Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» - КалюжногоОлександра Олександровича на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від

23 вересня 2015 року, додаткове рішення Солом'янського районного суду

м. Києва від 26 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від

16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він працював на посаді головного інженера у ритуальній службі спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» (далі - РССКП «Київський крематорій») та був звільнений за

п. 5 ст. 41 КЗпП України на підставі наказу № 156-к від 15 червня 2015 року

Зазначав, що наказ про його звільнення є незаконним, оскільки з ним було укладено безстроковий трудовий договір, а відповідач помилково вважав, що головний інженер відноситься до тих посадових осіб, до яких може бути застосовано п. 5 ст. 41 КЗпП України. Крім того, відповідач не запропонував надати пояснення, з рішенням директора, на підставі якого видано наказ про звільнення, його не ознайомлювали, при цьому під час звільнення він перебував у щорічній відпустці.

Беручи до уваги зазначене та, з урахуванням поданих уточнень, просив визнати незаконним та скасувати наказ № 156-к від 15 червня 2015 року про його звільнення з посади головного інженера РССКП «Київський крематорій» на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України, у зв′язку з припиненням повноважень, поновити його на посаді головного інженера РССКП «Київський крематорій», скасувати запис про звільнення в трудовій книжці, стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 15 червня 2015 року по 14 вересня 2015 року у розмірі 51 720 грн 81 коп., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, покласти на директора РССКП «Київський крематорій» матеріальну відповідальність шляхом зобов′язання його покрити шкоду, заподіяну підприємству у зв′язку з оплатою вимушеного прогулу.

Рішенням Солом′янського районного суду м. Києва від 23 вересня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

16 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ № 156-к від 15 червня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади головного інженера РССКП «Київський крематорій».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного інженера РССКП «Київський крематорій» з 15 червня 2015 року.

Стягнуто з РССКП «Київський крематорій» на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 24 874 грн

14 коп., моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Додатковим рішенням Солом′янського районного суду м. Києва від

26 жовтня 2015 року допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з РССКП «Київський крематорій» на користь ОСОБА_4 середнього заробітку в розмірі 7 357 грн 14 коп.

У касаційній скарзі представник РССКП «Київський крематорій» - Калюжний О.О., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, додаткове рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що звільнення

ОСОБА_4 за п. 5 ст. 41 КЗпП України є незаконним, оскільки положення п. 5 ст. 41 КЗпП України не можуть бути застосовані як підстава звільнення позивача з посади головного інженера РССКП «Київський крематорій». При цьому суд вважав за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі ст. 235 КЗпП України та моральну шкоду, завдану ОСОБА_4 незаконним звільненням, у розмірі 2 000 грн, на підставі ст. 237-1 КЗпП України.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Так, норму ч. 1 ст. 41 КЗпП України було доповнено п. 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року № 1255-УІІ, яким визначено, що крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Зазначений Закон набрав чинності 01 червня 2014 року та метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства.

Отже, п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України поширюється на посадових осіб господарських товариств, які спеціальними суб'єктами щодо яких може бути застосована вказана норма.

Враховуючи, що ОСОБА_4 працював на посаді головного інженера РССКП «Київський крематорій», правильним є висновок судів попередніх інстанцій про незаконність його звільнення на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України, оскільки вказана норма права стосується посадових осіб господарських товариств, яким не є РССКП «Київський крематорій», а позивач не є спеціальним суб'єктом, щодо якого може бути застосована вказана норма.

Законним та обґрунтованим є також висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав, передбачених ст. 235 КЗпП України, для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15 червня 2015 року по 14 вересня 2015 року у розмірі 24 874 грн

14 коп., а також підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, розмір якої в сумі 2 000 грн є співмірним завданій позивачу шкоді.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують, зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

При цьому доводи скарги щодо неправомірного допущення до негайного виконання судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць є безпідставними. Судами попередніх інстанцій правильно застосовано положення п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України та ст. 2 Закону України «Про оплату праці».

Докази та обставини, на які посилається представник РССКП «Київський крематорій» - Калюжний О.О. у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій, при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» - Калюжного Олександра Олександровича відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 вересня

2015 року, додаткове рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 грудня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О.Писана