Справа № 147/545/17
Провадження № 2/147/475/17
У Х В А Л А

про залишення без руху

22.06.2017 року смт. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Волошин І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 до Демидівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, заінтересована особа Тростянецька державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою до Демидівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, заінтересована особа Тростянецька державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за заповітом після смерті 09.03.2006 року ОСОБА_2

За правилами статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що у відповідності до правил ст. 121 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ЦПК України та Закону України про судовий збір.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з частиною 3 статті 15 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб; у справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявники, інші заінтересовані особи, їхні представники.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 30 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 235 ЦПК).

Звертаючись до суду в позовному провадженні заявник звертається до суду з позовною заявою в якій відповідно до ст. 119 ЦПК України, зазначаються імя позивача та відповідача, їх місце проживання, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Звертаючись до суду в порядку окремого провадження особа звертається до суду з заявою, а не позовною заявою, сама особа виступає заявником, а не позивачем, особи які зазначаються заявником виступають як заінтересовані особи, а не відповідачі.

Однак, звернувшись до суду з даною заявою, представником позивача у вступній частині заяви зазначено і позивача, і відповідача, і зацікавлену особу, яка не може бути стороною у справі позовного провадження та навпаки у справах окремого провадження позивачі та відповідачі не можуть бути сторонами у справах окремого провадження.

Суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що заява про визнання права власності одночасно із встановлення певного факту подається і розглядається за правилами позовного провадження.

Окрім того, згідно з п. п.4, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Пунктом 9 ч.1 ст. 80 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на нерухоме майно дійсною вартістю майна на момент звернення до суду.

Подана до суду заява ціни позову не містить взагалі.

Таким чином, за відсутності у позові визначеної його ціни позову, підтвердженої у встановленому ЦПК України порядку, суд позбавлений можливості визначити правильність сплати позивачем судового збору.

Окрім того, ОСОБА_1 не зазначила доказів звернення до Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та подальшої відмови нотаріуса у прийнятті заяви.

Відповідно до п.3 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Проте, до позовної заяви позивачем не долучено мотивованої письмової постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відсутність письмового звернення позивача до нотаріуса, а також відсутність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позбавляє дійти висновку суд про наявність достатньо обґрунтованого припущення про порушення або невизнання прав позивача.

В розясненнях, які містяться в абз.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Звертаю увагу на те, що у разі ухваленням судом рішення про встановлення факту належності правовстановлюючих документів спадкодавцю, то тоді нотаріус не позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину.

Окрім того, ОСОБА_1 в заяві не зазначено, чи є інші спадкоємці, які б могли також мати право на обовязкову частку у спадщині при наявності заповіту. У разі наявності таких осіб, їх слід залучити до участі у розгляді справи у якості відповідачів.

Також не зазначено, чому саме Демидівська сільска рада є відповідачем по справі, а Тростянецька державна нотаріальна контора є зацікавленою особою.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні станом на 01.01.2017 року становить 1 600 грн.

Так, зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із двома вимогами: вимогою немайнового характеру (встановлення факту) та вимогою майнового характеру (про визнання права власності).

До заяви долучено квитанцію про сплату судового збору в сумі 640,00 грн., тобто в розмірі за мінімальною ставкою, встановленою Законом України «Про судовий збір» для фізичних осіб за такими вимогами.

У відповідності до положень ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 640,00 грн.

Згідно п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640,00 грн.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду заяви можуть міститикілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

А тому, позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 640,00 грн. за вимогу немайнового характеру, тобто за встановлення факту, а також надати суду оригінал платіжного документу.

Наведені вище недоліки унеможливлюють обєктивний розгляд справи по суті.

ОСОБА_1 слід усунути вказані недоліки поданої нею заяви, виготовити позовну заяву у новій редакції разом з її копіями та копіями документів, що подаються до неї відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб у справі та доплатити судовий збір у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір».

Зазначаючи осіб, які беруть участь у справі останній слід звернути увагу на вимоги ЦПК України щодо їх процесуального статусу.

Згідно зі ст. 121 ч.1 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Демидівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, заінтересована особа Тростянецька державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя