Справа № 163/2364/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Павлусь О.С.
Провадження № 22-ц/773/568/17 Категорія: 47 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з Черняк О.В.,

з участю:

прокурора Гончара Б.С.,

представника позивачів Плеханова Ю.О.,

представника відповідача Шишути Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Любомльська райдержадміністрація Волинської області та відділ Держгеокадастру у Любомльському районі Волинської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та повернення ділянки з незаконного володіння, за апеляційною скаргою заступника військового прокурора Луцького гарнізону на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 08 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 08 лютого 2017 року у задоволенні позову у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні прокурор, представник позивачів апеляційну скаргу підтримали, просили скаргу задовольнити, представник відповідача апеляційну скаргу заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, прокурор звернувся в суд з позовом в інтересах держави, мотивуючи його тим, що в ході вивчення військовою прокуратурою Луцького гарнізону стану додержання вимог Закону України «Про використання земель оборони» встановлено істотні порушення, які полягають у тому, що у власність громадянам передані земельні ділянки із земель оборони Державної прикордонної служби України всупереч вимог чинного законодавства України. Прокурор також вказував на те, що постановою обласної ради депутатів трудящих Волинської області від 15.09.1946 №39/599 у межах Волинської області землі 800 метрової прикордонної смуги передані в повне розпорядження прикордонних військ, за виключенням райцентру Устилуг. Разом з тим, головою Любомльської районної державної адміністрації Волинської області 22 листопада 2007 року видано розпорядження № 340 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) на території Гущанської сільської ради», яким надано згоду на виділення земельних ділянок громадянам - власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) для ведення особистого селянського господарства та на видачу державного акта на право власності на землю. На виконання вказаного розпорядження відповідач ОСОБА_2 20 травня 2006 року отримала державний акт серії ВЛ № 061323 на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Гущанської сільської ради площею 0,9700 га. Вважає, що надана відповідачу земельна ділянка згідно вищезазначеного акту відноситься до земель оборони та входить до складу прикордонної смуги, на які розповсюджується прикордонний режим з усіма визначеними законодавством обмеженнями, тож остання не може вільно володіти, розпоряджатись та користуватись вказаною земельною ділянкою, тому просив визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №061323 в частині реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:4167, загальною площею 0,2919 га та на земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:3216, загальною площею 0,300 га, а також просив зобов`язати відповідача повернути вищезазначені земельні ділянки Адміністрації державної прикордонної служби в особі Луцького прикордонного загону.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 29.11.2016 року замінено відповідача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на правонаступника ОСОБА_1 (а.с.103).

Судом встановлено, що колгоспу «Світанок» на підставі Державного акту на вічне користування землею колгоспів належали земельні ділянки в селі Гуща Любомльського району. В Державному акті чітко відображені графічні зображення земельних ділянок, зокрема їх місцезнаходження, зовнішні межі земельних ділянок та межі земель, обмежених у використанні і обмежених правами інших осіб, а також розміщення об`єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельних ділянках.

З технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП «Світанок» Гущанської сільської ради Любомльського району Волинської області, зокрема виписки з рішення зборів уповноважених спілки селянських господарств «Світанок», убачається , що 11 січня 1997 року затверджено списки громадян, які мають право на земельну частку (пай), серед яких право на земельну ділянку мала і ОСОБА_2 (а.с.150).

22 листопада 2007 року головою Любомльської районної державної адміністрації Волинської області видано розпорядження № 340 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) на території Гущанської сільської ради», яким надано згоду на виділення земельних ділянок громадянам - власникам сертифікатів на право на земельну частку(пай) для ведення особистого селянського господарства та на видачу державного акта на право власності на землю. ОСОБА_2 такий акт отримала 22.05.2007 року (а.с.26).

Відповідно до ч.3 ст.122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений ст.118 ЗК України та безпосередньо пов`язаний з рішенням відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які діють у відповідності до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

Із наведених норм випливає, що відповідач у встановленому законом порядку набула право власності на спірну земельну ділянку. При цьому, рішення компетентного органу виконавчої влади про передачу земельних ділянок із земель державної власності прокурором не оспорювалися.

