У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Москалик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 червня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 26 червня 2017 року задоволено частково позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2008 року в сумі 53 371 грн 58 коп., а саме:

5141 грн 81 коп. заборгованість за кредитом;

44929 грн 77 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом;

3300 грн заборгованість за пенею та комісією.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відповідно до постанови НБУ № 168 від 10 травня 2007 року "Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" банк має надати позичальнику інформаційний лист про ознайомлення з інформацією щодо кредитування, однак вона такий лист не отримувала.

Заява від 02.07.2008 року не містить інформації про те, що це є укладенням кредитного договору.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження перерахування або видачі кредитних коштів, тобто не доведено факт видачі кредитних коштів.

Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення. _______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 570/1835/17 Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_4

Провадження № 22-ц/787/1331/2017 Суддя-доповідач ОСОБА_5

Судом встановлено, що 02 липня 2008 року між ПАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У заяві позичальника на отримання кредиту зазначено, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 7 зворот).

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, виникла заборгованість за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с. 4), який не спростований відповідачем.

Розмір кредитної заборгованості, станом на 31.03.2017 року, становить 56290,16 грн та складається із: 5141,81 грн заборгованість за кредитом; 44929,77 грн заборгованість за процентами; 3300 грн заборгованість за пенею та комісією; 2918,58 грн заборгованість по судовим штрафам (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_3 не отримувала, перед укладенням кредитного договору інформаційний лист про ознайомлення з інформацією щодо кредитування, не заслуговують на увагу.

За положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У тексті, укладеної між сторонами заяви на отримання кредиту, ОСОБА_3 особистим підписом підтвердила, що вона ознайомилася і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування (а.с. 7).

В матеріалах справи наявна довідка про умови кредитування, яка підписана ОСОБА_3 у день укладення кредитного договору.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.07.2008 року вбачається, що ОСОБА_3 до 13.06.2014 року вносилися кошти на погашення кредитної заборгованості за договором.

Таким чином, місцевим судом правомірно задоволено частково позов ПАТ КБ "ПриватБанк" та стягнуто із ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 53371 грн 58 коп., а саме: 5141,81 грн заборгованість за кредитом; 44929,77 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300 грн заборгованість за пенею та комісією.

ПАТ КБ "ПриватБанк" рішення суду першої інстанції, у апеляційному порядку, не оскаржено.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо обгрунтованості позову, ОСОБА_3 не надано і судом їх не встановлено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

ОСОБА_6 ОСОБА_5

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2