Справа № 591/1697/17
Провадження № 2/591/1476/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 20 лютого 2017 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження він дізнався про те, що 01 лютого 2016 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_3, вчинено виконавчий напис про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 боргу за договором позики від 24.10.2011 року в розмірі 1600 доларів США. Вважає, що вказаний виконавчий напис від 01.02.2016 року вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Крім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. В той же час, вказаним виконавчим написом з нього стягнуто борг за яким з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Тому просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Пояснив, що за договором позики позивач коштів не отримував та відповідачем пропущений трирічний строк позовної давності. У виконавчому написі у порушення вимог закону на зазначено за якій період утворилася заборгованість та не визначено у якій валюті має відбуватися погашення боргу. Також пояснив, що позивач дійсно підписав договір позики, якій недійсним у порядку визначеному законом не визнавався.

Представник відповідача позов заперечив та пояснив, що між сторонами були укладено договір позики за яким позивач отримав у відповідача у борг 1600 доларів США, які зобовязався повернути. Позивач не виконав взяті на себе зобовязання, а тому були видано виконавчий напис про стягнення боргу з позивача. Виконавчий напис було вчинено з дотриманням вимог закону, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що виконавчий напис вчинений у межах трирічного строку з часу настання вимоги. Також пояснив, що позивач не вчинив жодного платежу на виконання умов договору позики.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду докази, суд вважає позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2011 року між сторонами були укладеного нотаріально посвідчений договір позики за яким позивачу тримав у борг від відповідача 1600 доларів США.

Відповідно до умов укладеного договору позики кошти в розмірі 1600 доларів США позичальник отримав до підписання договору (п. 2 договору)

За умовами договору (п. 2) позичальник взяв на себе зобовязання повернути борг до 24 лютого 2013 року рівними платежами щомісячно за графіком наведеним у тексті договору. Відповідно до графіку погодженого сторонами договору позичальник мав сплачувати по 100 доларів США кожен місяць до 24 числа починаючи з 24 грудня 2011 року. Останій платіж позичальник мав сплатити до 24 лютого 2013 року у сумі 100 доларів США.

За умовами договору (п. 4) позикодавець має право вимагати дострокового погашення боргу у повному розмірі в разі неповернення боргу у сумі та строк визначені у п. 2 договору або несплаті двох чергових платежів.

Як встановлено судом з пояснень сторін, вказаний договір позики недійсним не визнавався.

01 лютого 2016 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_3. виданий виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за № 31 щодо стягнення з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 24 жовтня 2011 року у розмірі 1600 доларів США, витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 409 грн., що становить 41297,05 грн. (а.с. 9 зв бік, а.с. 65-69)

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача..

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ цього ж Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Так, п.п.1, 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами.

Зокрема, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання (п. 1 Переліку документів).

Отже, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Таким чином, для вирішення питання щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мають бути встановлені: належність кредитору права звернення стягнення на предмет застави для задоволення його вимог за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також необхідно встановити наявність (відсутність) обєктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню.

Крім того, зясовуючи питання про строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, необхідно врахувати, що згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Таким чином, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» чітко регламентовані строки, в межах яких можуть бути вчинені виконавчі написи: в даному випадку не більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Отже, враховуючи, що законом інший строк давності не встановлено, тому застосуванню підлягають положення саме Закону України «Про нотаріат», як спеціального закону.

Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса від 01 лютого 2016 року, що вчинений на нотаріально посвідченому договорі позики, строк за який проводиться стягнення для задоволення вимог позикодавця на суму1600 доларів США, становить: з 24.11.2011 року по 24.11.2013 року.

В той же час, як зазначив сам представник відповідача, позичальник не сплатив жодного чергового платежу відповідно до погодженого графіку погашення заборгованості.

Згідно з графіком повернення позики, що викладений тексті договору, датою сплати щомісячного платежу у сумі 100 доларів США є 24 число кожного місяця.

Отже, днем, коли позикодавець довідався або повинен був довідатись про порушення свого права є наступний після настання сплати чергового платежу день, тобто: 25 листопада 2011 року, 25 грудня 2011 року, 25 січня 2012 року …..

В той же час, як встановлено судом виконавчий напис вчинено 01 лютого 2016 року , за яким стягнуто заборгованість в сумі 1600 доларів США, до складу якої входить борг у сумі 1400 доларів США, що утворився за період з 24 листопада 2011 року по 24.12.2012 року, що у свою чергу свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущений строк, на протязі якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 01 лютого 2016 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за № 31 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 24 жовтня 2011 року у розмірі 1600 доларів США, витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 409 грн., що становить 41297,05 грн.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя