Категорія 27Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Якименко М.М.

за участю секретаря Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2, за участі третьої особи ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3, про визнання договору поруки припиненим,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2017 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що, 24 червня 2008 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 36 400 доларів США зі сплатою 14 % річних, з кінцевим строком повернення 23 червня 2033 року. 24 червня 2008 року у забезпечення виконання зобовязань за між позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договори поруки. Позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 8 листопада 2016 року становить 33 047,79 доларів США, з яких: 27 905, 23 доларів США заборгованість за кредитом, 5 142, 56 доларів США заборгованість за відсотками, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 41 455 грн. 86 коп., з яких: 19 671 грн. 23 коп. за кредитом, 21 784 грн. 63 коп. за відсотками.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно вказані суми заборгованості.

У січні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3, кожен, звернулись до суду із зустрічними позовами до ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, мотивуючи ці позови тим, що 31 березня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до вказаного вище кредитного договору, згідно умов якої внесено зміни до графіку погашення кредиту, що призвело до збільшення обсягу зобовязань позичальника по сплаті щомісячних платежів по тілу кредиту з 121,34 доларів США до 260,68 доларів США, а також до збільшення загального розміру процентів за користування кредитом. Внаслідок внесених змін до кредитного договору відбулось збільшення обсягу відповідальності позивачів за зустрічними позовами, як поручителів. Згоди останні, як поручителі, на укладення вище зазначеної додаткової угоди не надавали, тому вони просили визнати укладені із ними банком договори поруки припиненими.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2017 року первісний позов задоволено в частині вимог до ОСОБА_2, в іншій частині відмовлено. Позовні вимоги за зустрічними позовами залишено без задоволення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Фактично не погодившись із ухваленим рішенням у частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити повністю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України оскаржуване рішення переглядається щодо його законності та обґрунтованості лише в частині відмови у задоволенні вимог за первісним позовом, в іншій частині воно ніким не оскаржується.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи із таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником усіх прав за зобовязань Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») (а.с. 42-52). АКІБ «УкрСиббанк» Національним банком України надано право надавати банківські та інші фінансові послуги в іноземній валюті (а.с. 38-41)

24 червня 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір № 0 (а.с. 7-14) про надання споживчого кредиту, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 36 400 доларів США з кінцевим строком повернення 23 червня 2033 року на придбання квартири № 77 по. Вул. Ватутіна, 46 у м. Вінниці. За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, банк має право вимагати сплатити пеню. Також позичальник зобовязаний сплатити банку неустойку за таке порушення у розмірі 500 грн.

Графік погашення кредиту шляхом сплати відповідних сум щомісячних платежів визначений у додатку 1 до договору (а.с. 10-14).

ОСОБА_2 було надано кредитні кошти, що підтверджується випискою за особовим рахунком (а.с. 32).

Зобовязання позичальника за цим договором забезпечено заставою та договорами поруки № № 213299, 213300 від 24 червня 2008 року, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 19, 20), згідно умов яких поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до п. 2.1. договорів поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під згодою поручителя сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та /або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

31 березня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно якої додаток № 1 до договору викладається в новій редакції, узгодивши новий графік погашення кредиту, змінивши дати сплати щомісячних платежів. (а.с. 15-18). Цією додатковою угодою змінено дати та строки внесення щомісячних платежів, а також збільшується розмір щомісячних платежів.

ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання належним чином не виконувала у звязку з чим у неї перед банком станом на 8 листопада 2016 року виникла заборгованість у розмірі 33 047,79 доларів США, з яких: 27 905, 23 доларів США заборгованість за кредитом, 5 142, 56 доларів США заборгованість за відсотками, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 41 455 грн. 86 коп., з яких: 19, 671 грн. 23 коп. за кредитом, 21 784 грн. 63 коп. за відсотками (а.с. 21-31).

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 526, 530, 553, 559, 629, 1050, 1054 ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача за первісним позовом до ОСОБА_2 та відмову у задоволенні його вимог до поручителів за вказаними вище договорами поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки між банком та позичальником ОСОБА_2 без відома поручителів було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно якої був узгоджений новий графік платежів по кредиту із збільшенням розміру щомісячного платежу процентів за користування кредитом, внаслідок чого відбулось збільшення обсягу відповідальності поручителів без їх згоди, що відповідно вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України має наслідком припинення поруки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки позивач не довів, що вказана додаткова угода була укладена з дотриманням умов п. 2.1. договорів поруки.

Натомість, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Такий правовий висновок, який узгоджується з рішенням суду першої інстанції в його оскаржуваній частині, викладено в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-3176цс15, який відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України враховується судом.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до індивідуального тлумачення окремих положень вказаних договорів споживчого кредиту та поруки, норм матеріального права та невірного трактування висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 лютого 2016 року № 6-3176цс15.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вказану апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.М. Медяний

ОСОБА_5