Справа № 212/165/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 червня 2017 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорного І.Я,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Виконкому Покровської районниї в м. Кривому Розі ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

у с т а н о в и в:

в січні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про зняття ОСОБА_4 з реєстрації. В ході розгляду справи позивачем були уточнені позовні вимоги, в яких вона просила визнати відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 33 в будинку № 43 по вул. Ватутіна в м. Кривому Розі.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що на підставі договору дарування квартири від 20 грудня 2016 року на праві приватної власності їй, позивачу ОСОБА_3 належить двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Позивач є єдиним власником цієї квартири.

В квартирі на час отримання її у власність були зареєстровані попередній власник ОСОБА_5 - мати позивача, та її двоюрідний брат - ОСОБА_4 (відповідач по справі). Вказані зареєстровані особи на час отримання квартири у власність позивачем, фактично в квартирі не мешкали та квартирою не користувалися, але усі комунальні платежі нараховуються на жиле приміщення, виходячи з кількості осіб, які в ній зареєстровані. Усі витрати на утримання квартири, фактично несе позивач ОСОБА_3 Відповідач по справі ОСОБА_4 був зареєстрований за його проханням та згодою попереднього власника у вказаній квартирі та за домовленістю з попереднім власником, у вказану квартиру відповідач фактично ніколи не вселявся та не мешкав у ній, ніяких речей, які б належали відповідачу, в квартиру не привозилися і на теперішній час їх не має. Протягом всього часу позивач сплачує комунальні платежі за осіб, які зареєстровані, але не проживають в квартирі, хоча сама відчуває фінансові труднощі. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою.

Позивач в судове засідання не з'явилася.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив вимоги позову задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в жодне судове засідання не з'явився, на виконання вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів.

Судом прийнято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, висловлену ним у остаточному рішенні «Жук проти України» від 11 квітня 2011 року. Зокрема, в п. 25 йдеться про те, що принцип процесуальної рівності сторін, один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду, вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони. Це означає надання сторонам судового процесу можливості ознайомитись з усіма пред'явленими доказами і зауваженнями та прокоментувати їх. Тобто, розглядаючи справи без участі сторін або ж однієї сторони, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто їхнє право бути присутнім під час судового розгляду не було порушено.

Представник виконкому Покровської районної в м. Кривому Розі ради в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, та просили прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 20.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 76392303 від 20.12.2016 року.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджаться своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майка будь-які дії, які не суперечать закону. В силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненності.

Відповідно до довідки № 26 від 28.12.2016 року, виданою Криворізькою об'єднаною міською ДІС в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Як встановлено у судовому засіданні, на час отримання квартири АДРЕСА_2 у власність позивачем ОСОБА_3, в ній були зареєстровані попередній власник ОСОБА_5 - мати позивача, та її двоюрідний брат - ОСОБА_4 (відповідач по справі), який був зареєстрований за його проханням та згодою попереднього власника у вказаній квартирі.

Згідно акту, посвідченого директором ТОВ "Центрбуд", відповідач ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрований, але ніколи там не проживав, його речі в квартирі відсутні.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою померлої ОСОБА_8 - бабуся позивача, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. В цій квартирі зареєстрований ОСОБА_4, але він там ніколи не жив, речей його в квартирі не має.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 в спірній квартирі ніколи не проживав, речей в квартирі його не має.

Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України, житлом фізичної особи є квартира або інше жиле приміщення, призначенні та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. При цьому власник квартири має право використовував помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї або інших осіб за своїм бажанням, у тому числі використовувати свою власність для проживання інших осіб на платній, тимчасовій основі, шляхом укладання з вказаними особами цивільно-правова угод піднайму або оренди квартири. Вказані права власника квартири не можуть бути обмежені. Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує захист прав субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В силу ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування - розпорядження своїм майно.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач ніяких передбачених законом або договором, прав на користування майном позивача не має. Реєстрація відповідача в квартирі, що належить позивачу, порушує її законні права та інтереси та тягне для неї майнові збитки у вигляді сплати комунальних платежів за зареєстровану особу, яка фактично к квартирі не мешкає.

Так, в силу ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються з її для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. В силу ст. 155 ЖК України, власник квартири не може бути позбавлений права користування квартирою, а також не можуть бути обмежені його права. При цьому право на користування жилим приміщенням на рівні з власником квартири мають члені сімї власника. Перелік членів сімї власника жилого приміщення, які мають право на користування та проживання в квартирі на рівні з власником встановлений ч.2 ст.64 Житлового кодексу України. До членів сімї наймача належать дружина (чоловік), їхні діти і батьки. В окремих випадках членами сімї наймача можуть бути визнані і інші особи, якщо вони постійно проживають з наймачем, ведуть з ним спільне господарство та мають спільний побут і взаємно піклуються один за одним.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Виконкому Покровської районниї в м. Кривому Розі ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 33 в житловому будинку № 43 на вул. Ватутіна у місті Кривому Розі Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивачем рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпроперровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: І. Я. Чорний