Як вбачається із довідки Гущанської сільської ради від 02.11.2016 року №343/02-16, наявної в матеріалах справи, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 спадщину прийняв спадкоємець ОСОБА_1 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а.с.52).

Відповідно до ст. 77 ЗК України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише у державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Відповідно до ст. 20 ЗК України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України «Про використання земель оборони».

Стаття 2 Закону України «Про використання земель оборони» передбачає, що уздовж державного кордону України відповідно до закону встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Розміри земельних ділянок, необхідних для розміщення військових частин та проведення ними постійної діяльності, визначаються згідно із потребами на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-технічної документації. Військовим частинам для виконання покладених наних функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог ЗК України.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державний кордон України» з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони. Прикордонна смуга встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону України на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм з урахуванням особливостей місцевості та умов, що визначаються Кабінетом Міністрів України. До прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 1998 року № 1147 «Про прикордонний режим» з урахуванням особливостей місцевості та інших умов ширина прикордонної смуги може бути змінена обласними державними адміністраціями за поданням Адміністрації Державної прикордонної служби, але вона не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що знаходиться в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.

Як передбачає ст. 3 Закону України «Про використання земель оборони» уздовж державного кордону України, відповідно до закону встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Землі в межах прикордонної смуги та інші землі, необхідні для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об`єктів, надаються в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України.

Пунктом 4 постанови обласної ради депутатів трудящих Волинської області від 15.09.1946 №39/599 визначено, що у межах Волинської області землі 800 метрової прикордонної смуги передані в повне розпорядження прикордонних військ за виключенням райцентру Устилуг. В список населених пунктів, які входять в 800 метрову прикордонну смугу, включено зокрема і село Гуща (на той час Головнянського району), (а.с.18-20).

Рішенням виконавчого комітету Волинської обласної ради №147с від 20.04.1973 року вирішено виділити для сільськогосподарського використання колгоспам, радгоспам і іншим державним сільськогосподарським підприємствам частину земельних угідь у Любомльському районі, закріплених за Міністерством оборони СРСР, що знаходяться в користуванні Любомльського гарнізону в розмірах згідно додатку, із занесенням їх в земельний облік відповідних господарств (п.п.1,2). Разом з тим, вказаним рішенням зобов`язано голів колгоспів, директорів радгоспів і керівників інших державних сільськогосподарських підприємств надані земельні угіддя звільняти за першою вимогою начальників гарнізонів.

Розпорядженням Ради Міністрів Української РСР від 08 жовтня 1973 року №750-рс було прийнято пропозицію Волинського облвиконкому про вилучення земель із користування колгоспів та інших землекористувачів Волинської області і надання їх в постійне користування військовій частині НОМЕР_1 для державних потреб, а також про передачу з користування військової частини НОМЕР_1 земель колгоспам та іншим землекористувачам в постійне користування для сільськогосподарського використання та ведення лісового господарства.

Разом із тим, згідно додатку № 2 до розпорядження по Любомльському районі колгоспу «Світанок» було передано 12,2 га землі військової частини НОМЕР_1 в постійне користування для сільськогосподарського використання.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ні прокурором, ні представником адміністрації Державної прикордонної служби України та Луцького прикордонного закону не було надано доказів на підтвердження того, що саме спірні земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в 1973 році були вилучені у колгоспа «Світанок» і передані для військової частини НОМЕР_1 , оскільки в цьому ж році колгоспу «Світанок» було передано загалом 12,2 га землі військової частини НОМЕР_1 в постійне користування для сільськогосподарського використання.

Ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано документів, які б посвідчували право постійного користування спірною землею та затвердженої в установленому порядку проектно-технічної документації на спірні земельні ділянки, як це передбачено ч.3 ст.2 ЗУ «Про використання земель оборони».

Кожна особа, як це передбачає стаття 3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

При цьому, в судовому засіданні не встановлено, що в зв`язку з набуттям спадкодавцем ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки були порушені права позивачів, в зв`язку з чим суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позовних вимог у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника військового прокурора Луцького гарнізону відхилити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 08 лютого 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді