Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив - Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив - Банк» Луньо ІлліВікторовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» (далі - ПАТ «КБ «Актив-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між 17 жовтня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Актив-Банк» (далі - ТОВ «КБ «Актив-Банк»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Актив - Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір

№ 1017/05, за умовами якого останній було відкрито невідновлювальну кредитну лінію в сумі, яка не перевищувала 40 000 євро, на поточні потреби та будівництво, із щомісячною сплатою 14 % річних за користування кредитом та строком повернення до 16 жовтня 2012 року.

На забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 17 жовтня 2007 року між ОСОБА_4 та ТОВ «КБ «Актив-Банк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Актив - Банк», укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку передано земельну ділянку, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1388 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район,

АДРЕСА_1.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 21 серпня 2015 року становила 63 472,35 євро, що за курсом НБУ станом на 27 серпня 2015 року еквівалентно 1 526 775 грн 07 коп.

Посилаючись на вказані обставини ПАТ КБ «Актив-Банк» просило в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 63 472,35 євро, що за курсом НБУ станом на 27 серпня 2015 року еквівалентно 1 526 775 грн 07 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1388 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район,

АДРЕСА_1, оціночною вартістю 454 600 грн, яка належить на праві власності ОСОБА_4

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Актив-Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Актив-Банк» особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Актив - Банк» Луньо І.В., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, ознайомившись із поданими запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що укладений між сторонами договір не містить чітких норм, які б надавали право позивачеві вимагати задоволення своїх вимог, як іпотекодержателя, шляхом передачі права власності на об'єкт іпотеки. При цьому позивачем не надано доказів належності спірної земельної ділянки відповідачеві та невизначено ціну предмету іпотеки на час розгляду справи.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Аналізуючи положення ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16, від 22 березня

2017 року у справі № 6-2967цс16.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що укладений між сторонами договір іпотеки не містить чітких норм, які б давали право позивачу на задоволення його вимог, як іпотекодержателя, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, додаткового договору про задоволення вимог іпотекодержателя між сторонами не укладено.

Крім того, судами вірно враховано, що в матеріалах справи відсутні докази належності спірної земельної ділянки відповідачу, при цьому відповідно до положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Законним та обґрунтованим є також висновок судів попередніх інстанцій про необґрунтованість позовних вимог в частині визначення вартості предмету іпотеки станом на на момент укладення договору іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Враховуючи зазначене, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

При цьому доводи щодо помилкового зазначення судом першої інстанції положень ст. 559 ЦК України є безпідставними, оскільки не впливають на зміст ухвалених судових рішень та не спростовують наявність зазначених вище підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив - Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив - Банк» Луньо ІлліВікторовича відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від

27 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від

28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О. Писана