РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі - Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «СТ Іллічівське»

про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до ПрАТ «СТ «Іллічівське» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.

Позивачі зазначають, що 18.12.2015 року водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ЗАЗ-Daewoo», скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5. В результаті ДТП ОСОБА_5 отримала несумісні з життям травми та померла на місці події. Кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 тс. 286 КК України, закрито у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4

Цивільно-правова відповідальність винуватця ОСОБА_4 була застрахована страховиком - ПрАТ СТ «Іллічівське» згідно полісу № АІ/8210372 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Внаслідок зазначеної ДТП, дітям потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спричинено моральну, а чоловікові - ОСОБА_1, моральну та майнову шкоду.

ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача 5 512 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 16 536 грн. страхового відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, разом - 22048 грн. та 776, 21 грн. пені.

ОСОБА_2 просить стягнути із відповідача 5 512 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого та 194,05 грн. пені.

ОСОБА_3 просить стягнути із відповідача 5 512 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого та 186,20 грн. пені.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі, просять позов задоволити, не заперечують щодо винесення заочного рішення.

Від позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла заява про слухання справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задоволити, не заперечують щодо винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв.

Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів , які є в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.12.2015 року водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ЗАЗ-Daewoo», скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5. В результаті ДТП ОСОБА_5 отримала несумісні з життям травми та померла на місці події, про що свідчить копія свідоцтва про смерть. Кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 тс. 286 КК України, закрито у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 Копія постанови міститься в матеріалах справи.

Внаслідок зазначеної ДТП, дітям потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спричинено моральну, а чоловікові - ОСОБА_1, моральну та майнову шкоду.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрма, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 1167 ЦК України якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника (володільця) такого джерела.

Таку позицію висловив Верховний Суд України, зокрема в ухвалі від 27.10.2010 у справі № 6-30038св09, постанові від 06.11.2013 у справі 6-108цс13.

Згідно ч. 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Водієм та власником автомобіля «ЗАЗ-Daewоо» з номерним знаком НОМЕР_1 на момент ДТП був ОСОБА_4 котрий за наведених вище обставин несе цивільно-правову відповідальність перед позивачами за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Поряд з тим, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця була застрахована страховиком - ПрАТ СТ «Іллічівське» згідно полісу № АІ/8210372 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Копія полісу додається до матеріалів справи.

Згідно п. 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до норм статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов 'язана із смертю потерпілого.

Стаття 27 Закону передбачає, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Стаття 1201 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного нам'ятника, ці витрати.

Відповідно до статті 27 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред 'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

З метою отримання страхового відшкодування у встановленому законодавством порядку 13.12.2016 року позивачі звернулись до ПрАТ СТ «Іллічівське» з відповідними повідомленням, а 16.12.2016 - із заявами про виплату страхового відшкодування, долучивши до останніх документи, передбачені статтею 35 Закону.

Норми статті 36 Закону передбачають прийняття вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Однак, повідомлення про результати розгляду заяв про виплату страхових відшкодувань, чи страхових відшкодувань жоден із позивачів не отримав. Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, передбачені статтею 37 Закону відсутні.

Відповідно до п. 36.5. статті 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно абз. 1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надав пояснення щодо заподіяної йому моральної шкоди, яка полягає в перенесених ним душевних стражданнях та переживаннях у зв'язку із втратою дружини, яка була йому близькою людиною, з якою він прожив спільно майже 27 років, сподівався зустріти старість. Через душевний біль та гнітючі переживання погіршилось його самопочуття, позивач перебуває у депресивномі стані, погіршилось також фізичне здоров'я, він не може повернутись до звичного способу життя.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «СТ Іллічівське»про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, підлягає задоволенню та приймає розрахунки, надані позивачами.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь ОСОБА_1 5 512,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 16 536,00 грн страхового відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, разом - 22 048,00 грн., а також 776,21 грн. пені.

Стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь ОСОБА_2 5 512,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, а також 194.05 грн. пені.

Стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь ОСОБА_3 5 512,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, а також 186,20 грн. пені.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: