Справа № 741/1269/16 Провадження № 22-ц/795/245/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції - Дикий В. М. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Скрипки А.А., Тагієва С.Р.,
при секретарі:Покладі Д.В., Халимон Т.Ю.,
за участю:вiдповiдача ОСОБА_6, її представника - адвоката Самойленка М.Д., представника позивача - Семенова М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Оскаржуваним рішенням Носівського районного суду від 06 грудня 2016 року позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №, укладеним 23 липня 2013 року між ПАТ „ОТП Банк" та ОСОБА_6, у розмірі 21 637 грн. 96 коп. та 1378 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 зводяться до того, що оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим, неповним, необ'єктивним та несправедливим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

ОСОБА_6 зазначає, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, оскільки жодних коштів за цим договором вона не отримувала. В судовому засіданні суду першої інстанції вона та її представник Самойленко М.Д. заперечували факт отримання нею кредитних коштів, позов не визнавали, а у суд у рішенні зазначив, що вона позов визнавала. Необґрунтованим вважає також посилання суду першої інстанції на те, що вона отримала споживчий кредит, оскільки доказів отримання нею металопластикових вікон в матеріали справи не містять.

ОСОБА_6 зверталася з заявою до УМВС України у Чернігівській області і листом від 09.12.2013 року за №4/4-Є-294 їй було повідомлено, що відносно ОСОБА_9 матеріали досудового розслідування внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004865 за фактом шахрайських дій під час оформлення договорів на встановлення вікон. Вважає, що оскільки ПАТ „ОТП Банк" запропонував їй послуги ОСОБА_9, тому саме Банк, а не вона, повинен вирішувати з ОСОБА_9 спірні питання. Оскільки коштів від Банку вона не отримувала, металопластикові вікна їй також встановлені не були, тому заявлені до неї позовні вимоги є безпідставними.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення вiдповiдача ОСОБА_6, її представника - адвоката Самойленка М.Д., представника позивача - Семенова М.М., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

По справі встановлено, що 23 липня 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ „ОТП Банк" було укладено Договір про надання споживчого кредиту № , відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримала від ПАТ „ОТП Банк" споживчий кредит у сумі 17542,72 грн. на придбання товарів та послуг у продавців: продавець 1 - ФОП ОСОБА_9, що реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування, продавець 2 - ПАТ „Страхова компанія „СК УНІКА Життя", що реалізовує послуги страхування в рамках програми споживчого кредитування, продавець 3 - ТОВ «Майсейфеті», що реалізує пакет послуг в рамках споживчого кредитування. Відповідно до п. 1.1. договору строк кредиту становить 36 місяців, розмір процентної ставки - 0,01% річних. Згідно з п. 1.2.1 договору для придбання товару та послуг банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, визначені даним договором та додатком №1 „Графік платежів", що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору (а.с.7-9).

Згідно з п. 1.2.2. договору з метою контролю за цільовим використанням кредиту, банк перераховує визначені п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь продавців в рахунок оплати товару та послуг.

Відповідно до п. 1.2.3. підставою для перерахування банком коштів продавцям є оригінал цього договору (а. с. 7-9).

Також у п. 1.4. вищевказаного договору визначено порядок погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту.

Згідно з договором факторингу №22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року ПАТ „ОТП Банк" (первинний кредитор) передав, а ТОВ „ОТП Факторинг Україна" (новий кредитор) прийняв право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором (а. с. 13-16).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судами встановлено, що ПАТ „ОТП Банк" свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, виконав, перерахувавши надану ОСОБА_6 суму кредиту на користь продавців у рахунок оплати товару та послуг, як і передбачено п. 1.2. кредитного договору. Натомість, ОСОБА_6 свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати платежів, передбачених договором, належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 21637,96 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № від 23.07.2013 року, яка станом на 21.03.2016 року становить 21637,96 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом - 17542,72 грн., сума відсотків за користування кредитом - 1,76 грн., комісія - 7093,48 грн. (а.с.12). Правильність розрахунку позивача відповідачем не оспорювалась та не спростовувалась.

Посилання ОСОБА_6 на те, що вона не отримувала від Банку кредитних коштів, а тому не можна стверджувати, що вона отримала споживчий кредит, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки умовами Договору про надання споживчого кредиту № від 23.07.2013 року не передбачена виплата кредитних коштів особисто ОСОБА_6 Згідно з п. 1.2.2. Договору, банк перераховує визначені п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь продавців в рахунок оплати товару та послуг: ФОП ОСОБА_9 - 12752 грн., ПАТ „Страхова компанія „СК УНІКА Життя" - 4590 грн. 72 коп. та ТОВ «Майсейфеті» 200 грн.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 стосовно невиконання ПАТ „ОТП Банк" своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором, а саме, перерахування наданої ОСОБА_6 суми кредиту на користь продавців у рахунок оплати товару та послуг, як це передбачено п. 1.2. кредитного договору, апеляційним судом було запропоновано позивачу надати докази перерахування ПАТ „ОТП Банк" коштів продавцям: ФОП ОСОБА_9 - 12752 грн., ПАТ „Страхова компанія „СК УНІКА Життя" - 4590 грн. 72 коп. та ТОВ «Майсейфеті» 200 грн.

ТОВ „ОТП Факторинг Україна" були надані апеляційному суду належні та допустимі докази - оригінали меморіальних ордерів: № від 25 липня 2013 року про перерахування АТ "ОТП Банк" на рахунок ФОП ОСОБА_9 12752 грн.; № від 25 липня 2013 року про перерахування АТ "ОТП Банк" на рахунок ПрАТ "СК "УНІКА Життя" 4590 грн. 72 коп. та № від 25 липня 2013 року про перерахування АТ "ОТП Банк" на рахунок ТОВ "Майсейфеті" 200 грн. Достовірність зазначених доказів по справі не спростована.

Таким чином, факт належного виконання ПАТ „ОТП Банк" своїх зобов'язання, передбачених кредитним договором, повністю доведено, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо невиконання банком своїх зобов'язань про перерахування кредитних коштів не можна визнати обґрунтованими.

По справі також встановлено, що слідчим відділом Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0004865 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України за заявою ОСОБА_6 щодо неправомірних дій з боку ФОП ОСОБА_9 під час оформлення договору на встановлення вікон; за результатами розслідування 06.05.2015 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі ст.190 ч.3 КК України.

Посилання відповідача ОСОБА_6 та адвоката Самойленка М.Д., який представляє її інтереси, на те, що банк повинен заявляти вимоги не до неї, а до ФОП ОСОБА_9, суперечать умовам укладеного між банком та ОСОБА_6 кредитного договору. При розгляді справи не встановлено вини ПАТ „ОТП Банк" в неотриманні ОСОБА_6 товару, покупка якого передбачена умовами договору, а тому у ОСОБА_6 відсутні підстави для невиконання своїх обов'язків як позичальника за Договіром про надання споживчого кредиту № від 23.07.2013 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позову, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: