Справа № 366/103/16
Провадження № 2/366/4/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді - Слободян Н.П., (секретар судового засідання Мартовицька Н.Є.), з участю представника позивачки по первісному позову (відповідачки по зустрічному) ОСОБА_1, відповідача по первісному позову (позивача по зустрічному) ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування нежитловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування спільними нежитловими приміщеннями,

В С Т А Н О В И В :

13 січня 2016 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування нежитловим приміщенням.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 червня 2012 року вона та відповідач за договором купівлі-продажу частини цілісного майнового комплексу, придбали частину профілакторію, яка складається з приміщення 5 - столярного цеху (площею 68,4 кв. м), приміщення 6 - боксу (площею 66,6 кв. м), приміщення 7 - зварювальної (площею 145,8 кв. м), приміщення 8 - інструментальної (площею 63.8 кв. м), що складає 7/100 частин цілісного майнового комплексу, та розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Частки у придбаному майні є рівними та складають 35/1000 відповідно. Дана частина майнового комплексу знаходиться на земельній ділянці площею 0,1650 га (кадастровий номер НОМЕР_1), цільове призначення - землі житлової та громадської забудови, яка належить Іванківській селищній раді Київської області та знаходиться у користуванні ТОВ «УКРЕНЕРГОТЕПЛОІЗОЛЯЦІЯ» на підставі Договору оренди від 18 червня 2007 року.

Їх право власності на відповідні частки нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав НОМЕР_2 від 21.06.2012 p., виданим Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області».

За час володіння спірним нерухомим майном, склався порядок користування позивачем та відповідачем своїми частками у нерухомому майні. Вона користується, ремонтує за свій рахунок, та здає в оренду відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення від 01 січня 2015 року приміщення: 7- зварювальну (площею 145,8 кв. м) і приміщення 8 - інструментальну (площею 63.8 кв. м), загальною площею 209.6 кв. м. В свою чергу відповідач користується та здає в оренду приміщення 5- столярного цеху (площею 68,4 кв. м), приміщення 6- боксу (площею 66,6 кв. м), відповідно до Договору оренди №01/01/2014 від 01 січня 2014 року.

Незважаючи на попередню домовленість між нею та відповідачем про порядок користування приміщеннями і надання їх в оренду, між ними виникають постійні суперечки, що унеможливлює спільне користування нежитловими приміщеннями. Відповідач створює перешкоди у користуванні приміщеннями, не допускає у приміщення, яке передане в оренду, орендаря та його працівників. Фактично дії відповідача унеможливлюють користування приміщеннями та здійснення господарської діяльності позивача.

Позивачка та відповідач не можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

27 листопада 2015 року на підставі заяви позивачки було проведено експертне будівельно - технічне дослідження про можливий варіант встановлення порядку користування приміщеннями виробничого будинку АДРЕСА_1 Відповідно до Висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 9-15/д від 22 грудня 2015 року позивачка просить встановити наступний порядок користування приміщення виробничого будинку №86 по вул. Проскури в смт. Іванків Іванківського району Київської області. В користування позивача надати приміщення: зварювальна (7) площею 145,80 кв. м, інструментальна (8) площею 63,80 кв. м, 51/100 навісу «г» площею 108,0 кв. м. Надати в користування відповідачу наступні приміщення: столярний цех (5) площею 68,40 кв. м., бокс (6) площею 66,60 кв. м., 49/100 навісу «г» площею 105,0 кв. м.

Такий варіант встановлення порядку користування приміщеннями виробничого комплексу, на думку позивачки, усуне усі перешкоди у здійснені співвласниками їх права користування та розпорядження своїм майном.

Також позивачка просить стягнути на її користь з відповідача суму сплаченого судового збору.

Відповідач за первісним позовом, скориставшись своїм правом, 04 лютого 2016 року звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, який було об'єднано в одне провадження із первісним (т. 1 а.с. 62-69).

Позивач просив залишити у його користуванні приміщення 7 - зварювальна, приміщення 8 - інструментальна, приміщення котельні та туалету, 50/100 частин навісу «г», 50/100 частин приміщення профілакторію літ. «Б» та 50/100 частин паркану, який огороджує вказані приміщення; залишити у користуванні відповідачки приміщення 5 - столярний цех, приміщення 6 - бокс, металевий склад - навіс 2 на схемі, 50/100 частин навісу «г», 50/100 частин приміщення профілакторію літ. «Б» та 50/100 частин паркану, який огороджує вказані приміщення; витребувати з незаконного володіння бухгалтерсько-господарську документацію ФОП ОСОБА_2, яку незаконно утримує ОСОБА_4; судові витрати у справі покласти на відповідачку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що попередньої домовленості між ним та відповідачкою про порядок користування приміщеннями не існувало.

У належних їм нежитлових приміщеннях ними на рівних умовах здійснювалась підприємницька діяльність, а саме роздрібна торгівля будівельними матеріалами та інструментом через магазин «Будцентр», купівля та продаж вживаних виробів з металу, приймання вторинної сировини - скло, макулатура, заправка кисневих балонів.

Підприємницька діяльність здійснювалась безпосередньо ним спільно з ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_3 за дорученням, яка є його рідною сестрою.

З початку 2013 року ними був розпочатий ремонт приміщень 7 - зварювальна загальною площею 145,8 кв. м та 8 - інструментальна загальною площею 63,8 кв. м для розміщення вподальшому магазину будівельних товарів. Матеріали для ремонту були придбані за спільні кошти, отримані від підприємницької діяльності.

На земельній ділянці, кадастровий номер НОМЕР_3, яка закріплена за приміщенням, у 2013 році ним було збудовано металеву огорожу і навіс (склад) металевий площею 180 кв. м, в яких було використано його власну металеву трубу близько 300 метрів, діаметром 100 мм. та 85 мм. Решта матеріалу була придбана за спільні кошти, отримані від підприємницької діяльності.

Також влітку 2013 року ним на території майнового комплексу, було розміщено вагончик, який відповідно до договору дарування від 01.03.05 належить йому на праві приватної власності.

У приміщеннях №№ 7, 8 та вагончику (офісі) був зроблений капітальний ремонт, та їх обладнано комп'ютерною технікою, торгівельним обладнанням, інтернетом, відеонаглядом, кондиціонерами, опаленням, електрофікацією і водопостачанням (підтверджується письмовими доказами - договорами, накладними на ім'я ФОП ОСОБА_2.).

Між приміщеннями офісу та інструментальної було добудовано котельню та туалет.

Після проведення ремонтних робіт з жовтня 2013 року у вищевказаних приміщеннях розпочав роботу їхній спільний з ОСОБА_3 магазин будівельних матеріалів «Будцентр».

У вказаних приміщеннях в період з 2012 року по 01 жовтня 2015 року працював ФОП ОСОБА_2 з продавцем - консультантом ОСОБА_6, це підтверджується звітом №1дф.

Для підтвердження спільної підприємницької діяльності, ОСОБА_4 було запропоновано йому укласти договір оренди нерухомого майна з ОСОБА_5 (дружиною ОСОБА_4.). 01 січня 2014 року договір оренди між ним, як орендодавцем, та ОСОБА_5, як орендарем, було укладено. У договорі оренди не зазначено, які конкретно приміщення передаються у оренду ОСОБА_5

01 січня 2015 року було укладено новий договір оренди, між ОСОБА_3, як орендодавцем, та ОСОБА_5, як орендарем, про передачу в у оренду частини нерухомого майна, а саме приміщення 7 - зварювальна (площею 145, 8 кв. м) та приміщення 8 - інструментальну (площею 68,4 кв. м).

Попередньої домовленості між ним та відповідачкою про порядок користування приміщеннями та передачу їх у оренду не існувало, про існування договору оренди йому стало відомо після отримання позову з додатками. Через це він 21.01.2016 року звернувся до Іванківського районного суду з позовом про визнання правочину недійсним.

Влітку 2015 року ним було проведено монтажні роботи з будівництва залізобетонного навісу (в плані літ. «Г»). Монтажні роботи проводились з використанням автокрана, який належить йому на праві приватної власності, матеріали для вказаного навісу були придбані за спільні кошти, отримані від підприємницької діяльності.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом вважає, що саме він фактично здійснював господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1.

Через погіршення відносин з ОСОБА_4, з вересня 2015 року почали виникати спори та суперечки з приводу користування спільним майном. ОСОБА_4, на території, яка належить позивачу на праві спільної часткової власності, і де він вів підприємницьку діяльність як ФОП ОСОБА_2, виставив охорону, яка перешкоджає йому у вільному доступі до свого майна та бухгалтерсько-господарської документації. З жовтня 2015 року, як зазначає позивач, він був повністю позбавлений можливості повного вільного доступу до належних йому приміщень та документації, за вказівкою ОСОБА_4 були замінені замки, документи ним були привласнені. Позивач вважає, що саме такі дії відповідачки унеможливлюють вільне користуванням рухомим та нерухомим майном, що є спільною частковою власністю.

У мотивувальній частині зустрічного позову позивач зазначає, що «вважає справедливим і законним вирішити питання про визначення також і частки рухомого майна, а саме залишків товарно-матеріальних цінностей: торгівельного обладнання, комп'ютерної техніки, товарів, які зберігаються на території; залишення поза увагою вирішення вказаного питання суттєво погіршить частку нерухомого майна і не відповідатиме рівності частин», однак у прохальній частині позовної заяви такого питання не ставить.

12 квітня 2017 року позивач за зустрічним позовом подав інший зустрічний позов до ОСОБА_3, в якому просив на підставі ст. 364 ЦК України припинити право спільної часткової власності шляхом розділу нерухомого майна - частини профілакторію, яка складається з приміщення 5-столярного цеху (площею 68,4 кв. м), приміщення 6-боксу (площею 66,6 кв. м), приміщення 7-зварювальної (площею 145,8 кв. м), приміщення 8 - інструментальної (площею 63,8 кв. м), що складає 7/100 частин цілісного майнового комплексу, частини приміщення профілакторію (в плані літера «Б») - загальною площею 631,4 кв. м, частини паркану № 4 - площею 50 м. п. та розташоване за адресою: АДРЕСА_1; виділити в натурі належну йому ? частину нерухомого майна, а саме: зварювальну (7) площею 145,8 кв. м, інструментальну (8) площею 63,8 кв. м, 51/100 навісу «г» площею 108,0 кв. м, ? частину приміщення профілакторію (в плані літера «Б») - загальною площею 631,4 кв. м, ? частину паркану № 4, який огороджує вказані приміщення; призначити будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання про дійсну ринкова вартість спірного майна та можливі варіанти його розподілу в натурі; судові витрати покласти на відповідача (т. 2, а.с. 137-139).

14 червня 2017 року позивач за зустрічним позовом подав зустрічний позов із зменшенням позовних вимог, в якому знову просив встановити порядок користування спільними нежитловими приміщеннями наступним чином: в частині профілакторію літ. «Г» у його користування виділити та надати приміщення зварювальна (7) 145 кв. м, інструментальна (8) 63,80 кв. м, тобто приміщення, в яких розташований магазин будматеріалів «Буд-центр»; в частині профілакторію літ «Б» у його користування виділити та надати частину приміщення 1- профілакторій 223,20 кв. м, 2-зварювальний цех площею 22,60 кв. м, 3- слюсарний цех 15,10 кв. м, 4- художня майстерня площею кв. м, 5- електроцех площею 20,70 кв. м, 6- коридор площею 5,80 кв. м; стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму сплаченого судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тими ж обставинами, що і в зустрічному позові від 04.02.2016 року. Крім того зазначає, що він, як фізична особа-підприємець, починаючи з 2013 року до жовтня 2015 року, одноособово, щоденно та з допомогою знайомих та найманих працівників: відремонтував, обладнав (водопостачанням, телефоном, інтернетом, системою охорони, комп'ютерною технікою, програмним забезпеченням, торгівельним обладнанням) та здійснював підприємницьку діяльність в магазині «Буд-Центр», розташованому в приміщеннях 7-зварювальної (площею 145,8 кв. м) та 8 - інструментальної (площею 63,8 кв. м).

11.09.2015 року, коли позивач намагався зареєструвати свою кандидатуру на місцеві вибори, голова виборчої дільниці безпідставно викликала міліцію. Того ж дня проти нього було відкрите кримінальне провадження за ч.2 ст.345 КК України і його взято під варту.

Скориставшись відсутністю позивача, рідний брат відповідачки - ОСОБА_4 заволодів його бізнесом, майном, (комп'ютерна техніка, будівельні матеріали, торгівельне обладнання, ваги автомобільні, приміщення нежитлове (офіс), фінансово-господарська документація).

З 26.10.2015 року і по сьогоднішній день, як стверджує позивач, ОСОБА_3 своїми неправомірними діями (погрози, зміна замків, застосування фізичної сили, нанесення тілесних ушкоджень, протидія законній господарській діяльності, виставлення охорони для недопущення його до приміщень) продовжує створювати перешкоди у користуванні нерухомим майном: приміщенням 7-зварювальної (площею 145,8 кв. м), приміщенням 8 - інструментальної (площею 63,8 кв. м), приміщенням профілакторію (в плані літера «Б») - загальною площею 631,4 кв. м за адресом: АДРЕСА_1.

Позивач за зустрічним позовом заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових та відеодоказів про незаконні, на його думку, дії правоохоронних органів щодо захисту його права на власність. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не було обґрунтовано належність цих доказів щодо предмета спору, а також не зазначено причин, які перешкодили подати зазначені докази до початку розгляду справи по суті, як того вимагає ЦПК України, судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Представник позивачки за первісним позовом, вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, зустрічні вимоги не визнав та просив відмовити ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову.

ОСОБА_2 позовні вимоги первісного позову не визнав, а свої вимоги, викладені у зустрічному, підтримав у повному обсязі.

Крім того, будучи допитаним в якості свідка, ОСОБА_2, надав покази про те, що у 2012 році купили приміщення: столярна, бокс, зварювальна, СТО та інші, всього 615 кв. м. Почав робити там ремонт власноруч, частину матеріалів закуповував через ОСОБА_4. Взимку 2013 року ним власноруч був зроблений дах над приміщенням, інструментально-зварювальна, ворота, вивіска магазину, бетонування, штукатурка, фарбування. Все це він робив власним інструментом та за власний кошт, з допомогою знайомих. Договорів з робітниками про ремонт приміщень не було. На території, яка закріплена за магазином, з власних металевих труб побудував металевий склад, паркан, котельню, туалет, каналізацію. Також власним автокраном зробив залізобетонний навіс. Вели спільну діяльність. З 2014 року відкрив магазин будматеріалів «Будцентр», оздобив його металевими стелажами з купленого швелера. Уклав договори на водопостачання, охорону, телекомунікації. ОСОБА_5 підписала такі договори пізніше, коли його силовим способом викинули з магазину і заволоділи його майном. На даний час він не може користуватися своїм майном. Порушені всі його права. Зараз територія охороняється. Все це сталося в жовтні 2015 року, тоді заволоділи його майном: магазином, комп'ютерною технікою, торгівельним обладнанням та іншим. ОСОБА_4 вчиняє незаконні дії, а саме: перешкоджає йому володіти майном. Він (ОСОБА_2) самостійно купував і відпускав товар, а ОСОБА_5 жодного разу там не бачив. При купівлі вказаних приміщень він сплати свою частку коштів, а про те, що ОСОБА_4, нібито подарував йому цю частину майна, ніде не вказано. Він, як ФОП ОСОБА_2, здійснював свою діяльність з 2013 року, все (закупка, продаж, облік, звіти) йшло через нього. Він також мав офіційно найманого працівника - ОСОБА_6 (це також підтверджує ОСОБА_5, вказуючи при оформленні ОСОБА_6 його попереднє місце роботи - ФОП ОСОБА_2). Також у нього був неофіційний бухгалтер - ОСОБА_7, у якої ОСОБА_4 викрав фінансову документацію ФОП ОСОБА_2. Ще нерухоме майно, яке йому належить на праві дарування, знаходиться біля інструментально-зварювального приміщення - вагончик. На сьогоднішній день він господарську діяльність там не веде, припинив у жовтні 2015 року, коли були замінені замки і з'явилася охорона. Одного дня прийшов до магазину і побачив на касовому терміналі переоформлення з ФОП ОСОБА_2 на ФОП ОСОБА_5. Викликав працівників міліції. Сказав продавцю, який на той час працював у нього, щоб видав гроші, але продавець повідомив, що ключі від грошового ящика знаходяться у охорони, яку найняла ОСОБА_5. Працівники міліції, коли приїхали, не взяли до уваги переоформлення, а почали звинувачувати його у вчиненні грабежу, що він викрав комп'ютерну техніку, яку ж він сам і придбав.

