Справа № 450/562/17 Провадження № 2/450/867/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2017 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Данилів Є. О.

при секретарі Курпіта П. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

встановив:

24.02. 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. У позовній заяві позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку, площею 1,3521 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення - товарне сільськогосподарське виробництво, яка належала ОСОБА_3.

Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликаються на такі обставини:

позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 07.06. 2004 року. Позивач прийняв спадщину після смерті спадкодавця, проте у позасудовому порядку здійснити спадкування зазначено вище майна не має можливості, оскільки спадкодавець за життя набув право власності земельну ділянку про яку йдеться, проте правовстановлючих документ на спадкове майно було видано вже після смерті спадкодавця. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, проте через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не зявився.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали спадкової справи № 26/2016 після смерті ОСОБА_3, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

07 червня 2004 року померла ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І СР № 261560 від 20.08. 2015 року. Згідно заповіту від 03.09.2003 року ОСОБА_3 заповідала все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що належатиме на день її смерті і на що вона за законом матиме право своєму сину ОСОБА_5. 27.11. 2015 року ОСОБА_1 звернувся у Пустомитівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3. 23.08. 2016 року ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого на підставі заповіту, посвідченого ОСОБА_2 сільською радою Пустомитівського району Львівської області 03 вересня 2003 року, зареєстрованого у реєстрі за № 28, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр.ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 07 червня 2004 року, є її син гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 буд.№ 31 кв.№ 37. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з житлового будинку, який розташований в селі Тарасівка № 86 (вісімдесят шість) Пустомитівського району Львівської області.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Враховуючи те, що норми ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів.

Доказів існування спадкоємців після смерті ОСОБА_3, які згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині сторонами суду не надано.

Відповідно до листа Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області № В-201/0-201/6-16 від 18.08.2016 року, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 1,3521 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення - товарне сільськогосподарське виробництво, що підтверджується ОСОБА_7 на право власності на земельну ділянку, виданим 06.04.2005 року. Згідно вимог ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до положень ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. ОСОБА_7 реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Зазначені норми закону кореспондуються із вимогами ч. 1 ст. 182 ЦК України, якою встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Із системного аналізу зазначених вище норм закону слідує висновок, що момент виникнення самого права передує його реєстрації, оскільки реєстрації підлягає вже право, яке існує.

Таким чином, у суду не виникає сумніву у тому, що ОСОБА_3 з підстав, що не заборонені законом, а отже згідно ч.1 ст. 328 ЦК України набула право власності на земельну ділянку площею 1,3521 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення - товарне сільськогосподарське виробництво, незважаючи на ту обставину, що державний акт виданий після смерті спадкодавця.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавець за час свого життя розпорядився спадковим майном на випадок своєї смерті; те, що позивач являється спадкоємцем після смерті спадкодавця за заповітом останньої; те, що позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно не були видані після смерті спадкодавця; те, що ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 61, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 209, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1220, ст.ст. 1241, ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, суд,-

ухвалив :

позовні вимоги ОСОБА_1, - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку, площею 1,3521 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення - товарне сільськогосподарське виробництво, яка належала ОСОБА_3, яка померла 07.06. 2004 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_8