Справа № 439/1199/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/783/2494/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю:представника ПАТ «Альфа- Банк» ОСОБА_2, відповідачів по справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 25 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає його незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи рішення, суд не звернув уваги на той факт, що відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує умови кредитного договору, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, що стало підставою звернення до суду. З розрахунку заборгованості чітко встановлено, що позичальник неодноразово порушувала графік погашення кредиту та останній платіж було здійснено 01.12.2014 року в сумі 30,25 доларів США та з цього часу жодні кошти на погашення заборгованості не вносились. Звертає увагу, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач ОСОБА_4 є учасником бойових дій і на нього поширюється дія ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак не врахував, що він є поручителем по договору, а не позичальником. Відсотки та штрафні санкції нараховані позичальнику ОСОБА_3, а в поручителя відповідно до договору поруки у випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором виникає обов'язок по погашенню заборгованості. Незважаючи на наведене, суд відмовив у задоволенні позову у зв'язку з тим, що банком 15.12.2016 року подано розрахунок боргу з якого вбачається, що у позичальника відсутня заборгованість. Однак, таке твердження суду не відповідає дійсності, оскільки відсотки відповідачам були списані відповідно до ст.14 вищенаведеного закону, однак станом на час звернення до суду з позовом про стягнення достроково всієї суми заборгованості у відповідачів існувала прострочена сума заборгованості та у Банку було право на звернення до суду з позовом про дострокове стягнення всієї суми боргу виходячи з вимог ст. 1050 ЦК України та умов Кредитного договору. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги відповідачів по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено,що 31 січня 2007 року між ЗАТ «Промінвестбанк» правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про іпотечний кредит №98 відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 6 500 доларів США зі сплатою 12% річних строком до 19 січня 2027 року.

Договором від 06 червня 2008 року № 50/21 про внесення змін до Договору про іпотечний кредит №98 була змінена процентна ставка за користування кредитом, яка встановлена у розмірі 14% річних (а.с.8 т.1).

17 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Промінвестбанк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Промінвестбанк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором від 31 січня 2007 року №98.

Із наданого банком розрахунку заборгованості станом на 19 липня 2015 року за договором про іпотечний кредит утворилася заборгованість у розмірі 43 607 грн. 30 коп. з якої: 39 136 ,75 грн. заборгованість за кредитом; 3 824, 58 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 29 грн.38 коп.-пеня. ( а.с.29 т.1).

На забезпечення виконання зобов»язань за Договором про іпотечний кредит від 31 січня 2007 року між ЗАТ «Промінвестбанк» правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки №99.

Відповідно до статті 1054 ЦК України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК зазначається, що зобов»язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов»язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.530 ч.1 ЦК якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Частиною 1 ст.625 ЦК зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

Відповідач не дотримується графіку сплати кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості позичальником ОСОБА_3 останній платіж по Кредитному договору №98 здійснено 01.12.2014 року в сумі 30,25 доларів США. Згідно долученого до матеріалів справи графіку кредиту станом на 20.07.2015 року відповідач-1 повинна була сплатити 2762,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 60 730,78 грн., однак надалі сплатила 4719, 98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 103 776, 78 грн. Зазначене свідчить про відхилення позичальника від графіка сплати платежів.

Таким чином Банк скористався своїм правом дострокового стягнення всієї суми заборгованості, що передбачено Договором поруки №99 від 31.01.2007 року та п.5.3.2 Договору про іпотечний кредит №98 від 31.01.2007 року.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції підставно зазначив, що відповідач-2 ОСОБА_4 є учасником бойових дій і на нього поширюється норма Закону України від 20.12.1991 року № 2011-Х11 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Однак, як вбачається із договору про іпотечний кредит №98 ОСОБА_4 не є позичальником, а поручителем згідно договору поруки №99 від 31.01.2007 року. Відсотки за користування кредитом, пеня і штрафні санкції нараховувалися не поручителю ОСОБА_4, а позичальнику ОСОБА_3 Тому ОСОБА_4 як поручитель не наділений пільгами щодо не нарахування відсотків та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату кредиту.

У поручителя, відповідно до договору поруки №99 від 31.01.2007 року, у випадку невиконання позичальником зобов»язань за Кредитним договором виникає обов»язок по погашенню заборгованості за кредитним договором.

Незважаючи на відсутність пільг у поручителя ОСОБА_4, банк по своїй волі списав відсотки, пеню за користування кредитними коштами, пославшись на ст.14 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-Х11 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із розрахунку поданого банком станом на 15.12.2016 року згідно якого у позичальника ОСОБА_3 відсутня прострочена заборгованість.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки предметом спору є дострокове стягнення грошових коштів через порушення позичальником графіку погашення кредиту. Відтак доводи відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що кредитний договір укладений до 2027 року не спростовують доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 25 січня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно 1573,67 доларів США боргу, що становить 41 086, 67 грн. по курсу НБУ станом на 14.12.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати по справі в сумі 1920, 43 грн. у рівних частках з кожного, тобто по 690,22 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути скаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

ОСОБА_5