Так звана самооборона та «Шериф» вчинили рейдерський захват його майна, це відбувається і донині. З жовтня 2015 року він не має доступу на територію, до приміщень зварювальної і інструментальної. В один момент ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поділили майно, змінили замки, встановили охорону.

ОСОБА_4 запропонував йому укласти договір оренди з ОСОБА_5 для підтвердження спільної діяльності на 220 кв. м, при цьому не вказавши конкретних приміщень. Оплату по цьому договору він не отримував, лише після цих подій прийшла по Укрпошті одна проплата, але він відмовився від неї. Про договір оренди між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 дізнався з цього позову.

Також ОСОБА_2 підкреслив, що домовленостей про те, де і що чиє, не було. Він вів спільну підприємницьку діяльність з представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

На питання ОСОБА_2 пояснив, що з ОСОБА_4 він знайомий близько 10 років, їх пов'язували металеві вироби. Придбати перше приміщення він запропонував ОСОБА_4 сам. З попереднім власником у нього був договір, але не вистачало коштів на купівлю, тому запропонував ОСОБА_4 купити це приміщення. Кожен заплатив по 50%, загальна сума по договору від 15 червня 2012 року була 25 тисяч доларів за чотири приміщення - зварювальна, інструментальна та інші. Він особисто сплатив ОСОБА_8 39 тисяч гривень по договору. За другий об'єкт він сплатив теж 50% - 40 тисяч гривень. До появи охорони він займався купівлею-продажем вживаних товарів, торгівлею будівельними матеріалами, розбиранням машин, обробкою відходів металевих виробів. У ОСОБА_5 до жовтня 2015 року робітників не було, оскільки вона була оформлена формально. На оздоблення приміщень він витратив близько 150 тисяч гривень. Столярний цех і бокс ОСОБА_5 з ОСОБА_4 виділили йому з власних міркувань, бо до того часу він користувався всіма приміщеннями. Приміщеннями 5 і 6 він користується і раніше також користувався, там стоять його автомобілі, зварювальні апарати, а ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 ними не користувались. В профілакторії площею 631 кв. м він здійснював діяльність по ремонту авто техніки, прийому і продажу вживаних виробів з металу, але зараз там змінені замки і він туди не може потрапити.

Також він починав робити документацію по договору оренди земельної ділянки, однак на сьогодні не може сказати, чи є рішення селищної ради про дозвіл на розробку такої документації.

Громадського порядку не порушував, сам неодноразово викликав міліцію і все знімав на фотоапарат.

Будучи допитаною в якості свідка, ОСОБА_3, надала покази про те, що у 2012 році вона з братом вирішили придбати ділянку для ведення сімейного бізнесу та збудувати там будівельний магазин. Була домовленість з ОСОБА_2, що йому буде одна частина майна, а їй - інша (зварювальна) для ведення бізнесу. Вона вклала кошти в це майно, оформила довіреність на свого брата - ОСОБА_4, щоб він займався всіма справами. В подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_2 перешкоджає веденню їхнього бізнесу, тому подала заяву. На питання пояснила, що брат їй розповів, що у нього є товариш, він його хоче взяти на роботу, щоб той допомагав, і за це брат ОСОБА_2 оформив, як співвласника. При цьому зазначила, що ОСОБА_2 під час підписання договору купівлі-продажу коштів не сплачував. На проведення ремонтних робіт в приміщеннях, де знаходиться зараз магазин, витрачались її кошти. На скільки їй відомо, підприємницьку діяльність в магазині здійснювали через дружину її брата - ОСОБА_5, однак подробиць їй не відомо, оскільки цим займався її брат. Використовувались ними інструментальна та зварювальна, іншими приміщеннями не користувались. Зробили ремонт в цих приміщеннях (інструментальній і зварювальній), ОСОБА_2 до ремонту відношення не мав. В чому полягала робота ОСОБА_2, сказати не може, оскільки всіма процесами займався її брат - ОСОБА_4. Вона вважає, що ОСОБА_2 мав безперешкодний доступ до приміщень.

Допитана в якості свідка, ОСОБА_9, надала покази про те, що з ОСОБА_2 її познайомив чоловік, вони разом працювали, це було у 2012-2013 роках. Відносини у них були робочі. Вона зареєстрована як приватний підприємець, а приміщення придбала ОСОБА_3. Відразу після купівлі приміщення розподілили так, що магазин був у їхньому користуванні, а зварювальна і бокс ОСОБА_2 використовує для своїх робіт. Всім займався її чоловік - ОСОБА_4, він спонсорував ремонтні роботи. Договір оренди вона підписала з ОСОБА_2, як із співвласником. У 2015 році відносини з ОСОБА_2 несподівано змінились. У нього була неадекватна поведінка: він нападав з газовим балончиком, щось творив на території, через хуліганські дії ОСОБА_2, неможливо було вести бізнес, тому довелося наймати охорону, завданням якої було не допускати ОСОБА_2 на територію магазину. При цьому на його територію у нього був доступ. На питання зазначила, що ОСОБА_3 є власником половини приміщень. Вона (свідок) орендує у ОСОБА_3 частину для ведення бізнесу (продаж будматеріалів). На території ОСОБА_2 стоїть великий автомобіль, якесь залізяччя, вони територіями ОСОБА_2 не користувались. Її чоловік добре знав ОСОБА_2 і довіряв йому, а оскільки Іванків далеко від Києва, то вирішив, що тут має бути довірена особа. В магазині працює один продавець - ОСОБА_6 та бухгалтер ОСОБА_3, прізвища не знає. Деталей щодо доставки товару в магазин, питань, що стосуються земельної ділянки, не знає, оскільки цими питаннями займається її чоловік.

Допитаний як свідок, ОСОБА_4, надав покази про те, що він з ОСОБА_2 познайомились понад 10 років тому. Потім з'явилася ідея розбиранням виробів. ОСОБА_2 знайшов приміщення, яке вони орендували. Пізніше ОСОБА_2 йому повідомив, що всі приміщення на території продаються, і, якщо вони не куплять, то їм доведеться з'їжджати з орендованого. При цьому сказав, що грошей він не має, бо купив автомобіль. У нього (свідка) була частина грошей. Він переговорив із сестрою і в них виникла ідея відкрити там будівельний магазин. Вони все порахували, склались грошима і вирішили купити. При покупці ОСОБА_2 захотів, щоб 2 гаражі були його, так як у нього самоскиди, екскаватори, зварювальний апарат. Також ОСОБА_2 попросив, щоб вони за нього заложили гроші, а він відпрацює за це. Оскільки знав ОСОБА_2 давно, поганого нічого про нього не чув, довіряв йому, тому погодився. Його (свідка) сестра їздила на угоду з адвокатом. Спочатку придбали одне приміщення, а пізніше друге. ОСОБА_2 сказав, що на місці все організує з приводу ремонту. Він завозив матеріали, а ОСОБА_2 наймав робітників. Він привозив гроші для розрахунку, а ОСОБА_2 розраховувався з робітниками. Ремонт робили у його (свідковій) частині приміщень, Яковенкових не чіпали. Потім з'явився ОСОБА_6 (ОСОБА_6), який дороблював або перероблював те, що неякісно зробили, це був кінець 2013 року. В жовтні чи листопаді 2013 року вони відкрили магазин. Там працював продавець і бухгалтер. Потім йому почали казати, що з ОСОБА_2 виникають конфлікти, бо той приходить постійно в магазин, щось там бере. Так як у нього та ОСОБА_2 там залишилось щось спільне, він дозволяв ОСОБА_2 туди заходити, та й продавці були ліниві. Коли з'явився ОСОБА_6, який на той час був оформлений на ОСОБА_2, свідок зрозумів, що це відповідальна людина і просив підміняти продавців. На той час ніяких конфліктів із ОСОБА_2 не було, бо кожен займався своїм. ОСОБА_2 привозили вживану цеглу і він її продавав. В 2015 році, на початку осені, вони вирішили за магазином побудувати пристройку. Привозив будматеріали, а потім приїхав - все було побудовано, цим був задоволений. Якось на декілька днів поїхав на відпочинок, коли повернувся та ввімкнув телефон, то був дзвінок із невідомого номера, який голос кричав. Потім зрозумів, що це ОСОБА_2, він повідомив, що перебуває в СІЗО на Лук'янівці. Спочатку нічого не зрозумів. До цього у нього і раніше таке бувало: він пив, розбив свою машину. Йому пити не можна, коли не пив, то був нормальною людиною. Коли приїхав в Іванків, то дізнався, що ОСОБА_2 тут наробив. Тоді й сказав ОСОБА_2, що, якщо хоче займатися політикою, щоб в магазин не ліз. Він погодився. Потім почали телефонувати працівники і повідомляти про те, що ОСОБА_2 всіх тероризує, вони не можуть там працювати. Коли приїхав в Іванків та побачив ОСОБА_2, то зрозумів, що з ним щось коїться: міг сісти і відкрито курити наркотичні речовини, з піною біля рота, в трусах, бігав. Найняв охорону тому, що ОСОБА_2 з газовим балончиком кидався на продавця ОСОБА_6, було таке, що й на сторожа з лопатою.

На питання пояснив, що у них з ОСОБА_2 був заключний договір на оренду приміщень з 2014 року, він займався своєю справою і не заважав. У ОСОБА_2 є свої гаражі, де він зберігає інструменти. Ще на початку, коли придбали приміщення, то домовились хто і чим користується: ОСОБА_2 - гаражі, а їм (він діє як представник ОСОБА_3 і ОСОБА_9) - приміщення, яке підходить для магазину. Така домовленість була в усній формі, бо була довіра і не було досвіду. Ремонт магазину оплачував він (свідок), матеріали привозились із Києва, а ОСОБА_2 по місцю брав щебінь, пісок, робітників. За все оплачував він (свідок), а ОСОБА_2 був як виконроб. ОСОБА_6, вже коли був магазин, допомагав і йому, і ОСОБА_2. В будівельному магазині ПП ОСОБА_5 веде свою діяльність з кінця 2013 року. ОСОБА_2 заключав договори на комунальне забезпечення приміщень, вподальшому такі договори укладала ОСОБА_9. Гаражами ОСОБА_2 вони ніколи не користувались, навіть не мали ключів від них. Там зберігається майно ОСОБА_2 і йому ніхто не перешкоджає ним користуватися, там вільний доступ. Комп'ютерна техніка купувались ним, він знаходив людей для підключення системи, а потім йому стало відомо, що ОСОБА_2 все оформив на себе. Разом з ОСОБА_2 почали оформляти документи на земельну ділянку, однак не закінчили, тепер доведеться робити все спочатку. На майданчику споруди будувались за його (свідка) кошти, труби для навісу брали з спільної діяльності. Після неадекватної поведінки, ОСОБА_2 став казати, що все майно його. Хотіли розібратись спокійно, але не вдалося, тому змушені були звертатись до суду. Самооборона з'явилася тому, що була загроза йому, його сім'ї та їхньому бізнесу, майну, яке належить ФОП ОСОБА_9. Після тих подій ОСОБА_2 має доступ до магазину тільки з охороною, самого не допускають.

Свідок наголосив, що до моменту купівлі, вони визначились, кому які споруди під що треба. ОСОБА_2 був як управляючий і отримував за це визначений відсоток.

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_6, надав покази про те, що шукав роботу, дізнався, що у ОСОБА_2 є робота, влаштувався до нього у 2013 році. Займався металобрухтом, допомагав у будівництві на території. Там є бокси, де стояла техніка, зварювальні апарати. Працювали до 2015 року, потім у ОСОБА_4 з ОСОБА_2 виникли обставини і він влаштувався на роботу до ОСОБА_4 і ОСОБА_9 продавцем-консультантом. Під час роботи він зрозумів, що ОСОБА_4 був «старшим», бо він давав гроші для розрахунку з робітниками. Коли працював у ОСОБА_2, то займався монтажними роботами, різав метал, займався ремонтом. ОСОБА_2 користувався столярним цехом. В ремонті допомагав ОСОБА_4 - в перетворенні цеху в магазин. ОСОБА_4 все це оплачував, а ОСОБА_2 знаходив робочих. За роботу йому платив ОСОБА_4. Він також декілька разів бачив, як ОСОБА_4 передавав гроші ОСОБА_2, а той розраховувався з працівниками. Звільнився він через неадекватну поведінку ОСОБА_2, останній забігав у магазин, розпилював на нього (свідка) з газового балончика, забирав гроші з каси. Причини такої поведінки ОСОБА_2 йому невідомі.

На питання пояснив, що спочатку ОСОБА_4 і ОСОБА_2 були партнерами. ОСОБА_4 користувався приміщеннями магазину ще з 2013 року (робив ремонт, щоб був магазин), а приміщеннями боксу і столярного цеху - ОСОБА_2. Він цими приміщеннями і до цього часу користується, там знаходиться його техніка, ніхто не перешкоджає ОСОБА_2 ними користуватися, ОСОБА_4 тими приміщеннями не користується. Ремонт у приміщеннях, де магазин, розпочався у 2013 році і тривав до літа 2014 року. Після закінчення ремонту магазин відразу відкрився, ОСОБА_2 мав до нього доступ, завозив товар і торгував, користувався магазином до осені 2015 року - мав ключі, говорив ціни на товар. В магазині він (свідок) працював з осені 2014 року до осені 2015 року. Був у ОСОБА_2 грузчиком. ОСОБА_2 бачив щодня в магазині. Восени 2015 року ОСОБА_2 з каси брав гроші, ОСОБА_4 зателефонував і сказав, щоб грошей ОСОБА_2 не давав. Через таку обстановку змушений був звільнитись. Охорона, яку найняв ОСОБА_4, з'явилася на території тоді, коли ОСОБА_2 розпилював газовий балончик в магазині. Вважає, що працював і на ОСОБА_2, і на ОСОБА_9, і на ОСОБА_4, ці особи були начальством. Ремонт, на його думку робив для ОСОБА_9, за дорученням ОСОБА_2, він же платив йому зарплату. В 2014 році накладні йшли на ОСОБА_9. Інколи вона особисто приїжджала, приблизно один раз в три місяці. Чий товар продавав, сказати не може, бо гроші ложив в касу, яка була в торговому залі. На товар робилося замовлення, коли його привозили, то гроші для розрахунку бралися в касі. Замовлення товару відбувалося кожні три дні, спочатку від імені ОСОБА_2, а потім - ОСОБА_9. ОСОБА_2 брав виручку із каси. Перешкоджання у користуванні ОСОБА_2 магазином він не бачив, а охорона його виштовхувала тоді, коли він себе неправильно поводив.

Допитана в якості свідка, ОСОБА_10, надала покази про те, що ОСОБА_2 є її сином, весь час вони проживають разом. З 2013 по 2015 року на території спірної власності вона бачила лише свого сина, а ОСОБА_9, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вона там не бачила. Знає про те, що з офісу, який знаходився у вагончику на території, викрали документи. Вагончик, який використовувався ОСОБА_2 під офіс, йому подарував ОСОБА_11. Цими приміщеннями користувався саме ОСОБА_2, вона особисто робила покупки в магазині, в чеку було зазначено ФОП ОСОБА_2 і на стенді також була така інформація. Син перестав користуватися приміщеннями після того, як там виставили охорону. На питання також пояснила, що її син був зареєстрований як приватний підприємець з 2007 року, однак на даний час не займається підприємницькою діяльністю. Які в нього були доходи, сказати не може. Ці приміщення він купив у 2012 році спільно з ОСОБА_3, ціну не знає. Відразу почали роботи там ремонт. Спочатку приміщенням користувались всі. ОСОБА_4 приїжджав раз на місяць, і вони ділили дохід. Знає, що у сина є техніка, але про місце її знаходження сказати не може. Чому погіршилися відносини з ОСОБА_3, також не знає. В столярному цеху ОСОБА_4 відрізав електрику і воду, через це її син не може користуватися приміщенням. Ключі від приміщень знаходяться у охорони. Вона особисто бачила, як її сина не впускали до приміщень, відштовхували. Приміщення її сину потрібні для підприємницької діяльності. До складу її сім'ї входять неповнолітня внучка, опікуном якої вона є, та чоловік, який має 1 групу інвалідності. Її сім'я матеріально забезпечена і не залежить від доходу ОСОБА_2

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_12, надав покази про те, що неодноразово приїжджав в магазин і постійно бачив там ОСОБА_2 і продавця ОСОБА_6. Також він неодноразово давав ОСОБА_2 бетономішалку. Він (ОСОБА_2) здійснював там ремонт: штукатурив, робив полиці, наймав працівників, робив склад перед центральним входом. Він (свідок) сам робив у ОСОБА_2 покупки, і той робив знижки. Бачив, що ОСОБА_2 розраховувався за привезений товар. В минулому році ОСОБА_2 попросив познімати на відео. ОСОБА_2 викликав поліцію. Його та ОСОБА_2 туди не пускали, погрожували. Поліція ніяких дій не вживала. Там були невідомі особи. ОСОБА_2 випихали, погрожували. На питання пояснив, що ОСОБА_2 знає давно і він йому казав, що все це робить за кошти від продажу металу. Про співвласників нічого не знає, ОСОБА_2 нічого про них не розповідав. Зі слів ОСОБА_2, всі приміщення (склад, магазин, офіс) належать йому.

Допитаний у якості свідка, ОСОБА_13, надав покази про те, що там продавались вживані вироби з металу. Там було цегляне приміщення, майже зруйноване. ОСОБА_2 там поштукатурив стіну, зробив дах, побудував прибудову за приміщенням магазину, сам працював на крані. Коли робив ремонт, то щодня їздив до цього магазину по будматеріали, і щоразу бачив там ОСОБА_2. ОСОБА_2 казав, що приміщення належать йому, він його купив. Десь у 2015 році, коли прийшов до магазину, то побачив там охорону, запитав про ОСОБА_2, на що охоронці повідомили, що такого тут немає і ніколи не було. Через деякий час зустрів ОСОБА_2, і той повідомив, що бізнес у нього «віджали», його туди не пускають, викликають на нього поліцію. Один раз особисто бачив, як ОСОБА_2 охорона не допускала на територію. ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 не знає, ніколи їх там не бачив, можливо вони й були там. Бачив тільки продавця ОСОБА_6 і робочих. ОСОБА_2 у 2012 році приймав метал в приміщеннях, де зараз знаходиться магазин, та в приміщенні з естакадою. Про співвласників йому нічого не відомо.

Допитаний як свідок, ОСОБА_14, надав покази про те, що майже кожного дня з самого початку існування магазину бачив ОСОБА_2 там, купував у нього цемент. Зі слів ОСОБА_2, частина приміщення належить йому. Прізвище власників іншої частини ОСОБА_2 називав, але він не запам'ятав. Діяльність ОСОБА_2 у магазині припинилась десь у 2015 році. Тоді він побачив там охорону, до того її не було. З яких причин ОСОБА_2 там не працює, йому не відомо. На питання пояснив, що ОСОБА_2 із співвласниками купували це приміщення для магазину. До того ОСОБА_2 приймав там металобрухт. Техніка вся була ОСОБА_10. Бачив одну людину на ім'я ОСОБА_4, він постійно приїжджав і спілкувався з ОСОБА_10. ОСОБА_9 не знає. Чиє прізвище зазначено в чеках, не звертав уваги.

Допитаний як свідок, ОСОБА_15, надав покази про те, що приміщеннями користувався ОСОБА_10. Бачив ОСОБА_10 там щоразу, коли туди приходив. Чув, що був рейдерський захват, після чого ОСОБА_10 припинив там свою діяльність. Раніше ОСОБА_10 возив товар, реалізовував його. ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 там не бачив. На питання пояснив, що ОСОБА_10 знає давно, спілкувався з ним, як клієнт магазину. Іншого співвласника бачив, його звати ОСОБА_4. Чи надав ОСОБА_4 гроші ОСОБА_10, не знає. До придбання приміщень, ОСОБА_10 був приватним підприємцем, займався металом. Про приміщення, їх належність, причини припинення відносин між ОСОБА_4 і ОСОБА_10, не знає. Відомо про те, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_10 були якісь домовленості.

