Справа № 234/311/17-ц
Провадження № 2/234/1330/17
09 червня 2017 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Лутай А.М.,
при секретарі Пагуліч Д.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» про відшкодування моральної шкоди, завданої неповернення суми внеску та не сплатою процентів, -
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, на позовних вимогах наполягали, проти винесення заочного рішення суду не заперечують.
Представник відповідача КС «КДЦ «Професіонал» в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у порядку ст.76 ЦПК України. Про причину неявки суд не повідомив.
Суд, з урахуванням міркування позивача та його представника, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.
Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із змісту заявлених вимог вбачається, що предметом судового спору позивачем визначені правовідносини, які ґрунтуються на невиконанні угоди №232-14 від 12.03.2014р про внесення додаткового пайового внеску.
Згідно Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2011 від 10.11.2011р в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991р №1023-XII, з наступними змінами, у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Враховуючи даний правовий висновок Конституційного Суду України у кредитних правовідносинах, необхідно зробити висновок, що зазначений закон поширюється і на правовідносини між вкладником та банком або кредитною спілкою, яка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених Законом України "Про кредитні спілки", в тому числі і на правовідносини, що виникають як під час укладення, так і виконання договору про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.
Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що моральна шкода спричинена йому не виконанням відповідачем умов угоди та не поверненням його внесків з нарахованими відсотками, внаслідок чого він почав хвилюватися за долю свого внеску, безуспішно розшукувала відповідача, змушений змінити звичайний уклад свого життя звертатися до суду, правоохоронних органів, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації повсякденного життя та просив стягнути шкоду на підставі норм Закону України «Про захист прав споживачів» або ст.23, 1167 ЦК України.
Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України.
Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови Пленуму від 31.03.1995р №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25.05.2001р №5, від 27.02.2009р №1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Згідно з чинною редакцією п.5 ч.1 ст.4 Закону України №1023-XII від 12.05.1991р "Про захист прав споживачів" споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
У ст.1 Закону України №3390-VI від 19.05.2011р "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.
Відповідно до ст.711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл.82 цього Кодексу.
Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл.82 ЦК України.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.
Суду позивачем не надано доказів щодо обставин, які б свідчили про те, що шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».
Крім того, суд враховує, що між сторонами виникли договірні правовідносини.
Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Укладені між сторонами договори не передбачали відшкодування моральної шкоди. Не передбачають такої відповідальності й нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини - Закон України від 20.12.2001р №2908-III "Про кредитні спілки".
Крім того, за встановлених правовідносин, що виникли між сторонами, у позивача відсутнє право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав споживача, на підставі ст.1167 ЦК України, оскільки положення даної норми права регламентують деліктні правовідносини, а між сторонами виникли договірні правовідносини.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню.
Оскільки при зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, розмір якого встановлено Законом України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час звернення до суду, за подання заяви майнового характеру у розмірі 640грн, суд вважає за необхідне судові витрати у зазначеному розмірі покласти на позивача.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 130, 212, 213, 214, 224 ЦПК України, ст.ст.23, 611, 711, 1167 ЦК України, суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» про відшкодування моральної шкоди, завданої неповернення суми внеску та не сплатою процентів відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Краматорським міським судом Донецької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.М.Лутай