На час пожежі автомобіль перебував в користуванні третьої особи ОСОБА_8

Автомобіль «Audi Q7» (реєстраційний номер RPZ18436) був завезений в Україну ОСОБА_6 02.09.2014 року через митний пост «Краковець». Після вивезення транспортного засобу на територію Польщі, він знову 04.10.2014 року був ввезений на територію України громадянкою ОСОБА_4 (а.с.24-26, інформація Львівської митниці ДФС, лист № 3120/13-70-26/ЗПІ/29 від 09.03.2016 року).

Згідно з даними звіту про виникнення пожежі від 22.01.2015 року, складеного інспектором Галицького РВ ГУ ДСНС України у Львівській області, осередок пожежі вбачається в моторному відсіку автомобіля AUDI Q7 та у моторному відсіку автомобіля MERCEDES-BENZ GL 350. Найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі є коротке замикання електричної проводки автомобіля AUDI. Не виключається загоряння внаслідок вибуху.

Відповідно до висновку експерта № 3/96 від 2015 року (точна дата висновку на фотокопії документа не вбачається) НДЕКЦ ГУМВС України у Львівській області, на тампонах зі змивами з транспортного засобу AUDI не виявлено нафтових продуктів та паливно-мастильних матеріалів.

Згідно звіту інспектора Галицького РВ ГУ ДНС України у Львівській області про причини виникнення пожежі від 22.01.2015 року, найбільш ймовірною причиною вибуху є коротке замикання електричної проводки автомобіля марки «Audi Q7», не виключаючи загорання внаслідок вибуху.

Відповідно до висновку експерта №2/15Е від 19.08.2016 року осередок пожежі, що мала місце 21.01.2015 року знаходився в передній частині автомобіля марки «Audi Q7», проте причину пожежі встановити неможливо.

Відповідно до висновку експерта №3/96 від 27.02.2015 року НДКЦ ГУМВС України у Львівській області, на тампонах зі змивами транспортного засобу не виявлено нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів.

Згідно висновку № 4897 експертного авто товарознавчого дослідження по заяві ОСОБА_8 від 27.02.2014 року вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого внаслідок пожежі автомобіля MERCEDES-BENZ GL 350 виходячи з даних про особливості його стану, визначених під час експлуатаційного огляду 29.01.2015 року, станом на 27.02.2015 року становить 1 264 515, 60 грн., що складає ринкову вартість досліджуваного автомобіля без врахування пошкодження у пожежі та в цінах на задану дату 27.02.2015 року. Визначаючи таку вартість автомобіля, експерт виходив з того, що остаточна вартість відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ GL 350 буде значно вищою ніж розрахована в п.1.2 дослідження та вона (остаточна) може бути встановлена лише після проведення повного розбирання та дефектування складових автомобіля, але оскільки вартість вже встановленого необхідного ремонту перевищує ринкову вартість КТЗ, проведення подальших розрахунків з метою встановлення вартості матеріального збитку є недоцільним, та матеріальний збиток пошкодженого в пожежі автомобіля MERCEDES-BENZ GL 350станом на 27.02.2015 року становить 1 264 515, 60 грн.(а.с.100-109).

Відповідно до п. 4, п.7 Постанови №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер.

Відповідно до п.14 вищезазначеної постанови при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що шкода автомобілю позивача завдана внаслідок непереборної сили - пожежі, яка на думку суду є подією, яку неможливо передбачити і запобігти через раптовість її настання, відповідає ознакам непереборної сили, а відтак відповідачі не можуть нести відповідальність за завдану пошкодженням автомобіля шкоду в силу положень ч. 5 ст. 1187 ЦК України, а відповідальність за таку (шкоду) повинно нести ТОВ «Львівська фармацевтична фабрика», яка не забезпечила належне зберігання автомобіля на автостоянці ТОВ «Львівська фармацевтична фабрика».

Однак, з такими висновками суду колегія не може погодитися, оскільки такі не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах справи, не підтверджені належними доказами.

Зокрема, висновками експертиз встановлено ймовірну причину займання автомобіля позивача, якою є загорання в моторному відсіку ТЗ «Audi Q7» (реєстраційний номер RPZ18436) з подальшим перекиданням вогню на ТЗ «Mercedes GL 350», що враховуючи епіцентр її виникнення, виключає загорання автомобіля від дії непереборної сили.

Крім того, колегія суддів вважає не доведеним, що між ТОВ «Львівська фармацевтична фабрика» та сторонами було укладено договір зберігання автомобіля, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Прийняття автотранспортного засобу на зберігання відповідно до ч. 2 ст. 977 ЦК України може також посвідчуватися квитанцією (номером, жетоном).

Пунктами 12, 15, 16, 21, 30 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 115, встановлено, що під час оформлення приймання на зберігання черговий приймальник вносить необхідні дані про володільця транспортного засобу і транспортний засіб до відповідного журналу обліку транспортних засобів і розписується в ньому. Володільцеві транспортного засобу, прийнятого на довготермінове зберігання, видається перепустка за встановленим зразком. Плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека. На всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання, а за довготермінове -на умовах, передбачених у договорі зберігання транспортного засобу. Транспортний засіб видається з автостоянки після здавання черговому приймальнику перепустки у разі його довготермінового зберігання чи пред'явлення квитанції (касового чека) про оплату -у разі тимчасового зберігання та після того, як одержувач розпишеться в журналі обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів. Наступна постановка транспортного засобу на зберігання посвідчується відміткою і розписом чергового приймальника в цьому журналі. При цьому перепустка чи квитанція (касовий чек) повертається володільцеві транспортного засобу. На автостоянці повинні вестися: журнал обліку транспортних засобів довготермінового зберігання (додаток № 1); журнал обліку транспортних засобів тимчасового зберігання (додаток № 2); журнал обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів (додаток № 3); журнал обліку транспортних засобів з пошкодженнями та некомплектних (додаток № 4); касова книга (додаток № 5); книга скарг та пропозицій; книжки квитанцій.

З наведених мотивів, на думку колегії суддів, дані журналу обліку транспортних засобів ТОВ «Львівська фармацевтична фабрика» за 21.01.2015 року про те, що на території автостоянки були наявні автомобілі з реєстраційними номерами (вказані без серії) №№ 18436 та 1515 (а.с.69-81) не можуть підтверджувати укладення договору зберігання належних сторонам автомобілів - «Audi Q7», реєстраційний номер RPZ18436 та «Mercedes GL 350», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, на підтвердження укладення договору зберігання автомобілів - «Audi Q7», реєстраційний номер RPZ18436 та «Mercedes GL 350», реєстраційний номер НОМЕР_1, суд покликається на покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, що не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження укладення договору зберігання транспортних засобів.

А відтак, висновок суду першої інстанції про те, що відповідальність за спричинену позивачу шкоду повинно нести ТОВ «Львівська фармацевтична фабрика» є помилковим та таким, що суперечить положенням глави 66 ЦК України.

В засіданні колегії також встановлено, що на час розгляду справи судом першої інстанції автомобіль позивача «Mercedes GL 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 відчужено, автомобіль «Audi Q7», реєстраційний номер RPZ18436 - вивезено за межі України.

Тому, за відсутності в наявності пошкодженого транспортного засобу, на передачу якого має право заподіювач шкоди після відшкодування повної вартості автомобіля (ринкової вартості), та за умови підтвердження розміру шкоди лише висновком № 4897 експертного автотоварознавчого дослідження від 27.02.2014 року, згідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого внаслідок пожежі автомобіля «Mercedes GL 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 350 станом на 27.02.2015 року становить 1 264 515, 60 грн., що складає ринкову вартість досліджуваного автомобіля без врахування пошкодження у пожежі та в цінах на задану дату 27.02.2015 року, без належних доказів вартості пошкодженого внаслідок пожежі автомобіля «Mercedes GL 350», реєстраційний номер НОМЕР_1, без врахування права заподіювача шкоди на передачу йому пошкодженого майна, колегія суддів приходить до висновку, що розмір шкоди, заподіяний позивачу пошкодженням належного йому майна є недоведеним та не може бути розрахований судом.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв»язку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська фармацевтична фабрика» задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 05 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляли самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_12