Справа № 750/3430/17
Провадження № 2-о/750/75/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересовані особи: ОСОБА_3, Бобровицька районна державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в :

04 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 з лютого 1998 року і по даний час за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4 того, заявник просить встановити факт відсутності фактичного прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті його батька ОСОБА_5 та матері - ОСОБА_6.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті баби ОСОБА_6, яка померла 07 листопада 2013 року.

Заявник та її представник у судовому засіданні подану заяву підтримали та просили суд її задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд заяви без його участі, зазначивши, що проти задоволення заяви не заперечує.

Представник заінтересованої особи - Бобровицької районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд заяви без його участі.

Заслухавши пояснення заявника, її представника, допитавши свідка ОСОБА_7 та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 07 грудня 1999 року помер ОСОБА_8, який доводився дідом заявнику, а 07 листопада 2013 року померла баба заявника ОСОБА_6, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а/с 20, 21).

Після смерті ОСОБА_8 спадкова справа не заводилася, заповіту складено ним не було.

На момент смерті діда заявника з ним були зареєстровані: його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_3.

ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте, як зазначено заявником, ОСОБА_3 з лютого 1998 року переїхав жити до м. Чернігова, де проживав у своєї сестри ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, але зареєстрував своє місце проживання лише у 2016 році.

Після смерті баби заявника - ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне їй майно.

24 жовтня 2015 року ОСОБА_7 підписала нотаріально засвідчену заяву про те, що їй відомо, що вона являється спадкоємцем після смерті батька - ОСОБА_8 та матері - ОСОБА_6 і повідомляє, що вона спадщину не приймала ні за законом, ні за заповітом і до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Також, вона повідомила, що не заперечує проти видачі свідоцтв про право на спадщину на імя ОСОБА_1 (а/с 22).

Аналогічну заяву 24 жовтня 2015 року підписав ОСОБА_3, у якій також зазначив, що спадщину після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не приймав ні за законом, ні за заповітом, оскільки на день їх смерті фактично проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 і заяв про прийняття спадщини не подавав. ОСОБА_4 того, у поданій заяві він зазначив, що не заперечує проти видачі свідоцтв про право на спадщину на імя ОСОБА_1 (а/с 23).

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2016 року визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 07 листопада 2013 року баби ОСОБА_6 два місяці з дня вступу рішення в законну силу (а/с 25-26).

17 червня 2016 року ОСОБА_1 подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини і за її заявою заведена спадкова справа.

Як вказала заявник, оскільки їй було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_6 і у звязку з тим, що спадкоємці першої черги заяв про прийняття спадщини не подавали, вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено, оскільки нотаріус зазначив, що спадкоємцем першої черги є ОСОБА_3, який був на час смерті спадкодавця зареєстрований з ним за однією адресою, а тому в силу ст. 1268 Цивільного кодексу України він вважається таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки не заявив про відмову від неї.

Таким чином, заявник вказує, що вона не може оформити спадщину після смерті баби - ОСОБА_6.

Згідно акта, підписаного ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 -мешканцями будинку № 175-а, що знаходиться по вул. 1 Травня в м. Чернігові, ОСОБА_3 дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з початку 1998 року (а/с 24).

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду підтвердила, що ОСОБА_3 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з початку 1998 року, а не за місцем своєї реєстрації.

ОСОБА_3 також у своїй нотаріально посвідченій заяві вказав, що спадщини після смерті батьків не приймав, так як на день їх смерті фактично проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а/с 23).

Згідно інформації Бобровицької районної державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна після смерті ОСОБА_8, який помер 07 грудня 1999 року не заводилася (перевірка проведена з 01.01.2004 і по даний час). Спадкова справа після смерті ОСОБА_6, яка померла 07 листопада 2013 року була заведена за заявою ОСОБА_1.

Частина 1 статті 1221 Цивільного кодексу України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 звертає увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.

Матеріалами справи та показами свідка підтверджено, що ОСОБА_3 з початку 1998 року постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе встановити факт проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з початку 1998 року і по день смерті спадкодавця.

Проте, суд не вбачає підстав для встановлення факту відсутності фактичного прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті його батька ОСОБА_5 та матері - ОСОБА_6, як це просить заявник, оскільки встановлення факту його проживання у м. Чернігові з 1998 року вже підтверджує те, що він фактично не вступив у спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208-209, 292, 256, 294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з лютого 1998 року і по день смерті спадкодавця ОСОБА_6 07 листопада 2013 року.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: