Справа № 447/1559/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/4332/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 5 травня 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_4, з участю заінтересованої особи: Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, на постанову державного виконавця,-

встановила:

28 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 червня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП №43736060. 24 червня 2016 року винесено оскаржувану постанову про стягнення з неї виконавчого збору, хоч примусове виконання судового рішення державною виконавчою службою не здійснювалося.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 5 травня 2017 року скаргу задоволено. Постановлено визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24 червня 2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 30 635,97 грн.

Ухвалу суду оскаржив Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, посилаючись на те, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_4 в користь держави в розмірі 30 653,97 грн. згідно ВП №43736060 від 24 червня ґрунтуються на вимогах закону. Боржник у визначений строк не виконала судове рішення в добровільному порядку. Державним виконавцем проводилися виконавчі дії. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, яка підлягає задоволенню.

Встановлено, що 18 червня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 43736060 на підставі виконавчого листа №447/2734/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» 303 326,52 грн. заборгованості за кредитом та судового збору. Боржнику надано строк для добровільного виконання судового рішення до 25 червня 2014 року. Добровільне виконання боржником у встановлений термін не проведено.

24 червня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про накладення арешту на все майно боржника відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

25 липня 2014 року державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» складено акт опису й арешту майна божника а саме: земельну ділянку площею 0,0634 га, що розташована у АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель; будинок АДРЕСА_2 з приналежними до нього господарськими спорудами.

29 липня 2014 року винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому проваджені щодо оцінки майна. 14 серпня 2014 року скеровано запит у Державну податкову службу України та до Пенсійного фонду України щодо наявності у боржника рахунків та отримання доходів. 10 вересня 2014 року державним виконавцем скеровано запит в реєструючий орган (Стрийське ВРЕР ДАІ) щодо наявності у боржника рухомого майна. 11 лютого 2015 року повторно скеровано запити в реєструючі органи щодо наявності майна зареєстрованого за боржником (а.с.82-91).

24 червня 2016 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 30 635,97 грн.

27 травня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» та позичальник за кредитним договором ОСОБА_3 уклали договір про внесення змін № 3 до кредитного договору, де передбачено порядок погашення заборгованості позичальником.

В обґрунтування скарги ОСОБА_4 вказує, що стягувач звернувся із заявою про повернення виконавчого листа та закриття виконавчого провадження. Така заява в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час проведення виконавчих дій, які є предметом оскарження, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документу державному виконавцю. У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Відтак, є встановленим, що судове рішення, звернуте до примусового виконання, не виконане боржником самостійно у добровільному порядку. Виконавчою службою проводилися виконавчі дії в межах виконавчого провадження. На підставі встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що виконавчий збір підлягає стягненню із боржника. Дії державного виконавця, направлені на стягнення виконавчого збору, ґрунтуються на вимогах закону.

У зв'язку з встановленим, скарга ОСОБА_4 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст. 312 ст.ст. 313, п.6 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 5 травня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24 червня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді