АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1622/8931/2012 Номер провадження 22-ц/786/1766/17Головуючий у 1-й інстанції Литвиненко І.Ю. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

За участю секретаря: Зеленській О.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю ОСОБА_2 ОСОБА_3

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 червня 2012 року

по справі за поданням старшого державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Старший державний виконавець Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним поданням, обґрунтовуючи його тим, що на її виконанні перебуває зведене виконавче провадження №3261068 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави по справі № 2-2453/10 від 06.04.2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у сумі 6629 грн 17 коп. 06.04.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа. Оскільки боржник ухиляється від виконання рішення суду, ігнорує численні виклики та повідомлення державного виконавця зявитися до відділу та надати підтверджуючі документи про виконання останнім вищевказаного рішення суду, просила встановити боржнику тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 червня 2012 року старшого державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_4- задоволено.

Заборонено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 В, право виїзду за межі України до моменту виконання зобовязань, покладеного на нього судовим рішенням.

З даною ухвалою не погодився ОСОБА_2 та через свого представника ОСОБА_3 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову про відмову у задоволенні подання зацікавленої особи. Зокрема вказує, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, неповно дослідженні обставини у справі, а наявні у ній докази на доводять факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Виходячи з ч. 2 ст. 312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із доведеності ухилення боржника від зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, що дає підстави для встановлення тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Проте з такими висновками суду колегія суддів не може погодитись, оскільки вони не відповідають обставинам справи та суперечать нормам процесуального права.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що суд за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, вирішує питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, зокрема, при виконанні судових рішень.

Підставою для встановлення такого обмеження, з огляду на зміст ст.. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», є, зокрема, наявність неврегульованих зобовязань або, якщо боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у ОСОБА_4 від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Оскільки державним виконавцем не надано доказів про вчинення ним будь-яких дій по примусовому виконанню судового рішення, як і не надано доказів про те, що боржник ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього, суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про наявність підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України.

Крім того, місцевий суд не врахував того, що звертаючись до суду із відповідним поданням про обмеження в праві виїзду боржника за межі України, державний виконавець повинен довести факт ухилення боржника від зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Більше того, державним виконавцем не надано суду доказів, що органами ДВС були вжиті усі можливі та необхідні дії для забезпечення виконання рішення суду, а також не надано суду підтверджень намірів боржника виїхати за межі України з метою уникнення відповідальності.

Однак, місцевий суд при постановленні ухвали виходив не із доказів наданих державним виконавцем а із інформації, що міститься в подані державного виконавця без перевірки обставин зазначених у цьому ж поданні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника за довіреністю ОСОБА_2 ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 червня 2012 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис/ ОСОБА_6

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ ОСОБА_1