Справа № 646/1777/17
№ провадження 2/646/1079/2017
Рішення

Іменем України

13.05.17р.

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі :головуючого - Сорока О.П.

за участю секретаря - Кравчук Ю.В., розглянув у відкритому судовому засідання у приміщенні Червонозаводського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

встановив:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просила визнати за нею право власності на 45/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, які він прийняв після смерті свого батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі рішення № 1664 Виконкому Червонозаводської райради від 20.07.1953 року ОСОБА_5 було дозволено будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Після побудови житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в ньому почала мешкати сім»я ОСОБА_5. При цьому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стали співвласниками на вказаний будинок у кожному з них почало належати по 33/200 частин зазначеного домоволодіння. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер - ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом на 33/200 частин вказаного домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель успадкувала його дружина ОСОБА_6 Таким чином, ОСОБА_6 стала власником 66/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6. Заповіт вона не залишила. Її спадкоємцями за законом 1 черги були діти - сини ОСОБА_4 та ОСОБА_7. ОСОБА_7 після смерті матері подав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини. При цьому ОСОБА_4 до нотаріальної контори з відповідною заяву не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. На підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.12.2012 року у справі № 2/2035/3248/2012 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 66/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, які він прийняв після смерті своєї матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Однак, в подальшому, при оформленні права власності на належний мені будинок АДРЕСА_1, мені стало відомо про існування рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 лютого 1972 року, відповідно до якого за батьком мого чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_5 було визнано 45/200частин вказаного домоволодіння в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8. У зв'язку з тим, що вказане рішення ОСОБА_5 не було зареєстровано у відповідних органах, однак вказана часткою як сім»я ОСОБА_5 та в подальшому і я з чоловіком користувались вважаю, що я на законних підставах можу продовжувати користування домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням 45/200 частин.

Просила визнати за нею право власності на 45/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, які він прийняв після смерті свого батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснення надала аналогічно позовним вимогам.

Представник Харківської міської ради у судове засідання заперечував проти задоволення позову.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились. Про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. У зв'язку з чим суд вважає, їх не явку не поважно та можливим розглянути справу в їх відсутність.

Суд перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, які були присутні у судовому засіданні вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення № 1664 Виконкому Червонозаводської райради від 20.07.1953 року ОСОБА_5 було дозволено будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Після будівництва вказаного будинку ОСОБА_5 та його дружині ОСОБА_6 стало належати по 33/200 частин вказаного домоволодіння.

Від шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали двох дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.01.1995 року 1-ю Харківською державною нотаріальною конторою за реєстраційним № 8-298 було визнано за ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, однак, у встановлену законом порядку спадкоємці першої черги спадщину не прийняли.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2.

На підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2012 року ОСОБА_1 визнано право власності на 66/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, які він прийняв після смерті своєї матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказане рішення скасовано не було і набрало законної сили.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини..

Відповідно до листа з Харківського міського бюро технічної інвентаризації від 28.03.2016 року № 13000207 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_8 зареєстровано 45/200 частин спірного домоволодіння на підставі договору дарування, посвідченого 23.02.1962 р. 6-ю ХДНК р.№701; ОСОБА_666/200 частин на підставі свідоцтва про право власності виданого 18.01.1995 р. 1-ю ХДНК р.НОМЕР_3, свідоцтва про право на спадщину, виданого 18.01.1995 р. 1-ю ХДНК р.№ 8-298; ОСОБА_9 89/200 частин на підставі договору дарування, посвідченого 02.09.1972 р. 6-ю ХДНК р. № 10739, рішення народного суду Червонозаводського району м. Харкова від 24.02.1972 року справа № 2-218.

У судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 було зазначено, що підставою для звернення до суду з позовом став факт того, що при оформленні правоустановчих документів на вказане домоволодіння їй стало відомо про існування рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24.02.1972 року, відповідно до якого за батьком її чоловіка ОСОБА_5 визнано право власності на 45/200 частин. Вказаним рішенням право власності також визнавалось і за ОСОБА_9

Як вбачається з листа Харківського міського бюро технічної інвентаризації від 28.03.2016 року № 13000207 ОСОБА_9 зареєструвала належну їй на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24.02.1972 року частку. ОСОБА_5 визнану за ним частку у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 не зареєстрував.

Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже за змістом вказаних норм застосування ЦК України 2003 року до спадщини, яка відкрилася до набрання ним чинності можливе за двох умов: по-перше спадщина відкрилася і шестимісячний строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, і по-друге з моменту її відкриття і до 1 січня 2004 року спадщина не була прийнята ніким із наявних тоді на цю спадщину спадкоємців , яких як спадкоємців визначав ЦК України 1963 року.

Аналогічні роз'яснення містить пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138 цс13, згідно яких відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Таким чином, на підставі вказаних норм, суд приходить до висновку, що хоча ОСОБА_5 у відповідних органах право власності на 45/200 частин домоволодіння, набутих ним на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24.02.1972 року, не зареєстрував, однак з урахуванням того, що він фактично побудував вказане домоволодіння та до моменту смерті вказаною частиною користувався, фактично вступив в володіння спадковим майном після смерті, тобто фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8 в розумінні ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), приходить до висновку, що право власності на 45/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 належало померлому батькові спадкодавця ОСОБА_4

Суд враховує той факт, що після смерті ОСОБА_5 домоволодінням АДРЕСА_1, у які входили 45/200 частин, набуті ним на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова віл 24.02.1972 року, продовжували користуватись його дружина, після її смерті син ОСОБА_4 та його родина. За вказане домоволодіння сплачувались комунальні платежі, технічний стан домоволодіння підтримувався у належному стані. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що при визнання права власності за позивачем на 45/200 частини спірного домоволодіння права інших осіб не порушуються та не зачіпляються.

Згідно п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництв будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність» та іншими підзаконними актами.

Згідно частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно до ст. 549 ЦК України / в редакції 1963 року/ визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після і смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з повідомлення Восьмої Харківської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем є його дружина ОСОБА_1, оскільки син ОСОБА_10 подав заяву про відмову від прийняття спадщини.

Згідно до ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, протягом шести місяців не заявив про відмову від неї.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.12.2012 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 66/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,60,61,212,214-215 ЦПК України, ст.529,549 ЦК України ( у редакції 1963 року), ст. 1223,1261,1268,1269 ЦК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 45/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя О.П.Сорока