Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1084/17
Провадження № 2/553/684/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.10.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Новака Ю.Д.,

при секретарі - Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 24 липня 2010 року між Позивачем та Відповідачем було зареєстровано шлюб, який 06 жовтня 2016 року на підставі рішення Ленінського районного суду м.Полтави було розірвано. Після розірвання шлюбу Відповідач змінила прізвище на «ОСОБА_2». В шлюбі у Позивача з Відповідачем народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розлучення постійно проживають із Позивачем. Позивач самостійно виховував та продовжує виховувати обох дітей. Позивач вважає, що в інтересах дітей проживати саме із ним, оскільки він має матеріальні та фізичні можливості виховувати та займатися розвитком дітей, має відповідні умови для проживання, належного виховання, розвитку та лікування дітей (оскільки син має певні вади здоров'я та потребує постійного лікування та піклування), в той час, як Відповідач вихованням дітей не займалася та не займається, фізичної та матеріальної можливості забезпечити дітей всім необхідним не має, перебуває на консультативному обліку в психоневрологічному диспансері, має приступи раптової агресії, які неодноразово виливались у формі безпричинного крику та побиття дітей.

В судовому засіданні Позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Також повідомив, що діти після перебування у відповідача, повертаючись до дому до позивача, часто скаржаться на стан здоров'я та повертаються пригніченими, після проводження часу із відповідачем. Відповідач не може в повній мірі забезпечити виховання та розвиток дітей, крім того приступи агресії Відповідача дають ґрунтовні підстави побоюватись за здоров'я та навіть життя дітей.

Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач при вирішенні даного позову покладалась на розсуд суду. Зазначила, що оскільки одна дитина зареєстрована за місцем проживання батька, іншу можна зареєструвати за місцем проживання матері і це буде справедливо. У своїх поясненнях зазначала, що так дійсно вона іноді кричить на дітей та може їх легко вдарити, коли вони її дратують або бешкетують. Проте, не вважає це вадою, оскільки впевнена, що це є однією із складових правильного виховання дітей. Крім того в даний спосіб її виховували так батьки. З приводу нервових зривів зверталась до лікарів, але останні їй повідомили, що з нею все гаразд.

Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради при вирішенні даного позову покладався на розсуд суду, а також надав суду висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей, згідно якого враховуючи інтереси дітей, виконком, як орган опіки та піклування, вважає за можливе та доцільне визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком гр.ОСОБА_1.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 24 липня 2010 року між Позивачем та Відповідачем було зареєстровано шлюб, який 06 жовтня 2016 року на підставі рішення Ленінського районного суду м.Полтави було розірвано (а.с.6). Після розірвання шлюбу Відповідач змінила прізвище на «ОСОБА_2» (а.с.6, 37). В шлюбі у Позивача з Відповідачем народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7, 8), які після розірвання шлюбу проживають із Позивачем (а.с.35, 85, 97). Позивач самостійно виховував та продовжує виховувати обох дітей, має у власності окремий приватний, двоповерховий, комфортабельний будинок площею 128,7м2 з власним двором, фонтаном та басейном (а.с.13-34). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 27.01.2017 року (а.с.41) складеного представниками служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, в будинку для дітей відведено окрему вмебльовану кімнату у відповідності до віку та потреб, в будинку є місце для ігор та відпочинку(сну) дітей, є необхідні речі, одяг, багато іграшок. Позивач офіційно працевлаштований, займає посаду юриста в ПП «Автолідер» (а.с.43, 44), має самостійний дохід у вигляді заробітної плати та дохід від надання консультацій, крім того йому надають матеріальну допомогу його батьки. Позивач може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові, та моральної і матеріальної забезпеченості.

Робочий день Позивача триває з 9-00 до 15-00, тому він має час, щоб відводити своїх дітей до дитсадочку та в подальшому до школи, займатися із ними вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про дітей.

Малолітній ОСОБА_3 має третій рівень загального недорозвитку мовлення, дизартрію (а.с.42), внаслідок чого потребує постійних індивідуальних занять з логопедом-дефектологом, що в свою чергу передбачає значні матеріальні витрати, які несе саме позивач.

Донька - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_3 відвідують дошкільний центр, розвиваючі заняття (англійська мова, розвиток мовлення, образотворче мистецтво, музика) приватної школи «Чарівний світ», чотири місяці навчання де коштують 5000,00 грн. за кожну дитину. Дані витрати здійснює саме Позивач (а.с.11, 12).

Відповідач визнала в судовому засіданні, що забезпеченням відвідування дітьми дошкільних та шкільних закладів займається та буде займатися Позивач.

Судом встановлено, і сторонами не заперечувався той факт, що піклуванням про дітей, їх вихованням та розвитком, займався та займається Позивач.

Згідно довідки № 2478 від 18.04.2017 року, виданій КП «ЖЕО №2» (а.с.36), в квартирі де зареєстрована та проживає відповідач, зареєстровано п'ятеро дорослих осіб, в той час як зазначена квартира є лише двокімнатною. Дана квартира, зі слів відповідача, належить її батькам.

Відповідач повідомила суду, що вона не працює, власного доходу не має, з її слів, вона не працює близько року, нещодавно стала на облік, як безробітня в службі зайнятості населення. Живе за рахунок допомоги, які надають її батьки, у вигляді купівлі харчів, одягу та сплати комунальних послуг. Дітей повністю утримує та забезпечує Позивач.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не має достатнього доходу та житлових умов, для належного утримання та повного забезпечення дітей різної статі всім необхідним, для їх нормального розвитку, виховання та навчання.

З пояснень учасників судового процесу, зокрема, і самої відповідачки, вбачається, що іноді поведінка відповідача щодо дітей є імпульсивною, агресивною, так в певних ситуаціях вона безпідставно може крикнути на них, образити та неодноразового до них застосовувала силу, що підтверджується медичною довідкою, медичним висновком про первинний огляд хворого, заявою позивача до Служби у справах дітей, поясненнями свідка ОСОБА_6 (а.с.45, 83, 84). Також зазначені факти не заперечувались відповідачем: відповідач зазначила, що дійсно била дітей, коли вони плакали, на її думку - безпричинно, або не хотіли їсти, та зазначила, що вона не знає, що з ними робити, коли ті плачуть, або не слухаються. Відповідач повідомила, що вона не знає іншого способу заспокоїти дітей, окрім побиття. Відповідач також зазначила, що побиття дітей для неї є нормою, оскільки її саму так виховували, тобто карали її побиттям. Відповідач вказувала, що в її сім'ї заведене виховання з застосуванням фізичної сили.

Згідно довідки №01-40/1484/03 від 07.06.2017 року виданої Полтавським обласним психоневрологічним диспансером (а.с.99), Відповідач перебуває на консультативному обліку в Психоневрологічному диспансері з діагнозом: «Тривожний розлад з агрипичним синдромом». Зі слів відповідача дане захворювання виражається в порушеннях сну, відчуття постійної тривоги та приступах неконтрольованої агресії.

Відповідач повідомила, що вона дійсно має розлади здоров'я, неодноразово зверталась до лікаря невропатолога, проходила обстеження та курс лікування в обласній лікарні в м. Полтаві в неврологічному відділенні та в лікарні в м.Київ. Зазначила, що на зверненні до лікувальних закладів наполягала її мати, оскільки вважає її хворою. Також відповідач зазначила, що її мати постійно чинить на неї тиск з приводу виховання дітей, а коли таке відбувається, відповідач залишає дітей своїй матері, щоб остання робила з ними все, що вважає за потрібне, а сама йде до іншої кімнати.

Судом приймаються до уваги позитивні характеристики позивача (а.с.9, 10). За місцем роботи позивач характеризується виключно позитивно. Відповідно до характеристики, наданої дошкільним центром приватної школи «Чарівний світ» ОСОБА_1 за період відвідування дітьми даного дошкільного центру зарекомендував себе, як відповідальна, ввічлива, доброзичлива, комунікабельна, людина та люблячий батько. Кожного дня він цікавився досягненнями та успіхами своїх дітей, перебігом навчально-виховного процесу. ОСОБА_1 приділяє належну увагу фізіологічному та психоемоційному станам своїх дітей, відповідально ставиться до порад і рекомендацій педагогів. Забезпечує логопедичні та індивідуальні заняття для свого сина, що пов'язані із віковими особливостями розвитку (мовлення) та гіперактивною поведінкою. Беручи до уваги спостереження протягом щоденної співпраці, варто зазначити, що ОСОБА_1 належно опікується і виховує своїх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 які завжди доглянуті, охайно одягнені, забезпечені речами, необхідними для навчання та особистої гігієни. Послуги батько сплачує вчасно. Батько займається вихованням, на пропозиції та поради педагогів з приводу навчання і поведінки дітей реагує, взаємодіє з адміністрацією та викладачами закладу.

Позивач, що не заперечується Відповідачем, від народження дітей постійно піклується про них, займається їх вихованням та розвитком, забезпечує матеріально: купує одежу, сплачує за відвідування виховних закладів та індивідуальні зняття із відповідними фахівцями.

Позивач зазначав, що діти звикли до свого постійного місця проживання де проживають від народження та постійно виявляють бажання жити разом з ним, у зв'язку з тим, що дуже прив'язані саме до Позивача, їм подобається бути з ним, вони звикли до свого постійного місця проживання, де у них є досить комфортні умови для цього. Окрім того, Позивач має можливість забезпечити культурний розвитку дітей через можливість відвідувати культурно-масові заклади.

Свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що в 2016 році відповідач побила її онука ОСОБА_3. Свідок зверталась до батьків відповідачки, щоб останні вплинули на свою доньку, та оскільки не знайшла підтримки з їхнього боку, вимушена була звертатись до служби у справах дітей. Свідок повідомила суду, що відповідачка вела себе некоректно, вривалася до дому до свідка, тупала ногами та словесно ображала її. Свідок зазначила, що останнього разу, коли діти перебували у відповідачки, онук ОСОБА_3 повернувся зі зламаним носом. Через тиждень від зазначеної події, після перебування дітей у відповідачки, її онука ОСОБА_4, повернулась із розбитою губою та повідомила, що її вдарила мати, тобто відповідачка. ОСОБА_4 повезли до травмпункту де виявили гематому та розбиту всю нижню губу. Також свідок повідомила, що онук ОСОБА_3 погано розмовляє, з ним необхідно постійно займатися, чого відповідачка ніколи не робила. Свідок зазначила, що онуки не хочуть їздити до їхньої матері - відповідачки. Вихованням дітей займається позивач. Позивач возить свого сина ОСОБА_3 до логопеда та психолога. Після занять з зазначеними фахівцями, ОСОБА_3 значно краще розмовляє. Свідок повідомила, що Позивач має належні умови для проживання та виховання дітей, та має можливість забезпечити їх належне виховання, розвиток та навчання, а відповідачка не виконувала та не виконує своїх батьківських обов'язків. Свідок повідомила суду, що відповідачка на очах у дітей скинула з дев'ятого поверху маленьку собаку, яку відповідачці подарували свідок зі своїм чоловіком, що завдало дітям сильної душевної травми. Після розлучення позивача із відповідачкою, відповідачка погрожувала вбити позивача, після чого свідок вимушена була викликати поліцію. Свідок характеризує відповідачку, як дуже скритну, замкнуту людину, яка не має друзів, з сестрою не спілкується, повідомила, що відповідачка зазначала, що своїх батьків доглядати не збирається, а збирається здати їх до будинку літніх людей.

Свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що характеризує позивача лише з позитивної сторони, вважає, що позивач може бути еталоном батька, який здатен пожертвувати усім, що в нього є заради своїх дітей. Зазначив, що він неодноразово був свідком зразкового виховання позивачем своїх дітей, як останній займається їх розвитком, піклуванням та вихованням. В період перебування шлюбу позивача із відповідачкою, вихованням та розвитком дітей займався саме позивач, він возив та забирав дітей із дитячого садочку, гуртків, возив сина до логопеда. Після розлучення вихованням дітей займається переважно позивач. В пріоритеті у позивача на першому місці перебувають діти. Позивач має найкращі, на думку свідка, умови для проживання та виховання дітей. Позивач має власний облаштований будинок, в якому є дитяча кімната, багато іграшок, на подвір'ї дитячий майданчик. Під час перебування в домі позивача, коли останній перебував з відповідачкою в шлюбі, свідок іноді чув крики відповідачки на адресу дітей. Свідок бачив, як відповідачка перебуваючи на прогулянці в парку з метою заспокоєння, вдарила свого сина ОСОБА_3 долонею по сідницям. В спілкуванні зі свідком відповідачка завжди спілкувалась на підвищених тонах.

Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що вона як сусідка бачить, що діти перебувають з позивачем, Позивач відвозить їх до дитячого садочку та привозить додому. Чула, як вдома із ОСОБА_3 на другому поверсі займався психолог. Зазначає, що Позивач дуже добре відноситься до своїх дітей, а мати позивача йому в цьому допомагає. Чула як позивач грається з дітьми. Була свідком того, що відповідачка при дітях нецензурно лаялась на позивача та погрожувала його вбити. На думку свідка, позивач гарний батько та в повній мірі виконує батьківські обов'язки, характеризує позивача виключно з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що знав позивача ще до одруження. Після одруження бачитись з позивачем стали значно рідше, оскільки весь свій час позивач приділяв сім'ї та вихованню дітей. Зазначив, що був у домі позивача як під час перебування останнього у шлюбі із відповідачкою так і після їх розлучення. В домі є добрі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Свідок вказує, що позивач постійно займається вихованням, лікуванням та розвитком дітей. Зі слів позивача, свідку відомо, що після перебування дітей у відповідачки діти досить часто повертаються до Позивача хворими.

Ст. 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин.

Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно акту обстеження умов проживання від 21 січня 2017 року, складеного Службою у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради (а.с.41), проведено обстеження умов проживання дітей у будинку позивача за адресою АДРЕСА_1, житло розміщене на першому та другому поверсі двоповерхового будинку, будинок вмебльований, обладнаний побутовою технікою, у будинку для дітей відведено окрему вмебльовану кімнату у відповідності до віку та потреб, у будинку є місце для ігор та відпочинку (сну) дітей, є необхідні речі, одяг, багато іграшок.

Згідно Висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві про визначення місця проживання малолітніх дітей (а.с.85), виконком відмічає, що після розірвання шлюбу між батьками, діти залишилися проживати з батьком. Батько гр.ОСОБА_1 активно приймає участь у матеріальному забезпеченні дітей. Позитивно характеризується, як на роботі, так і за місцем навчання дітей, додатково оплачує розвиваючі заняття, купує одяг та продукти харчування, проводить дозвілля з дітьми. Батько працює, має великий комфортабельний будинок, а також створив належні умови проживання для двох різностатевих дітей. Мати гр.ОСОБА_2 створила задовільні умови проживання, ніде не працює та перебуває на консультативному обліку в Полтавському обласному психоневрологічному диспансері. Враховуючи інтереси дітей, виконком, як орган опіки та піклування, вважає за можливе визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з батьком гр.ОСОБА_1.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Окрім того, суд приймає до уваги, що згідно з частиною першою статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Водночас у розумінні Закону України «Про міжнародні договори України» Декларація прав дитини не є міжнародним договором.

Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю.

Сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком, ніж з матір'ю.

На підставі викладеного, враховуючи позицію відповідача, яка не оспорювала зазначені вище факти, досліджені документи обстеження умов проживання, беручи до уваги інтереси малолітніх дітей, висновок про місце проживання малолітніх дітей, затверджений рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради № 145 від 11.07.2017р., суд вважає доцільним визначити проживання дітей з позивачем.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі у розмірі 640,00 грн.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. ст. 10, 11, ч.2 ст. 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 7, 19, 141, 150, 157, 160,161 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з їх батьком - ОСОБА_1, за місцем проживання батька.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак