Справа № 2-1573/11 Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/1247/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 13.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2011 року публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» (далі ПАТ «ОСОБА_4 Аваль») звернулося до суду з указаним позовом, який мотивувало тим, що 14 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль», перейменованого в подальшому на ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № НОМЕР_1, за умовами якого ОСОБА_2 отримав споживчий кредит у розмірі 32 000 доларів США, зі сплатою 13,8 % річних на строк до 14 травня 2014 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 29 квітня 2011 року утворилась заборгованість у розмірі 22 794,76 доларів США, що еквівалентно 181 569 грн. 38 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 21 564,13 доларів США, що еквівалентно 171 766 грн. 92 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 888,20 доларів США, що еквівалентно 7 074 грн. 87 коп., пені за прострочення кредиту у розмірі 169,40 доларів США, що еквівалентно 1 349 грн. 34 коп. та пені за прострочення відсотків у розмірі 173,03 доларів США, що еквівалентно 1 378 грн. 25 коп. З наведених підстав позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 грудня 2016 року позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 181 569 грн. 38 коп., судовий збір у розмірі 1 700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення судового розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 183 389 грн. 38 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинами справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону в повному обсязі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором від 14 травня 2008 року належним чином не виконує, внаслідок чого станом на утворилась заборгованість у загальному розмірі 181 569 грн. 38 коп., а тому вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль», перейменованого в подальшому на ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № НОМЕР_1, за умовами якого останній отримав споживчий кредит для придбання автомобіля у розмірі 32 000 доларів США, зі сплатою 13,8 % річних на строк до 14 травня 2014 року (а.с. 5-8).

Відповідно до п.2.1 кредитного договору позивач банк надає позичальнику кредит, а останній зобовязується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов кредитного договору та тарифів банку, виконати всі інші боргові зобовязання в порядку та строки, визначені кредитним договором.

Згідно з пунктом 3.1. кредитного договору банк надає кредит на умовах його строковості, забезпеченості, повернення та плати за користування.

Пунктом 3.3 кредитного договору передбачено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом внесення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії цього договору згідно графіку (додаток 1 до Договору).

Згідно з пунктом 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

08 лютого 2009 року ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» надіслало на адресу ОСОБА_2 письмову вимогу про усунення порушень виконання зобовязань за кредитним договором, яку відповідач отримав 15 січня 2009 року (а.с.14).

Однак відповідач заборгованість за кредитним договором добровільно не погасив, у звязку з цим станом на 29 квітня 2011 року утворилась заборгованість у розмірі 22 794,76 доларів США, що еквівалентно 181 569 грн. 38 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 21 564,13 доларів США, що еквівалентно 171 766 грн. 92 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 888,20 доларів США, що еквівалентно 7 074 грн. 87 коп., пені за прострочення кредиту у розмірі 169,40 доларів США, що еквівалентно 1 349 грн. 34 коп. та пені за прострочення відсотків у розмірі 173,03 доларів США, що еквівалентно 1 378 грн. 25 коп. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості(а.с.18-19).

Отже, встановивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд дійшов до законного і обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором відповідно до положень вказаного договору та ст.526 ЦК України.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 14 травня 2008 року між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу № НОМЕР_1, за умовами якого відповідач передав у заставу банку автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 99-101).

З протоколу проведення аукціону по реалізації рухомого майна № 11-0518/12 від 25 січня 2013 року вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа Обухівського районного суду від 12 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» вказаний автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 було реалізовано на аукціоні за 39 750 грн., з яких 30 281 грн. 11 коп. перераховано ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 14 травня 2008 року № НОМЕР_1, що підтверджується розпорядженням державного виконавця №32645875/12, затвердженого 07 лютого 2013 року начальником відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області (а.с.126-128).

29 квітня 2013 року ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» зараховано вказані грошові кошти у розмірі 30 281 грн. 11 коп. на погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 14 травня 2008 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданого позивачем станом на 04 січня 2017 року (а.с.126-132).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.212-215 ЦПК України вказаних обставин не врахував, у звязку з чим дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 181 569 грн. 38 коп.

Колегія суддів вважає, що позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ч.4 ст.591 ЦК України та ст. 24 Закону України «Про заставу», у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Наведене свідчить, що у кредитора для задоволення своїх грошових вимог є право звернення стягнення на предмет застави; разом із тим сам по собі факт реалізації предмета застави, не припиняє грошового зобов'язання боржника в тому разі, коли сума, одержана від продажу предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, й у такому випадку закон передбачає право кредитора одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення його вимоги, з іншого майна боржника.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки отримана сума від реалізації заставленого майна відповідача у розмірі 30 281 грн. 11 коп. менша від суми заборгованості відповідача за кредитним договором, то з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за кредитним договором, якої не вистачає для повного задоволення вимог банку.

У пункті 3.3 кредитного договору передбачено, що позичальник здійснює, погашення заборгованості за договором кредиту в наступному порядку: нарахована пеня/штраф, комісії, заборгованість за процентами, заборгованість за кредитом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 29 квітня 2011 року становить 22 794,76 доларів США, що еквівалентно 181 569 грн. 38 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 21 564,13 доларів США, що еквівалентно 171 766 грн. 92 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 888,20 доларів США, що еквівалентно 7 074 грн. 87 коп., пені за прострочення кредиту у розмірі 169,40 доларів США, що еквівалентно 1 349 грн. 34 коп. та пені за прострочення відсотків у розмірі 173,03 доларів США, що еквівалентно 1 378 грн. 25 коп.(а.с.18-19).

Колегія суддів вважає, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором з урахуванням суми від продажу автомобіля у розмірі 30 281 грн. 11 коп. відповідно до черговості погашення заборгованості становить 151 288 грн. 27 коп.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2008 року у розмірі 151 288 грн.27 коп., а відтак позов ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» підлягає задоволенню частково.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі та підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» частково.

Посилання в апеляційній скарзі на, що позивач безпідставно нараховував відсотки за користування кредитом у розмірі 13,80%, є необґрунтованими з таких підстав.

Як зазначалося вище, при укладені кредитного договору № НОМЕР_1 14 травня 2008 року сторони погодили розмір процентної ставки на рівні 13,8 % річних (п.3.1).

13 березня 2009 року між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договір від 14 травня 2008 року, за умовами якої сторони узгодили, що з 11 березня 2009 року процентна ставка складає 10,8 % річних та діє до 11 березня 2010 року, а з 11 березня 2010 року процентна ставка встановлюється на рівні 13,8 % річних (а.с.133-134).

Матеріали справи не містять доказів того, що ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» нараховувало відсотки за користування кредитом у порушення умов кредитного договору та додаткової угоди до нього і таких доказів відповідач суду не надав.

Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.79 ЦПК України (в редакції статті на час подачі позову), судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справ, належать витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» при подачі позову сплатило судовий збір у розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», то понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 грудня 2016 року скасувати на ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1 від 14 травня 2008 року у розмірі 151 288 (сто пятдесят одна тисяча двісті вісімдесят вісім) грн. 27 коп.

У задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» судові витрати у розмірі 1 516 грн. 47 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді