Справа №463/4882/17
Провадження №2/463/1875/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Лакомська Ж. І., вивчивши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів.

Просить ухвалити рішення, яким розірвати попередній договір купівлі продажу квартири від 26.07.2017 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Юрієвичем, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №1169, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 371 700,00 гривень забезпечувального платежу та 18585,00 гривень штрафу.

Крім того, в порядку забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на обєкт незавершеного будівництва (будівельні матеріали та обладнання), що знаходяться по вул. Лисика у м.Львів-Винники на земельній ділянці площею 0,0909 га кадастровий номер :04:003:0039.

Заяву мотивує тим,що відповідач свої зобов»язання згідно попереднього договору не виконав, в разі ухвалення судового рішення про задоволення позову, вказане вище майно може вибути з власності відповідача, що унеможливить виконання рішення суду.

Вивчивши подані матеріали позову, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову, повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року

позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вказує позивач в своїй заяві про забезпечення позову за відповідачем жодного нерухомого майна не зареєстровано, доказів того, об»єкт незавершеного будівництва (будівельні матеріали та обладнання), що знаходяться по вул. Лисика у м.Львів-Винники на земельній ділянці площею 0,0909 га кадастровий номер :04:003:0039 належать відповідачу, позивачем також не представлено, тому заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 152 ч. 1 п. 2, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Суддя: Лакомська Ж. І.