АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Бобровник О.В.
№22-ц/796/7451/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Залізничне» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з управління та обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», третя особа: Приватне акціонерне товариство «ОТІС», про відшкодування збитків, завданих здоров'ю,-

В С Т А Н О В И Л А

У червні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування збитків, завданих здоров'ю.

У мотивування вимог посилалася на те, що протягом тривалого часу, а саме, з літа 2011 року ліфт у п'ятому під'їзді на 8-му поверсі будинку АДРЕСА_1 постійно зупинявся на 15-20 см вище та нижче рівня підлоги сходової клітки, про що вона разом з іншими мешканцями неодноразово повідомляли КП "Залізничний", зокрема 7, 8, 9 серпня 2011 року.

Однак, під час повідомлення працівників КП "Залізничний" у телефонному режимі була отримана відповідь, що вирішення даного питання не відноситься до їх компетенції, оскільки потрібно звертатись до ПрАТ «Отіс».

У подальшому в телефонному режимі вона зверталась до ПрАТ «Отіс», де отримала відповідь, що потрібно чекати і скоро ліфт відремонтують. Проте ремонт ліфту було здійснено лише в жовтні 2011 року.

Так, 10.08.2011 року вона, виходячи з ліфту на восьмому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1, не знайшовши точку опори, впала зламавши кисть лівої руки та шийку стегна тазостегнового суглобу лівої ноги.

Вона неодноразово телефонувала з цього приводу в Довідково-інформаційну службу КМДА за телефоном 1551 з проханням усунути недоліки в роботі ліфта, а також після отримання травм з метою повідомлення факту, що мав місце з нею.

Нею було сплачено 18 040 грн за ендопротез та 4563,41 грн вартості ліків за майже місячне перебування на лікарняному ліжку та в реанімаційному відділені лікарні.

Крім того, їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 30 000 грн.

Також 06.02.2016 року нею було сплачено 5 310,50 грн за проведення експертизи.

З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просила стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача:

- матеріальну шкоду в розмірі 18 040 грн за ендопротез та 4563,41 грн вартості ліків, а всього 22 603,41 грн;

- моральну шкоду в розмірі 30 000 грн;

- витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи в розмірі 5 310,50 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року позов ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Залізничний» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської РДА у м. Києві, третя особа: ПАТ «ОТІС», про відшкодування збитків, завданих здоров'ю, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Зазначає, що в запереченнях представника КП «Залізничне» та наданих копії «Журналу №16 по ліфтах» міститься зафіксована 10.08.2011 року інформація щодо неправильної зупинки кабіни ліфту на 8 поверсі 5-го під'їзду по АДРЕСА_1. Факт наявності такої несправності не заперечувався і представником ПрАТ «ОТІС», проте сама заявка була передана лише 11.08.2011 року і в цей же день за його твердженням виконана.

Вказує, що відсутність належним чином зафіксованих фактів у журналі обслуговуючої організації не відповідають дійсності, адже про факт несправності ліфтової кабіни кожного разу повідомляла не лише позивач, а й інші мешканці будинку, зокрема, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Однак, судом не була надана оцінка наданим показам свідків.

Посилається, що судом першої інстанції не зазначено, в чому проявилася недоведеність вини відповідачів у несправності ліфта.

Звертає увагу й на те, що позивач та її представник жодного разу не стверджували, що ОСОБА_2 11.08.2011 року була госпіталізована до КМКЛ №4. Позивач акцентувала увагу суду на власному зверненні до травмпункту, який знаходиться при КМКЛ №4, і безпосередній госпіталізації вже 20.08.2011 року через непереборні больові відчуття та неможливість самостійного пересування.

Також зазначає, що рішення суду не містить будь-яких обґрунтувань та мотивацій у чому виявилася незгода суду з висновком експерта.

Вказує, що в рішенні суду не надано жодної оцінки твердженням позивача щодо завдання їй моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві ради, яке в подальшому було перейменоване на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з управління та обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва»,є балансоутримувачем та управителем житлового будинку АДРЕСА_1.

31 березня 2008 року між КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві ради та КП «Залізничне» Солом'янської районної в місті Києві ради, яке в подальшому було перейменоване наКомунальне підприємство «Залізничне» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, укладено Договір на утримання житлових будинків і прибудинкових територій. (а.с. 35-41 т.1)

Згідно п. 1 Договору предметом договору є передача замовником виконавцю функцій з утримання будинків, споруд і об'єктів благоустрою та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо), надання споживачам комунальних послуг (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

01 квітня 2009 року між КП «Залізничне» Солом'янської районної в місті Києві ради та ЗАТ «ОТІС», правонаступником якого є ПрАТ «ОТІС», укладено Договір №D2 4M 0576 на повне технічне обслуговування ліфтів, відповідно до п. 1.1 якого замовник передає, а виконавець приймає на себе обов'язки щодо виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів за формою повного технічного обслуговування. (а.с. 42-44 т. 1)

Роботи по повному технічному обслуговуванню включають місячні профілактичні роботи, квартальні профілактичні роботи, технічні нагляди, заміна комплектувальних робіт у міру зносу, звільнення пасажирів з кабіни ліфтів, що зупинились, непланові роботи за викликом у разі несанкціонованої зупинки ліфта (п. 1.2 Договору).

