Дата документу 09.03.2017 Справа № 554/830/17
Справа № 554/830/17
Провадження № 2/554/1377/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 березня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі судді Шевської О.І., при секретарі Дроздові Д.А., розглянувши у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу-

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовною заявою про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 12.03.2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Центральним відділом РАГС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №235 та видано свідоцтво від 12.03.2005 року. Від спільного шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2016 року шлюбні стосунки між сторонами припинено, спільно сторони не проживають. Дитина проживає разом з матірю. Спору про поділ майна між сторонами не має. Сторони домовилися, що відповідач добровільно надаватиме допомогу на утримання дитини. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу є неможливим, та суперечитиме моральним засадам суспільства, так як втрачено почуття любові та поваги.

Позивач у судове засідання не з`явивилася, звернувшись із письмовим клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала, прохала їх задовольнити.

Відповідач, у судове засідання не з`явився, звернувшись із письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, проти їх задоволення не заперечував.

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих позивачем межах, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.03.2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Центральним відділом РАГС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №235 та видано свідоцтво від 12.03.2005 року. (а.с. 4)

Від спільного шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.5)

З травня 2016 року шлюбні стосунки між сторонами припинено, спільно сторони не проживають.

Дитина проживає разом з матірю. Спору про поділ майна між сторонами не має. Сторони домовилися, що відповідач добровільно надаватиме допомогу на утримання дитини.

Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу є неможливим, та суперечитиме моральним засадам суспільства, так як втрачено почуття любові та поваги.

Позивач прохала суд судові витрати покласти на неї.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя та збереження шлюбу. За таких обставин позовна заява задовольняється в повному обсязі.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх малолітньої дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 110, 112-113 СК України, ст.ст. 10- 11, 15, 30, 60, 76, 88, 169, 208, 212-215, 218, 224, 293 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и л а:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 12 березня 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, свідоцтво серії 1-КЕ №116775, актовий запис №235 - розірвати.

Після набрання рішенням законної сили ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів із дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів із дня його проголошення, або протягом 10 днів із дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя О.І. Шевська