Справа № 569/9255/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Злагода», третя особа ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, завданої ДТП, суд -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги позивача визнав частково, в частині відшкодування матеріального збитку в розмірі 66890,00 грн., в частині стягнення моральної шкоди не визнав, за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог позивача. Просить суд, передати відповідачу пошкоджений автомобіль та право власності на нього, після отримання позивачем відшкодування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить суд, стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду завдану пошкодженням автомобіля в розмірі 66890,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. та судові витрати по справі понесені ним по сплаті судового збору в розмірі 1221,00 грн., по сплаті за експертну оцінку пошкодженого автомобіля в розмірі 1200,00 грн. та судові витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Додатково пояснив суду, що після пошкодження автомобіля він автомобіль не ремонтував, будь-яких деталей від нього не продавав, вважає автомобіль фізично знищеним, погоджується передати пошкоджений автомобіль та право власності на нього відповідачу після здійснення останнім відшкодування завданих збитків.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив суд їх задоволити.

В судовому засіданні, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 пояснили суду, що вважають позовну вимогу позивача про відшкодування матеріальної шкоди обґрунтованою, інші позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди та судових витрат по справі безпідставними та недоведеними. 19.10.2017 року ОСОБА_4 надіслав до Рівненського міського суду заяву, в якій просить суд, при вирішенні питання про стягнення на користь позивача вартості пошкодженого автомобіля, вирішити питання про передачу вищевказаного автомобіля та права власності на нього особі відповідальній за завдану шкоду, після відшкодування матеріальних збитків.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1. представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи. яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як встановлено в судовому засіданні, постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 31 березня 2016 року по справі №570/1304/16-п ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 15 грудня 2015 року на перехресті вулиць Дубенська-Макарова в м. Рівне.

Внаслідок вищевказаної ДТП, що сталася з вини ОСОБА_4, належний на праві власності позивачу автомобіль НОМЕР_1, зазнав значних механічних пошкоджень.

Відповідно до звіту №275П про оцінку автомобіля НОМЕР_1 складеного 02.06.2016 року ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», матеріальний збиток завданий власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 116890,00 грн., також з даного висновку вбачається, що відновлення вищевказаного автомобіля є економічно недоцільним, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно заяви про видачу готівки від 24.05.2016 року ОСОБА_1 отримав страхову виплату по ДТП від 15.12.2015 року у розмірі 50000,00 грн. від ПрАТ «СК «Провідна».

Як вбачається з Висновку судової автотоварознавчої експертизи №33 складеного 25 лютого 2017 року судовим експертом ОСОБА_6, ринкова вартість транспортного засобу Renault Kangoo, д.н. НОМЕР_2, 2007 року випуску, в пошкодженому після ДТП 15.12.2015 року стані, станом на 23.12.2015 року, становить 62696,60 грн.

Таким чином, як вказано у позовній заяві, розмір матеріальної шкоди, яку позивач просить суд стягнути з відповідача становить різницю визначеного експертом розміру збитку (116890,00 грн.) та виплаченого страхового відшкодування (50000,00 грн.) та складає 66890,00 грн.

У пункті 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розяснено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_4 на час скоєння ДТП працював водієм у відповідача по справі ПСП «Злагода», що не заперечувалося відповідачем та самим ОСОБА_4

Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до розяснень пункту 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов'язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Що стосується позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що позивач належними та достатніми доказами не довів ні самого факту заподіяння йому моральної шкоди, ні обставин, які визначають її характер та обсяг. Не зазначив позивач і того, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому ці вимоги суд визнає недоведеними та безпідставними.

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди завданої пошкодженням автомобіля в розмірі 66890,00 грн. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими і доведеними, а тому підлягають до задоволення, при цьому, після здійснення відшкодування матеріальної шкоди відповідачем, позивач зобовязаний передати пошкоджений автомобіль «Renault Kango», державний номерний знак НОМЕР_3, у пошкодженому стані та право власності на нього відповідачу. У задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн, слід відмовити, з огляду на її недоведеність.

Згідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до розяснень п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За вищевикладених обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1221,00 грн. по сплаті за експертну оцінку пошкодженого автомобіля в розмірі 1200,00 грн., по сплаті витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (33000, АДРЕСА_1) до Приватного сільськогосподарського підприємства «Злагода» (35362, Рівненська область, Рівненський район, с. Малий Шпаків, вул. Шкільна, 2), третя особа ОСОБА_4 (35362, Рівненська область, Рівненський район, с. Малий Шпаків, вул. Заріцька, 36), про відшкодування шкоди, завданої ДТП, задоволити частково.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Злагода» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану пошкодженням автомобіля в розмірі 66890,00 грн.

Після здійснення відшкодування матеріальної шкоди Приватним сільськогосподарським підприємством «Злагода», ОСОБА_1, автомобіль «Renault Kango», державний номерний знак НОМЕР_2 у пошкодженому стані та право власності на нього передати Приватному сільськогосподарському підприємству «Злагода».

В задоволенні інших позовних вимог позивача відмовити.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Злагода» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1221,00 грн., по сплаті за експертну оцінку пошкодженого автомобіля в розмірі 1200,00 грн., по сплаті витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_7