№ 637/117/17
№ 2/637/113/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2017 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Катренко Ю.С.,

позивач: ОСОБА_1, представник за довіреністю ОСОБА_2,

відповідач: представники за довіреністю Пекареніна О.М.., Пекаренін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс» про повернення земельної ділянки в зв"язку із закінченням договору оренди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Як підставу позову зазначив, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 йому належить земельна ділянка розміром 3,29 га, яка розташована на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. До останнього часу вищевказана земельна ділянка знаходилася в обробітку СТОВ «Старовірівський птахокомплекс» згідно договорам оренди землі №№ 156/1 та 156/2 від 01.11.2006 року, які зареєстровані у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю в Шевченківському районному відділі Харківської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України» 05.02.2008 року. Договори укладені на термін 10 років, тобто їх дія скінчилась 01.11.2016 року. Вказує, що 25.07.2016 року він звернувся до СТОВ «Старовірівський птахокомплекс» щодо повернення земельної ділянки, оскільки мав намір господарювати на ній самостійно. Того ж дня йому було відмовлено. Посилаючись на ст.ст. 328, 330, 388 ЦК України, враховуючи, що 01.11.2006 року сторони дійшли згоди під час укладення (підписання) договору оренди, а також те, що відповідач не звернувся з пропозицією щодо подовження терміну їх дії, а отже з 01.11.2016 року відповідач незаконно (без правових підстав) користується належною йому земельною ділянкою.

В судовому засіданні, уточнивши позовні вимоги, а також прізвище позивача як "ОСОБА_1", просив зобов'язати відповідача повернути йому земельну ділянку розміром 3,29 га, розташовану на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, що належить йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Позивач та його представник підтримали позов, просили його задовольнити та пояснили, що у березні цього року позивач самостійно встановив межі належної йому земельної ділянки в натурі і на власний розсуд використовує свою землю площею 2.83 га.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на його безпідставність та пояснила, що спірні договори оренди, укладені з ОСОБА_5 зареєстровані в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю в Шевченківському районному відділі Харківської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України» 05.02.2008 року строком на 10 років. Посилаючись на ст.ст. 125, 126 ЗК України, ст. 6 Закону України "Пр оренду землі" щодо законної чинності договору після його підписання сторонами та його державної реєстрації, в зв"язку з чим строк дії договорів спливає 05.02.2018 року, просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, визнає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 позивачу належить земельна ділянка розміром 3,29 га, яка розташована на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області / а.с.64,65/.

01.11.2006 року між СТОВ "Старовірівський птахокомплекс" та ОСОБА_5 строком на 10 років укладено договори оренди землі № 156/2 та № 156/1, зареєстровані в Шевченківському районному відділі Харківської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України» під номерами відповідно 73 та 76. Реєстрація здійснена 05.02.2008 року /а.с.52-63/.

25.07.2016 року та 09.12.2016 рокута позивач звертався до СТОВ «Старовірівський птахокомплекс» з проханням повернути належну йому земельну ділянку з метою обробляти її самостійно та отримав відмову /а.с. 19, 20/.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту такої реєстрації.

За змістом ч. 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У частині 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Оформлення речових прав згідно ст. 126 Земельного кодексу України проводиться відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» та ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 31 Земельного кодексу України договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку,встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Як вбачається з п. 41 вищевказаних договорів від 1.11.2006 року, вони набирають чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації /а.с. 59/.

Позивач власноруч підписав договори оренди від 1.11.2006 року, своєчасно отримував орендну плату та відсутня заборгованість за час дії договорів, що підтвердили сторони в судовому засіданні.

Таким чином, договори оренди, підписані сторонами, свідчать про досягнення між ними згоди стосовно істотних умов договорів та є укладеними з моменту їх підписання тільки у випадку їх подальшої державної реєстрації відповідно до вимог ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції до 01.01.2013 року), ч. 2 ст. 125 ЗК України, ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі».

Положеннями ст.ст. 3, 11 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 10, 59, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Суд критично ставиться до тверджень позивача щодо чинності договорів з моменту їх підписання та порушення строків їх реєстрації, оскільки порушення терміну реєстрації спірних договорів не впливає на їх дійсність, так як це порушення сталося не з вини сторін договору.

Позивач в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, в тому числі, правильне написання свого прізвища як "ОСОБА_1". Натомість, як вбачається з матеріалів справи, договір оренди від 1.11.2006 року укладено СТОВ " «Старовірівський птахокомплекс» з ОСОБА_5 /а.с. 52-63/.

Крім того, земельна ділянка площею 3.29 га на території Старовірівської сільської ради згідно державному акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 також належить ОСОБА_5 /а.с. 64/.

Будь-яких доказів на підтвердження належності вказаних договорів оренди та державного акту позивачу, не надано.

Окрім того, позивач зазначив, що з березня цього року він самостійно обробляє належну йому земельну ділянку розміром 2,83 га за договором оренди № 156/2 від 1.11.2006 року, що підтвердив представник відповідача в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, то відповідно, суд не стягує зі СТОВ «Старовірівський птахокомплекс» на його користь судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс» про повернення земельної ділянки в зв"язку із закінченням договору оренди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення направити відповідачу.

Суддя

Н.І.Островська