Провадження № 2/702/32/17
Справа № 702/1331/16- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Діденко Т.І.,

з участю: секретаря Шмунь Л.І.,

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Копіюватської сільської ради, третя особа ОСОБА_6, про визнання правочину нікчемним,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання правочину нікчемним.

Підставами своїх вимог вважають те, що мати позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_5, вона ж дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_7, померла 10.10.2014 в с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області, де відкрилася спадщина на належне її майно. Позивачі прийняли спадщину, звернувшись відповідно до ст.1268 ЦК України із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Монастирищенського районного нотаріального округу.

У приватного нотаріуса позивачам стало відомо, що секретарем Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області 06.06.2012, реєстр № 23 був посвідчений заповіт від імені ОСОБА_7 на користь сина ОСОБА_5, щодо всього майна, яке буде належати їй на час смерті, в тому числі і на належну їй земельну на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серїї ЧР № 015468, який виданий Копіюватською сільською радою 26.05.2003.

Позивачі вважають, що цей заповіт слід визнати нікчемним за судовим рішенням, оскільки є спір між сторонами щодо права на спадщину. ОСОБА_5 бажає одноособово заволодіти усім спадковим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним.

В порушення Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом МЮУ 11.11.2011 № 3306/5, зареєстрованого в МЮУ 14.11.2011 за № 1298/20036, в тексті заповіту зазначено, що заповіт складено о 10.год. 30 хв. 06.06.2012 року в приміщенні Копіюватської сільської ради, а фактично нотаріальна дія виконана за місцем проживання заповідача. В тексті заповіту в порушення п.2.1. зазначеного Порядку не записано фактичне місце вчинення нотаріальної дії із зазначення адреси, а також причину, з якої нотаріальна дія вчинена поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

В порушення п. 2.3. та 2.4. зазначеного Порядку не встановлена особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії не з»ясована можливість та справжність підпису заповідача. В заповіті не зазначені паспортні дані ОСОБА_7

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (стороною).

Відповідно до ч.2 ст. 1247 ЦПК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Заповіт ОСОБА_7 не підписаний.

Відповідно до ч.2 ст. 1247 ЦК України якщо фізична особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, згідно якої, якщо фізична особа в зв»язку з хворобою, або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Відповідно до абз. 2 п. 2.3. зазначеного вище Порядку у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування.

По факту нотаріальної дії посвідчення заповіту від імені ОСОБА_7, не була визначена особа за її дорученням, яка мала ставити замість неї підпис. У справах Копіюватської сільської ради відсутні документи, за якими така особа мала бути залучена.

Порушений п.1.4. вказаних Правил. Згідно з абз. 6 цього пункту посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний вголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Перед місцем, де має бути підпис заповідача, взагалі не міститься запис, що заповіт прочитаний вголос.

Залучення секретарем сільської ради двох свідків для прочитання тексту вголос, що фактично не проводилося, також проведено з порушенням зазначеного порядку.

Відповідно до абз. 7 п. 1.4. Порядку текст заповіту має містити відомості про особи свідків: прізвище, ім»я, по батькові, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Дані про дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа відсутні.

Отже порядок посвідчення заповіту не дотриманий, що робить його нікчемним, тобто таким, що не породжує правових наслідків.

Посилаючись на п. 4, 5 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», позивачі просять визнати нікчемним заповіт, посвідчений секретарем сільської ради с.Копіювата Монастирищенського району Черкаської області від 06.06. 2012 року, реєстр № 23, від імені ОСОБА_7 Григорівнина користь ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити і показав, що перший заповіт в 2011 році мати склала на його користь, він вважає, що оспорюваний заповіт мати склала під тиском відповідача ОСОБА_5 і батька і в їхній присутності. Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не претендують ні на що. Батько його та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 бачити не хоче. Він батька давно не бачив, а ОСОБА_4 з дружиною ходили до батька, він не хоче з ними розмовляти. Коли мати хворіла, він приходив до неї в лікарню, купував ліки.

Представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити, вважає, що заповіт від 06.06.2012 року не відповідає вимогам закону: не вказаний час вчинення заповіту, немає підпису заповідача. Якщо заповідач не міг підписати заповіт, за його дорученням заповіт мала підписати інша особа, на заповіті немає підпису іншої особи. При укладенні заповіту була порушена таємниця вчинення заповіту, були присутні ОСОБА_5 і ОСОБА_6. Відсутній запис перед підписами свідків на заповіті чого заповідач не міг підписати заповіт; заповіт не зачитаний уголос, порушена форма складання заповіту. Всі діти і ОСОБА_6 мають однакове право на спадщину.

Позивач ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, в тексті позовної заяви просить справу розглядати без нього.

Позивач ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, в тексті позовної заяви просить справу розглядати без нього.

Відповідач ОСОБА_5 позову не визнав, просить відмовити у його задоволенні і показав, що мати була лежачою, свідків запросила секретар сільської ради, в тексті заповіту вказано, що заповіт прочитаний вголос, що мати не могла підписати через вади здоров»я. На першому заповіті, який був на користь ОСОБА_1, підпис від імені матері виконав батько. Мати попросила його покликати секретаря сільської ради, він повідомив секретаря про прохання матері. Секретар заходила до матері, в інший день прийшла з ноутбуком та двома свідками посвідчувати заповіт. При посвідченні заповіту вони з батьком присутніми не були.

Представник відповідача Копіюватської сільської ради, ОСОБА_9 позову не визнав, просить розглянути справу без нього, про що подав в суд заяви № 185 від 27.12.2016 року, № 3 від 11.01.2017 року, від 13.03.201 року.

Третя особа ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з врахуванням наступного:

Відповідно до заповіту від 20.01.2011 року, який нотаріально посвідчено секретарем виконкому Копіюватської сільської ради ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 2, ОСОБА_7, що мешкає в с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області, на випадок своєї смерті зробила слідуюче розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що буде належати її на день смерті і на що вона за законом буде мати право, земельну ділянку товарного виробництва, належну її на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 015468, виданого 26.05.2003 року на її ім»я, заповідає своєму синові ОСОБА_1.

Секретар Копіюватської сільської ради, яка 06.06.2012 року виготовила проект та нотаріально засвідчувала заповіт від імені ОСОБА_7, була повноважною посадовою особою Копіюватської сільської ради на вчинення нотаріальних дій.

Згідно пдп.1.4. п.1. розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом МЮ України № 3306/5 від 11.11.2011 року, якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.6. розділу II цього Порядку. Отже, підписання заповіту іншою особою не є обов»язковою умовою і може бути мати місце лише за дорученням заповідача. Відсутність такого підпису не може бути підставою для визнання заповіту недійсним.

Суду не надано доказів порушення діючого законодавства при вчиненні заповіту від 06.06.2012 року від імені ОСОБА_7, які б стали підставою недійсності заповіту, судом таких порушень не встановлено.

Підстав, передбачених ч.1 ст.1257 ЦК України, недійсності заповіту суд не вбачає, доказів наявності таких позивачами суду не надано.

Рішенням Монастирищенського районного суду від 22.01.2016 в задоволенні позовних вимог цих же позивачів до цих же відповідачів про визнання даного заповіту недійсним відмовлено, станом на 04.05.2017 рішення є чинним.

Доказів порушення вимог ст.203, ч.5, 6 ст.1253 ЦК України суду не надано.

Посилання позивачів на те, що заповіт вголос не був прочитаний та не підписаний іншою особою за дорученням заповіда спростовується записом на заповіті про те, що «заповіт записаний мною, ОСОБА_10 (секретарем Копіюватської сільської ради - уповноваженою особою органу самоврядування, яка мала право вчинення такої дії) зі слів ОСОБА_7. Особу її встановлено, дієздатність перевірено. У зв»язку з тим, що ОСОБА_7 має вади зору і не може особисто прочитати текст заповіту уголос, а також його підписати, за її дорученням, в її і в моїй ОСОБА_10 присутності текст заповіту до його підписання зачитаний уголос і підписаний свідками ОСОБА_11 і ОСОБА_12. Особи свідків, які підписали заповіт, уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи встановлено, їх дієздатність перевірено. У зв»язку з хворобою ОСОБА_7, заповіт підписаний та посвідчений у неї вдома за адресою: с.Копіювата, вул.Лісова, буд.2».

Посвідчення заповіту відбулося відповідно до вимог ст.1248 ЦК України при свідках ОСОБА_13 законодавство не забороняє підпису заповіту на виконання вимог ч.4 ст.207 ЦК України в якості інших осіб, особами, які були присутні при посвідченні заповіту як свідки.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 10 та ч. 1 ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь в справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до чинного законодавства, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійним.

Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним.

Згідно ч.1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, оскільки позивачі просять визнати нікчемним правочин - заповіт, посвідчений секретарем сільської ради с.Копіювата Монастирищенського району Черкаської області від 06.06.2012 року, реєстр № 23, від імені ОСОБА_7 Григорівнина користь ОСОБА_5, а визнання його таким судом діюче законодавство не вимагає, чого не заперечують і позивачі в тексті позовної заяви.

Згідно п. 4, 5 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ст.215 ЦК України судам необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч.1 ст. 225 ЦК України). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до ст. 215, 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами : про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності , про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред»являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або про відмову у цьому.

У зв»язку з відмовою позивачам у задоволенні позову про визнання правочину нікчемним, не підлягають до задоволення і їх вимоги про стягнення з відповідачів на їх користь витрат по оплаті судового збору та правової допомоги.

Керуючись ст.11, 16, 203, 204, 207, 1233-1235, 1248, 1253, 1247, 1251, 1253, 1254, 1255, 1257 ЦК України; постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»; Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом МЮ України № 3306/5 від 11.11.2011 року; ст.ст. 10, 158-159, 208-209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Копіюватської сільської ради, третя особа ОСОБА_6, про визнання нікчемним правочину - заповіту, який 06.06.2012 року нотаріально посвідчений секретарем Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, реєстр № 23, вчиненого від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5.

Рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Монастирищенський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.І. Діденко

Повне рішення складене 10.05.2017 року