Справа № 372/940/14-ц
Провадження №
У Х В А Л А

іменем України

27 жовтня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бадьорій Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, в якій просила визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 31.08.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженню № 53228959 та скасувати дану постанову, посилаючись на те, що необхідні дії для встановлення належного боржникові майна державним виконавцем не вчинено, судове рішення не виконано навіть частково.

В судовому засіданні представники скаржника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали, посилаючись на те, що рішення не виконується через відмову боржника його виконати, а державним виконавцем не вживались заходи примусового виконання, зокрема не враховано, що боржник має майно, постійний дохід як керівник юридичної особи, є засновником юридичної особи.

В судове засідання інші особи, що беруть участь у справі не зявились повторно, причин неявки не повідомили, заяв, клопотань чи заперечень по суті скарги не надавали.

Враховуючи обмежені строки розгляду даної категорії справ, повторну неявку інших осіб, суд вважав можливим розглянути скаргу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали скарги, цивільної справи суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року позов ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю Музична хвиля про розірвання договору підряду та стягнення коштів задоволено, зокрема, стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та Товариства з обмеженою відповідальністю Музична хвиля на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_1 грошові кошти, отримані в якості авансу, в сумі 9329531 гривню 30 копійок, а також стягнуто пеню у розмірі 24490019 гривень 66 копійок. Рішення набрало законної сили 31 серпня 2016 року, оскільки залишено без змін судом касаційної інстанції. На підставі вказаного судового рішення стягувачу було видано виконавчі листи.

04 січня 2017 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 53228959.

31 серпня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 на підставі п.п.2,5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП № 53228959 про повернення виконавчого документа стягувачеві з посиланням на відсутність відомостей про наявність у боржника доходів і майна.

Згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Оскаржувана постанова не містить належного вмотивування наявності обставин, визначених вказаними вище нормами законодавства, які можуть слугувати підставою для закінчення виконавчого провадження, зокрема не містить відомостей про вжиті державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, і взагалі на вчинення будь-яких виконавчих дій в межах примусового виконання судових рішень, зокрема виїздів на місце проживання чи місцезнаходження майна боржника, опису чи арешту майна боржника, складення актів про відсутність такого майна тощо, що вказує на необґрунтованість оскаржуваної постанови.

З вказаної постанови не вбачається, що для забезпечення виконання рішення суду виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

При цьому державним виконавцем зазначено, що згідно інформації органів уповноважених на реєстрацію майна, зареєстроване рухоме або нерухоме майно за боржником не значиться. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості щодо реєстрації права власності за боржником нерухомого майна відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що винесена 31.08.2017 року постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві є передчасною, оскільки державним виконавцем не вжито всіх можливих дій для виконання вказаного виконавчого документу, зокрема щодо розшуку та арешту транспортних засобів, проникнення до житла чи іншого володіння боржника, заборони виїзду за кордон тощо. Більш того, з поданих суду матеріалів не вбачається, що державним виконавцем вжито достатніх заходів для опису і арешту майна боржника за місцем його проживання, зазначеному у виконавчому документі.

Суд вважає безпідставним посилання оскаржуваної постанови на п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Так, у виконавчому документі зазначено особу боржника, його місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а сам виконавчий документ є таким, за яким мають бути стягнуті кошти чи інше майно, тобто може бути виконаний без участі боржника.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачає, що виконання рішень, перелік яких встановлюється законом про виконавче провадження, покладається на державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд вважає, що оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам чинного законодавства, а державним виконавцем в межах цього виконавчого провадження не виконано обовязок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскаржуваними діями державного виконавця порушуються права скаржника як стягувача у виконавчому провадженні, тому вони підлягають судовому захисту.

Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

При цьому суд також враховує, що оскаржуваною постановою порушується вимоги п.9 ч.3 ст.129 Конституції України щодо обовязковості рішень суду.

Таким чином, невиконане фактично рішення суду підлягає виконанню повному обсязі, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, що є достатнім способом захисту порушених прав стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи копію оскаржуваної постанови скаржник отримав 27.09.2017 року і звернувшись до суду 29.09.2017 року законодавчо установлений для оскарження десятиденний строк не пропустив.

Враховуючи викладені вище обставини, вирішуючи скаргу на підставі наявних у справі доказів за засадах диспозитивності цивільного судочинства і змагальності сторін, суд вважає, що доводи скарги грунтуються на законі та матеріалах справи, доводи скарги і наявні у справі докази державним виконавцем або боржниками не спростовані, тому скаргу слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 383, 387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити повністю.

Визнати неправомірною і скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 31.08.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженню № 53228959.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня винесення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя М.В.Кравченко