У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 р. м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено.

Визнано об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів і конструктивних елементів, з яких було побудовано житловий будинок АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що у період шлюбу вона не працювала, доходів не мала, не створювала спільного майна подружжя.

Позивач працював не більше одного року, коштів для придбання будівельних матеріалів і конструкцій для будівництва будинку по АДРЕСА_1 не заробив і не вклав.

Сім'я утримувалася за рахунок коштів її батьків.

Пояснює, що власниками земельної ділянки по АДРЕСА_1 є її батьки -ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яку вони придбали 07.04.1998 року за спільні гроші подружжя і оформили на батька, ОСОБА_5.У 2004 році батько подарував їй ділянку. 01.07.2015 року договір дарування було розірвано за згодою сторін, юридичним наслідком чого стало незмінне право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 за подружжям ОСОБА_5.

Будівельні матеріали та конструктивні елементи були придбані за гроші, які ОСОБА_6 з 2000 року заробила в Італії і є спільною сумісною власністю _______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/6807/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Харечко С.П.

Провадження № 22-ц/787/313/2017 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

подружжя ОСОБА_5.

ОСОБА_5 проводилися основні будівельні роботи за вказаною адресою, як до її шлюбу, під час шлюбу, після його розірвання і по даний час.

Некваліфіковану трудову допомогу позивач періодично надавав забудовнику лише у період з 2006 року по 2011 рік.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у позові.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що спірний об'єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Вказаний висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Судом встановлено, що з 06 серпня 2004 року сторони по справі перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 від 15.04.2015 (а.с. 8).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.04.2015 року у справі № 569/3465/15-ц шлюб між ними було розірвано (а.с. 9).

На підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю. 21 липня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1721 ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с. 10).

Право власності ОСОБА_3 підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданим 29 січня 2010 року.

Після оформлення відповідних прав та видачі дозволу на забудову земельної ділянки сторони розпочали споруджувати житловий будинок для своєї сім'ї.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

У силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Оскільки будівництво недобудованого будинку розпочато за час шлюбу, то такий будинок може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук