Справа № 380/933/17 Головуючий у І інстанції Косович Т. П.
Провадження № 22-ц/780/4399/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 51 26.10.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., з участю секретаря Топольського О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 28 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей та сім'ї Тетіївської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 28 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідач частково сплатив заборгованість по аліментним платежам на утримання доньки, що підтверджується довідкою Тетіївського РВ ДВС №4700 від 18 липня 2017 року.

Згідно наданої характеристики Тетіївського НВК «Гімназія-ЗОШ I-III ступенів» ОСОБА_4, батько дитини протягом навчального року декілька разів приходив до школи і спілкувався з дочкою, цікавився навчанням та поведінкою.

Враховуючи всі обставини справи, суд встановив, що відповідач ОСОБА_3 умисно не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини і позбавлення його батьківських прав є передчасним, так як винна поведінка його або свідоме нехтування своїми обов'язками щодо дитини в суді не доведені.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу посилаючись його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Тетіївського районного суду Київської області від 28 липня 2017 року скасувати та ухвалите нове рішення по суті позовних вимог.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася донька ОСОБА_4 ( а.с. 6 ).

Після розірвання 16 лютого 2010 року шлюбу позивач з донькою проживає АДРЕСА_1 ( а.с. 11-12 ).

Відповідач, згідно виконавчого листа Тетіївського районного суду від 09 червня 2009 року зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку ( а.с. 9 ).

Однак, заборгованість по аліментах, станом на 01 травня 2017 року, становила 8 144 грн. ( там же ).

При цьому, відповідач 18 липня 2017 року частково сплатив заборгованість по аліментним платежам на утримання доньки, що підтверджується довідкою Тетіївського РВ ДВС №4700 ( а.с. 31 ).

Згідно наданої характеристики Тетіївського НВК «Гімназія-ЗОШ I-III ступенів» ОСОБА_4, батько дитини на протязі навчального року декілька разів приходив до школи і спілкувався з дочкою, цікавився навчанням та її поведінкою ( а.с. 10 ).

Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім'ї Тетіївської районної державної адміністрації від 15 червня 2017 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з посиланням на байдуже, безвідповідальне ставлення батька до своєї дитини ( а.с. 11-12 ).

22 червня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеними позовними вимогами, посилаючись на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків у строк понад рік ( а.с. 2 ).

При цьому, надала, окрім іншого, свідоцтво про шлюб із ОСОБА_5, укладений 14 лютого 2013 року ( а.с. 5 ).

Місцевий суд, вирішуючи спір по справі, обґрунтовано, з точки зору суду другої інстанції, не погодився із висновком служби у справах дітей та сім'ї Тетіївської районної державної адміністрації від 15 червня 2017 року та вірно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_3 умисно не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини.

За таких обставин, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини та прийшов до висновку про відмову в позові за його необґрунтованості і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. 164 СК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

Крім цього, як вірно зазначив місцевий суд, відповідно до п.п. 15, 18 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 164, 165 СК України, п. 16 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст. 57-60 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про те, що на підтвердження сумлінного виконання батьківських обов'язків відповідач не надав жодного доказу, що він не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям та здоров'ям, не надає матеріальної допомоги, предметом розгляду справи є неналежне виконання обов'язків за останній рік, а не можливе їх виконання в майбутньому, у силу викладеного та на переконання апеляційного суду, не спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою, у силу викладеного, для задоволення апеляційних вимог.

Окрім іншого, посилання апелянта на те, що відповідач не відвідує доньку понад рік спростовується наданою характеристикою Тетіївського НВК «Гімназія-ЗОШ I-III ступенів» ОСОБА_4.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 28 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей та сім'ї Тетіївської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба