АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №635/7224/16-ц Головуючий суддя І інстанції Пілюгіна О. М.
Провадження № 22-ц/790/2464/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Яцини В.Б.,

суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Садівниче товариство «Мрія» про усунення перешкод в користуванні майном,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив визнати відповідача таким, що втратив право користування земельною ділянкою № 150 загальною площею 0,0600 га. в Садівничому товаристві «Мрія» на території Харківського району Харківської області та розташованим на ній садовим будинком з допоміжними спорудами; усунути позивачу перешкоди у користуванні вказаним майном шляхом виселення з нього відповідача та звільнення цього майна від його речей.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач, як член Садівничого товариства «Мрія», 14 січня 2010 року продав позивачу за 120 000 гривень садовий будинок з допоміжними спорудами, який розташований на земельній ділянці № 150 загальною площею 0,0600 га. в Садівничому товаристві «Мрія» на території Харківського району Харківської області, про що укладений письмовий договір. У звязку з продажем земельної ділянки № 150 і садовим будинком на ній, відповідач припинив своє членство в Садівничому товаристві «Мрія». Позивач, придбавши вказане нерухоме майно у власність став членом Садівничого товариства «Мрія» та отримав членську книжку садовода. Крім того, на виконання вимог Статуту СТ «Мрія», позивач сплатив 13 січня 2010 року вступний внесок в розмірі 1000 гривень. Не зважаючи, що позивач став власником садового будинку і земельної ділянки № 150 в Садівничому товаристві «Мрія», відповідач не звільнив вказане нерухоме майно і продовжує безпідставно ним користуватись, що порушує право позивача вільно володіти і користуватися його майном, тому позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому посилався на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, судом недотримано вимоги процесуального законодавства щодо обрунтованості та вмотивованості ухваленого рішення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову за його недоведеністю та безпідставністю виходив з того, що позивач з огляду на недотримання обов'язкової в таких випадках нотаріальної форми договору купівлі-продажу не є власником садового будинку в розумінні норм діючого цивільного законодавства, тому відсутні підстави вважати, що має місце порушення його прав власника на спірний садовий будинок .

Судовим розглядом встановлено, що позивач на підтвердження своїх вимог надав копію договору купівлі-продажу від 14 січня 2010 року, вчиненого у простій письмовій формі, за яким він придбав у ОСОБА_2 садовий будинок з допоміжними спорудами, який розташований на земельній ділянці 0,6 га у Садівничому товаристві "Мрія", ділянка № 150, а також копію членської книжки садоводу Садівничого товариства "Мрія" за № 150 про те, що він є членом товариства згідно рішення №1 від14.01.2010 року та сплатив вступний внесок 1000 грн.00 коп.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Правом власності, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності, відповідно до ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, при цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення і у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемним.

Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те, що оскільки укладений сторонами 14 січня 2010 року договір купівлі-продажу садового будинку на земельній ділянці у простій письмовій формі і договір нотаріально не посвідчений, тому відповідно до ч. 1 ст. 210 такий договір є нікчемний і тому не породжує позитивних юридичних наслідків.

Під час апеляційного розгляду справи відповідач СТ «Мрія» надав довідки відповідно до яких ОСОБА_1 не є членом товариства, загальних зборів по прийому до товариства не проводилося, земельну ділянку №150 у товаристві позивач не займає і такий новий доказ з огляду на відсутність його у суді першої інстанції з поважних причин відповідно до ст. 303 ЦПК України підлягає прийняттю.

З врахуванням того, що членська книжка садовода є похідним документом, грунтується на відповідних рішеннях садівничого товариства, яких відповідно до наданих відповідачем довідок не було ухвалено, колегія суддів вважає недоведеним факт членства позивача у Садівничому товаристві "Мрія".

Виходячи з цього доводи скарги ОСОБА_1 про те, що він має право користуватися земельною ділянкою у товаристві належним чином не доведені, колегія суддів з цих підстав погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії