Справа № 462/1767/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Андрушко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорта та на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу другого з батьків

встановив:

Позивачка 20.04.2017р. звернулася з позовом у суд до відповідача, в якому просить дати дозвіл на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди відповідача тадати дозвіл на тимчасові поїздки за кордон до Республіки Туреччина, Арабської Республіки Єгипет, а також Польщі, Болгарії, Італії та інших країн Європейського Союзу та Шенгенської зони на період з 01.06.2017р. по 31.12.2019р., та на оформлення усіх необхідних документів, у тому числі відкриття Шенгенської візи, відповідних віз (зі зняттям необхідних біометричних даних) малолітній ОСОБА_3 в супроводі її або інших осіб, уповноважених нею, без згоди та супроводу батька ОСОБА_1Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2003р. і від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя у них не склалося і рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 09.10.2014р.їх шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу вона матеріально забезпечує доньку, піклується про неї та дбає про її фізичний, духовний та моральний розвиток. ОСОБА_3 є ученицею СЗШ «Школа радості» з поглибленим вивченням англійської мови та з 26.05.2017р. буде перебувати на щорічних літніх канікулах. Цей час позивачка хоче використати для оздоровлення та відпочинку дитини, планує відвідати разом з донькою країни Європейського Союзу, зокрема Польщу, Італію, Болгарію, а також Республіку Туреччину та Арабську Республіку Єгипет. Крім навчання у школі донька ОСОБА_3 відвідує Львівську дитячу хореографічну школу та творчу майстерню «Малювці» з якими часто подорожує до країн Шенгенської зони. Однак, 03.06.2017р. закінчується дія проїзного документа дитини серії НОМЕР_1, виданого ОСОБА_3, а тому на даний час виникла необхідність у виготовленні нового закордонного паспорта для доньки та отриманні Шенгенської візи з метою сімейних подорожей та виступів з дитячими колективами.У відповідності до чинного законодавства України для виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, подачі документів у консульські установи країн Шенгенської зони, а також перетину державного кордону України особою, яка не досягла 16 років, необхідна згода батьків.Відтак, вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням надавати таку згоду, проте ОСОБА_1 її звернення ігнорує, при цьому жодних аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували таку поведінку не наводить. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріально її не утримує і станом на 13.03.2017р. заборгованість зі сплати аліментів становить 12800 грн.Вважає, що такими діями відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичного та духовного розвитку і шкодять інтересам дитини, обмежують її права та свободи.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на мотиви такого та уточнили позовні вимоги, просять надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька дитини - ОСОБА_1; надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 в Республіку Туреччина з 15.10.2017 року по 31.10.2017 року; надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1. або в супроводі інших осіб, уповноважених на це ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 в Республіку Італія з 01.06.2018 року по 31.08.2018 року та стягнути з відповідача на користь позивачки 4725 грн. витрат за надання правової допомоги. Просять позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позов підтримала та не заперечує проти його задоволення.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2003р. і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1/а.с.9/. Станом на дату звернення до суду, ОСОБА_3 виповнилося 10 років.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 09.10.2014р.розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 13 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Буського районного управління юстиції шлюбі, актовий запис № 57 /а.с.10/.

З проїзного документа дитини серії НОМЕР_1 від 03.06.2014р., виданого ОСОБА_3 вбачається, що дія проїзного документа дитини закінчився 03 червня 2017р. /а.с.15-16/.

Згідно розрахунку боргу державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області по сплаті аліментів боржником ОСОБА_1 від 13.03.2017р. станом на 13.03.2017р. боржнику ОСОБА_1 нараховано заборгованість зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа №462/7574/15-ц в сумі 12800 грн. Боржником у вересні 2016р. сплачено 1500грн. /а.с.14/.

Згідно довідки Навчально-виховного комплексу «Школа-Гімназія І-ІІІ ступенів Блаженного Климентія та Андрея Шептицьких» від 15.06.2017р., ОСОБА_3 пройшла конкурсні випробування і прийнята на навчання до 5-го класу НВК «Школа-гімназія «Шептицьких» на 2017-2018 навчальний рік.

Судом також встановлено, що 11.04.2017р. ОСОБА_1 направляла на адресу ОСОБА_1 лист з проханням про надання дозволу на виготовлення доньці ОСОБА_3 паспорта громадянина України для виїзду за кордон та згоди на тимчасові поїздки за кордон у період з 01.06.2017р. по 31.12.2019р., та на оформлення усіх необхідних документів, у тому числі відкритті Шенгенської візи, відповідних віз (зі зняттям необхідних біометричних даних), що підтверджуєтьсярекомендованим листом з повідомленням про вручення / а.с.11-12, 13/, однак відповідач на такий не реагує.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За приписами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положень ст. 151 СК України, вправі обирати самі.

Згідно вимог ст. ст. 154, 155 СК України, батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини; здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

У відповідності зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" встановленого, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

За наведеного, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що враховуючи інтереси дитини, зокрема її вік, необхідність у належному відпочинку та оздоровленні, а також те, що батьки неповнолітньої ОСОБА_3 не проживають разом, батько ОСОБА_1 не цікавиться та не приймає участі у вихованні доньки та добровільно не надає дозволу на відпочинок дитини за межами України, доцільно надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 в Республіку Туреччина з 15.10.2017р. по 31.10.2017р. та надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1 або в супроводі інших осіб, уповноважених на це ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 в Республіку Італія з 01.06.2018р. по 31.08.2018р., а також надати дозвіл позивачці на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди відповідача.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу віднесені до судових витрат, які пов'язані з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Як роз'яснено в п.п. 47 і 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості представника позивачки участь брав адвокат Старко Н.Р., який здійснював представництво її інтересів за договором-доручення про надання правової допомоги від 15.03.2017р., на підставі якого ОСОБА_1 сплачено на користь Адвокатського об'єднання «Лемеха та Партнери» 4725 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №1 згідно договору-доручення про надання правової допомоги від 13.06.2017р. та квитанцією №9231 від 19.06.2017р.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі /наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів/.

Оскільки суду не надано письмового розрахунку щодо послуг, які надавалися адвокатом на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 15.03.2017р., то, враховуючи складність справи та необхідний час на складання позовної заяви, а також час затрачений на підготовку та розгляд справи в суді, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_1 слід стягнути 2500 грн. витрат за надання правової допомоги, а не 4725 грн.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1280 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215, 225-226 ЦПК України, ст.155 СК України, ст.ст.84, 313 ЦК України, ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в Республіку Туреччина з 15.10.2017 року по 31.10.2017 року.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, або в супроводі інших осіб, уповноважених на це ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в Республіку Італія з 01.06.2018 року по 31.08.2018 року.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1280 грн. судового збору та 2500 грн. витрат за надання правової допомоги, а всього - 3780 грн. судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: