1Справа № 335/802/17 2/335/772/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що під час виступу 22.12.2016 в Запорізькій обласній раді в ході проведення 2 пленарного засідання 10 чергової сесії ради 7 скликання відповідач розповсюдив завідомо недостовірну інформацію, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, у т.ч. як публічної особи депутата Запорізької обласної ради. Так, під час виступу відповідач проголосив (рос. мовою): «…я был исключен из фракции, я хотел бы это прокомментировать… Я, как депутат областного совета, понимал и выполнял свои обязанности на протяжении всего этого года. При этом, неоднократно получал замечания со стороны руководителей фракции и партии, что я тесно взаимодействую с властью… За целый год, кроме популизма, политической коррупции, заказных монетизированых голосований и громких лозунгов о защите интересов народа ничего». Ця інформація була розповсюджена на публічному заході і стала доступною необмеженому колу осіб. Вказує, що розповсюджена інформація є оціночними судженнями відповідача, повязаними з його особистими поглядами та способами захисту у звязку із виключенням його з фракції Радикальної партії ОСОБА_4 в обласній раді. Вказана інформація є недостовірною, негативною, та не підтверджена жодними доказами, носить фактично наклепницький характер. Позивач розцінює дану інформацію як звинувачення його у корупційних правопорушеннях, що завдає шкоди його честі й гідності, діловій репутації як депутата обласної ради.

Просив визнати інформацію, поширену ОСОБА_3 під час публічного виступу 22 грудня 2016 р. в Запорізькій обласній раді у ході проведення 2 пленарного засідання 10 чергової сесії Запорізької обласної ради 7 скликання наступного змісту (рос. мовою): «За целый год, кроме заказных монетизированных голосований ничего», недостовірною, та такою, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_2, та зобовязати ОСОБА_3 в строк не пізніше дня проведення наступного пленарного засідання сесії Запорізької обласної ради після набрання рішенням суду законної сили, спростувати вищезгадану недостовірну інформацію в той же самий спосіб, та на тих же умовах, яких вона була оприлюднена.

У судовому засіданні представника позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, будучі присутнім у судовому засіданні 19.05.2017 позов не визнав з тих підстав, що оспорювані відомості не мають звязку із позивачем, т.я. під час виступу не згадувалося його прізвище, імя та по батькові. Словосполучення «заказных монетизированных голосований» вжито у реченні із тим розумінням, що доповідач в них не брав участі і брати не збирається. Також доповідач не зазначав у виступі, яку політичну партію мав на увазі. Крім того, чинне законодавство не містить поняття «монетизація». Оспорювані відомості є оціночними судженнями, а тому не є предметом судового захисту. Також ці судження не виходять за межі допустимої критики публічної особи. З наведених підстав просив у позові відмовити. У судове засідання, яке відбулось 20.06.2017, представник відповідача не зявився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи через його знаходження у відрядженні. В цей же час, згідно з договором про надання юридичних послуг, відповідач уклав цей договір із ПП «Юридична компанія «Дефенс», а тому, на переконання суду, у судове засідання мав змогу зявитись інший представник. З огляду на зазначене, суд визнав неявку представника відповідача до суду такою, що вчинена без поважних причин, та вважав за можливе відповідно до вимог частини другої статті 169 ЦПК України закінчити розгляд справи за його відсутності з урахуванням раніше поданих ним заперечень та доказів.

Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є депутатами Запорізької обласної ради VII скликання.

Під час виступу 22 грудня 2016 р. в Запорізькій обласній раді в ході проведення 2 пленарного засідання 10 чергової сесії ради відповідач ОСОБА_3 в ході свого виступу зазначив наступне (рос. мовою): «Я не знаю, почему в начале сессии не сказали, что я был исключен из фракции, я хотел бы это прокомментировать. Четко могу заявить, что мои пути с областным руководством РПЛ разошлись по следующим причинам. Я как депутат областного совета понимал и выполнял свои обязанности на протяжении всего этого гда. При этом, неоднократно получал замечания со стороны руководителей фракций и партий, что я тесно взаимодействую с властью, как с районной, так и с областной. В этом я вижу прямое нежелание областной партии и организации развивать территории, от которых мы избирались. За целый год, кроме популизма, политической коррупции, заказных монетизированных голосований и громких лозунгов о защите интересов народа ничего. Я в этом не участвовал и участвовать не буду. Я шел в депутаты не поговорить, а отстаивать и защищать интересы тех людей, которые мне доверили. Поэтому и дальше я буду взаимодействовать с властью, со всеми политическими силами, с любыми организациями. И последнее: я выхожу из рядов Радикальной партии, вот заявление, спасибо за внимание».

Зазначені обставини підтверджені відеозаписом засідання Запорізької обласної ради, який зафіксований на DVD-R диску, долученим позивачем до позовної заяви, а також поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які також є депутатами Запорізької обласної ради VII скликання, фракції обласної організації Радикальної партії ОСОБА_4.

Позивач вважає, що вислів (рос. мовою): «За целый год, кроме заказных монетизированных голосований ничего» є недостовірним, негативним та таким, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, та просить суд зобовязати відповідача даний вислів спростувати.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

На підставі ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Під «висловлюваннями, які не містять фактичних даних» розуміються такі висловлювання, в яких відсутні посилання на конкретні дати, номери, цифри, місця подій та самі події.

За розясненнями, наданими у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Фраза (рос. мовою): «За целый год, кроме заказных монетизированных голосований ничего» не містить фактичних даних, які можуть дати можливість встановити певний і однозначний зміст висловів.

Вищеназване висловлювання містить мовно-стилістичні засоби, які не містять негативної інформації; фраза, яку вимагає визнати недостовірною позивач, є критичним коментарем, що був здійснений внаслідок оцінки та аналізу певних дій, а відтак - оціночним судженням, не містить конкретних фактів, які б принижували честь та гідність позивача. Також не встановлено поширення відповідачем будь-якої інформації, що порушує особисті немайнові права позивача, а тому відсутні підстави для визнання інформації недостовірною або негативною чи такою, що є фактичним твердженням.

Встановлено, що позивач є публічною особою, тому відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості, межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, аніж відносно приватної особи.

Статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, принципи якої відтворені в ст. 34 Конституції України, передбачено, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати та передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади незалежно від кордонів.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, преса відіграє суттєву роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема щодо репутації та прав інших осіб, тим не менш, її обов'язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов'язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань загального інтересу.

Вільне вираження поглядів, передавання почуттів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через ідеї, висловлені іншими людьми.

Чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності.

Крім того, межа допустимої критики щодо політика, який виступає у своїй публічній якості, є ширшою ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо відкриває кожне своє слово та вчинок для ретельної уваги журналістів та всього суспільства і тому має виявляти більшу терпимість. Обираючи свою професію, позивач залишив себе відкритим для суворої критики і пильного нагляду; це той тягар, який політики мають прийняти в демократичному суспільстві.

За таких обставин, наведені оціночні судження не є підставою для обмеження прав відповідача, передбачених ст. 10 Конвенції та втручання держави у свободу слова.

Слід також зауважити, що позивач у позовній заяві самостійно зазначає про те, що вважає зазначені судження відповідача оціночними. Відтак, судовому захистові не підлягають.

Крім того, слід зазначити, що допитані у судовому засіданні свідки зазначили, що сприйняли поширену відповідачем інформацію як таку, що спрямована на адресу всієї фракції Радикальної партії ОСОБА_4, з якої було виключено відповідача, тобто як на свою адресу, так і на адресу позивача та інших членів фракції.

З тексту виступу ОСОБА_3 також випливає, що мова йде саме про обставини, які він повязує із його виключенням з вказаної фракції. Безпосередньо позивача чи інших депутатів він у своєму виступі не згадує.

В цей же час, позов подано безпосередньо ОСОБА_2 як фізичною особою, а не як головою даної депутатської фракції в інтересах саме фракції.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20 червня 2017 р.

Повний текст рішення виготовлений 23 червня 2017 р.

Суддя А.В. Шалагінова