Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М. Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 18 травня 2016 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 вересня

2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків у зв'зку із пропуском строку на апеляційне оскарження та несплатою судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 листопада

2016 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від

18 травня 2016 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року, вирішити питання по суті, а саме передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що апеляційна скарга на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 18 травня 2016 року була подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, заява про поновлення процесуального строку до апеляційного суду не надійшла, вимоги ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги буз руху не виконані.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 18 травня 2016 року ОСОБА_4 отримала

07 червня 2016 року (а.с. 29). З апеляційною скаргою на вказану ухвалу ОСОБА_4 звернулась 21 червня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 вересня

2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та квитанції про сплату судового збору.

Зазначену ухвалу апеляційного суду ОСОБА_4 отримала 30 вересня 2016 року (а.с. 73).

06 жовтня 2016 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_4 про часткове усунення недоліків апеляційної скарги з клопотанням про звільнення від сплати судового збору. При цьому у даній заяві зазначено, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження буде подана до апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме до 30 жовтня 2016 року.

Однак, станом на 23 листопада 2016 року заява ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження до апеляційного суду Львівської області не надходила.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Згідно положень з ч. 3 ст. 297 ЦПК Україниапеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи, що ухвала апеляційного суду Львівської області від

19 вересня 2016 року була отримана ОСОБА_4 30 вересня 2016 року та станом на 23 листопада 2016 року до апеляційного суду Львівської області не було подано відповідного клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням поважних причин пропуску процесуального строку, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті провадження на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться виключно до обґрунтування підстав звільнення від сплати судового збору, при цьому причин неможливості подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_4 не зазначено.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про те, що апеляційним судом були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 листопада

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Л.М. Мазур