Пунктом 2.1.3 Договору передбачено, що виконавець зобов'язаний своєчасно готувати ліфти до чергового переосвідчення, проводити його, поставивши до відома власників ліфтів, та вносити відповідні записи до паспортів ліфтів і спеціальних журналів.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначала, що з літа 2011 року ліфт у п'ятому під'їзді на 8-му поверсі будинку АДРЕСА_1 постійно зупинявся на 15-20 см вище та нижче рівня підлоги сходової клітки, про що вона разом з іншими мешканцями неодноразово повідомляли КП "Залізничний", зокрема 7, 8, 9 серпня 2011 року. 10.08.2011 року вона, виходячи з ліфту на восьмому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1, не знайшовши точку опори, впала, зламавши кисть лівої руки та шийку стегна тазостегнового суглобу лівої ноги. У зв'язку з травмуванням нею було сплачено 18 040 грн за ендопротез та 4563,41 грн вартості ліків за майже місячне перебування на лікарняному ліжку та реанімаційному відділені лікарні. Також їй завдано моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

На підтвердження своїх доводів щодо отримання переломів кисті лівої руки та шийки стегна тазостегнового суглобу лівої ноги в результаті технічної несправності ліфта, позивач посилалася на покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, медичні картки та довідки, висновок комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами цивільної справи.

Із пояснень у суді апеляційної інстанції представника ОСОБА_2 встановлено, що подія мала місце 10 серпня 2011 року.

З позовом про відшкодування шкоди ОСОБА_2 звернулася до суду лише в червні 2013 року.

Представник позивача також пояснив, що позивач не поставила відповідачів до відома про отримання ушкодження після настання події. Жодних службових розслідувань з цього приводу відповідачами не проводилося і акт про настання нещасного випадку з вини відповідачів не складався.

Судом першої інстанції досліджено всі надані докази і встановлено наступне.

Свідок ОСОБА_4- чоловік ОСОБА_2, допитаний в якості свідка, показав, що чекав дружину біля ліфта. При виході з ліфта вона впала і він довів її до квартири.

Свідок ОСОБА_5 показала, що вона також знаходилася біля ліфта і бачила як при виході з ліфта ОСОБА_2 впала. Разом з ОСОБА_4 вони занесли ОСОБА_2 в її квартиру.

На підтвердження своїх доводів щодо отриманих у результаті падіння 10.08.2011 року переломів ОСОБА_2 надала суду виписку із медичної карти амбулаторного хворого №4763 Київської міської клінічної лікарні №4 від 11.08.2011 року за підписом лікаря-травматолога, в якій зазначено, що 11.08.2011 року, зі слів хворої, травма трапилася в побуті, впала на ліву руку. До лікаря звернулася з приводу перелому ДЕМ лівої лучевої кисті.

Дана довідка не містить посилань на переломи шийки стегна тазостегнового суглобу лівої ноги.

Із медичної карти стаціонарного хворого №10585 Київської міської клінічної лікарні №6 від 20.08.-22.09.2011 року на ім'я ОСОБА_2 встановлено, що 20.08.2011 року о 15 годині хвора поступила у відділення зі скаргами на болі в ділянці лівого кульшового суглобу і порушення функції травмованої нижньої кінцівки. Зі слів хворої травма 10.08.2011 року отримана внаслідок падіння в квартирі за місцем проживання.

За Випискою із медичної картки амбулаторного хворого №4763 Київської міської клінічної лікарні №4 від 05.05.2014 року на ім'я ОСОБА_2: «Дата звернення до травмпункту: 11.08.2011 року. Повний діагноз: Перелом дистального эпиметафиза левой лучевой кости без смещения отломков. Короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направленні, при виписці: Поступила по самообращению в 15:10. Со слов больной, травма произошла 11.08.2011, в быту упала на левую руку.» (а.с. 13 т. 2)

Що стосується показів свідків, то вони також різняться між собою, оскільки свідок ОСОБА_4 (чоловік позивача) показав, що він допоміг дружині дійти до квартири після падіння, а свідок ОСОБА_5 показала, що вони разом з чоловіком занесли ОСОБА_2 в квартиру.

За клопотанням позивача згідно ухвали суду за матеріалами цивільної справи була проведена судово-медична експерта.

За результатами її проведення експерти зробили свій висновок про уявний характер механізму утворення комплексу ушкоджень у ОСОБА_2, тобто зазначили, як можна уявити механізм утворення комплексу ушкоджень у ОСОБА_2 за наявності доказів, що є в матеріалах справи. При цьому експерти зазначили, що обидва вказані переломи могли утворитись 10.08.2011 року.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а ч.3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наданих доказів в їх сукупності свідчить про те, що позивач не надала суду допустимих та переконливих доказів на підтвердження того, що її падіння і отримання переломів сталося саме в результаті несправності ліфта.

Саме такого висновку дійшов суд першої інстанції, зазначивши у своєму рішенні, що в процесі розгляду справи позивачем та її представником не було надано до суду належних доказів відносно травмування позивача саме 10.08.2011 року під час виходу з ліфта. (а.с. 156 т. 2)

Щодо посилань апелянта не надання судом оцінки твердженням позивача щодо завдання їй моральної шкоди колегія суддів зазначає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування вартості ендопротезу та ліків в зв'язку з травмуванням при виході з ліфту.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і в суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для переоцінки доказів.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва