Ухвала

іменем україни

18 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД», третя особа - ОСОБА_4, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» на рішення апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» (далі - ТОВ фірма «Елавус ЛТД»), третя особа - ОСОБА_4, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 01 липня 2010 року по 21 березня 2014 року, він працював у ТОВ фірма «ЕЛАВУС ЛТД» на посаді монтера по ремонту електричного обладнання.

21 березня 2014 року був звільнений з роботи за статтею 36 КЗпП України, за згодою сторін.

Також посилався на те, що відповідно до наказу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 травня 2014 року з ТОВ фірма «ЕЛАВУС ЛТД» було стягнуто на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі - 10 528 грн 84 коп. Кошти в розмірі 10 528 грн 84 коп., були отримані у повному обсязі лише 03 грудня 2015 року. Тому на порушення вимог ст. 115 КЗпП України, йому не було виплачено належну заробітну плату.

Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з ТОВ фірми «ЕЛАВУС ЛТД», суму середнього заробітку за період затримки розрахунку за період з 22 березня 2014 року по 02 грудня 2015 року в розмірі 49 525 грн 60 коп.; стягнути з ТОВ фірми «ЕЛАВУС ЛТД» компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 05 грудня 2015 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 35 907 грн 44 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ фірма «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 22 березня 2014 року по 02 грудня 2015 року в розмірі 49 525 грн 60 коп., та компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату за період по 05 грудня 2015 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 35 907 грн 44 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року змінено. Зменшено розмір стягнутої з ТОВ фірма «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_3 компенсації нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з урахуванням індексу інфляції з 35 907 грн 44 коп. до 6 279 грн 85 коп.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі компанія ТОВ фірма «Елавус ЛТД» просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач працював у відповідача з 01 липня 2010 року по 21 березня 2014 року та був звільнений з роботи 21 березня 2014 року на підставі ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін.

У день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, зокрема, не виплачено заборгованість із заробітної плати.

Судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 31 березня 2014 року, з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість із заробітної плати у розмірі 10 528 грн 84 коп.

Як встановлено судами і не оспорювалось сторонами, сума заборгованості з заробітної плати, яка була стягнута на його користь судовим рішенням, була виплачена йому 03 грудня 2015 року.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Аналогічний висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-195цс14, від 01 березня 2017 року № 6-2807цс16.

Вказаний висновок щодо застосування норм права, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Разом з тим, апеляційний суд, при нарахуванні загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислив її шляхом множення середньоденної заробітної плати на число календарних, а не робочих днів у періоді затримки, що суперечить змісту зазначених вище норм права та практиці їх застосування.

За таких обставин, коли не встановлені фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

О.В.Попович