Справа № 495/1571/17
№ провадження 2/495/1452/2017
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

20 червня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря - Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород - Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Восток-7» про визнання права власності на житло за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житло за набувальною давністю, просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, вказуючи, що рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів трудящих від 15.09.1975 року № 635 було створено житлово-будівельний кооператив «Восток-7».

Протоколом загальних зборів цього кооперативу від 22.01.1978 року було затверджено список розподілу квартир у жилому будинку.

Під № 14 до вказаного списку на отримання однокімнатної квартири №62 житловою площею 19,14 кв.м. було внесено ОСОБА_3, склад сім`ї дві особи.

Сім`я складалась з нього та його дружини ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що з 1988 року і по даний час проживає в АДРЕСА_1, доглядає за квартирою, виконує ремонтні роботи, в повному обсязі сплачує комунальні послуги. А єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2, який будь-яких дій щодо оформлення своїх спадкових прав не вчинив.

Тож, посилаючись на положення ст. ст.15,16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2017 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Восток-7».

Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити .

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Представник виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з'явився, надавши письмові пояснення, згідно яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити, розглянувши справу у його відсутність.

Представник третьої особи ОСББ «Восток-7» в судове засідання не з'явився, надавши заяву, відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів трудящих від 15.09.1975 року № 635 було вирішено створити житлово-будівельний кооператив «Восток-7» /л.с.7/

У відповідності до виписки з протоколу №5 загальних зборів цього кооперативу від 22.01.1978 року було затверджено список розподілу квартир у жилому будинку.

До вказаного списку на отримання однокімнатної квартири № 62 житловою площею 19,14 кв.м. було внесено ОСОБА_3, склад сім`ї дві особи /л.с.12-14/

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 /л.с.16/

Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження, відповідач ОСОБА_2 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 /л.с.17/

У відповідності до довідки, виданої об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Восток-7», з 1988 року і по даний час в квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_5, доглядає за квартирою, виконує ремонтні роботи, в повному обсязі сплачує комунальні послуги /л.с.6/.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Відповідно до вимог ст. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З матеріалів справи вбачається, що на запит суду була витребувана копія спадкової справи №58/1989 після смерті ОСОБА_3, заведена Третьою Одеською державною нотаріальною конторою.

Так, у відповідності до вказаної спадкової справи, із заявами про прийняття спадщини звернулись декілька спадкоємців - сини померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3: ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом вони успадкували в рівних частках грошовий вклад з нарахованими відсотками, який розміщений у відділку Ощдбанку м. Білгород-Дністровського №6707, на рахунку № 020192, який належав померлому ОСОБА_3.

Ствердження позивача про добросовісне заволодіння ним чужим нерухомим майном та як наслідок набуття права власності ним у порядку ст.344 ЦК України є сумнівним та недоведеним, оскільки визнання права власності за особою за набувальною давністю можливо за умови якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем взагалі не надано суду жодного доказу на яких підставах та за яких умов він почав проживати у спірній квартирі, позивач достовірно знав, що після смерті ОСОБА_3 є спадкоємцем його син ОСОБА_2, у зв'язку із чим у разі задоволення позовних вимог можуть бути порушені його права як спадкоємця, до того ж в ході розгляду справи стало відомо про існування ще одного спадкоємця померлого ОСОБА_3 - його сина ОСОБА_6, який також не відмовився від прийняття спадщини.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також той факт що чинним законодавством передбачені певні умови для визнання права власності за набувальною давністю, тільки за умови яких можливим було задоволення позовних вимог, враховуючи те, що позивач не надав суду жодних доказів, що володіння ним спірною квартирою є добросовісним, відкритим та безперервним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Восток-7» про визнання права власності на житло за набувальною давністю є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст. ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчий комітет Білгород - Дністровської міської ради Одеської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Восток-7» про визнання права власності на житло за набувальною давністю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я :