Провадження № 2/522/5042/17
22 травня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
судді -Тарасова А.В.
за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,
розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
До Приморського районного суду Одеської області 20.12.2016 року звернувся позивач ОСОБА_1 із зазначеною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вказуючи, що між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 23 000 грн., які відповідач зобовязався повернути в строк до 21.10.2016 року, що підтверджується розпискою від 10.10.2016 року. Оскільки відповідач не виконав обовязку з повернення суми позики, позивач просить стягнути на свою користь суму боргу у розмірі 23 000 грн. та судовий збір сплачений за подачу позову до суду у розмірі 551, 21 грн.
У судове засідання позивач не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, представник позивача ОСОБА_3 надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а саме рекомендованою кореспонденцією.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 10.10.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 23 000 грн., які відповідач зобовязався повернути в строк до 21.10.2016 року, що підтверджується розпискою від 10.10.2016 року.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно квитанції № 19997649 від 20.12.2016 року позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 551,21 грн. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 206, 212- 214 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_2) суму боргу в розмірі 23 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_2) суму сплаченого судового збору в розмірі 551, 21 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу через Приморський районний суд. м. Одеси до Апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя А.В. Тарасов