Допитаний як свідок, ОСОБА_16, надав покази про те, що з 2013 року працював там, починали будувати магазин: вибивали двері, розширяли, робили полиці, вставляли двері. Коли привозили товар в магазин, то він з іншими вивантажували його, бувало і до 2 годин ночі. Користувався приміщенням магазину ОСОБА_10, він і замовляв товар. ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 він там не бачив. Немісцевих там не було. Якось, приїхавши в магазин за будматеріалами, побачив охорону, його туди не впустили. На питання пояснив, що ОСОБА_10 йому казав, що він сам придбав ангар. Про те, що існують співвласники, дізнався нещодавно. Чоловіка на ім'я ОСОБА_4 ніколи не бачив. Де брав ОСОБА_10 гроші на придбання приміщень, не знає. Йому відомо, що ОСОБА_10 раніше займався металом. Ремонт в приміщеннях робив ОСОБА_10 у 2013-2014 роках. Інших людей, які здійснювали діяльність в магазині, не бачив. На чеки не звертав увагу. ОСОБА_10 йому завжди надавав знижки.

Допитаний як свідок, ОСОБА_17, надав покази про те, що ремонті роботи в тих приміщеннях проводив ОСОБА_10, там робилася заливка фундаменту, штукатурка, стяжка, ремонтувався дах, встановлювалися решітки на вікнах. Він (свідок) сам працював там, проводив зварювальні роботи. Немісцевих на території та не було. Після ремонту, в магазині здійснював свою діяльність ОСОБА_10, крім нього, інший ніхто там діяльність не здійснював. Він (свідок) продав ОСОБА_10 вживану цеглу, а той, у свою чергу, продавав її через магазин. За які кошти ОСОБА_10 здійснював купівлю цієї цегли, сказати не може. Цю нерухомість він придбав в кінці 2012 року, за які кошти, не знає. Відомо, що ОСОБА_10 здійснював прийом металу. На територію «Будцентру» почали не впускати, коли з'явилася охорона, приблизно у 2013-2014 році. ОСОБА_18 позбавили права з'являтися на тій території. Про те, що у тих приміщень є співвласники, не знав до того часу, поки не з'явилася охорона.

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_19, надав покази про те, що у 2015 році був у магазині «Будцентр», де, за вказівкою ОСОБА_18, отримав гроші на купівлю бензинового генератора. Пізніше якась компанія людей, яка видавала себе за охоронців, не пускала на територію, де здійснював свою діяльність ОСОБА_18. До цього про співвласників не чув. Зі слів ОСОБА_18 знає, що співвласник приміщень захотів забрати у ОСОБА_18 частину бізнесу, через це й виник конфлікт. Раніше у ОСОБА_18 були ключі від приміщень. Потім ОСОБА_18 охоронці перестали пускати на територію, перешкоджали заходити у магазин, закривали ворота, застосовували фізичну силу до нього. На виклик приїжджала поліція, але, в основному, поліцейські сиділи в автомобілі. ОСОБА_18 з'ясовував у охоронців причини такої поведінки.

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_20, надав покази про те, що за запрошенням ОСОБА_18 прийшов працювати. Починали все з нуля. Спочатку зробили паркан. ОСОБА_18 був, як бригадир, набирав робітників. ОСОБА_21 (ОСОБА_4), коли він приїжджав, то в ОСОБА_18 з'являлися гроші на зарплату і починались будівельні роботи. Батько ОСОБА_22 привозив будматеріали. Коли почав працювати магазин, то батько ОСОБА_22 привозив туди товар, ОСОБА_18 по товар не їздив. Він (свідок) почав приймати метал для ОСОБА_18. Гроші на метал ОСОБА_18 брав з магазину, а гроші з продажу цього металу забирав собі. З цього приводу він (свідок) неодноразово робив ОСОБА_18 зауваження, казав, що гроші з магазину спільні, на що ОСОБА_18 відповідав, що не зможуть доказати. ОСОБА_18 був там щодня, а ОСОБА_3 з ОСОБА_4 фінансували та постачали будівельні матеріали. Коли ОСОБА_18 вирішив стати головою селищної ради, хотів забрати гроші з каси магазину, а ОСОБА_6 (ОСОБА_6) не дав, то ОСОБА_18 застосував до нього газового балончика, потім повиривав сервери. Саме тоді і з'явилася охорона, і ОСОБА_18 перестали пускати через таку його «буйну» поведінку. В ангарах стоїть техніка ОСОБА_18, лежать особисті речі.

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_23, надав покази про те, що років 5 тому попросився на роботу, коли будувався магазин, працював зварювальником. Коли магазин запрацював, він звідти звільнився, але через рік повернувся і працював сезонно. Матеріали привозив маленькою машиною батько ОСОБА_4. ОСОБА_18 займався своєю діяльністю: склад в першому ангарі від магазину, а друге приміщення там ОСОБА_18 був за комп'ютером. Ще там стояла «Нива» ОСОБА_18. Хто закуповував матеріали, йому невідомо, а заробітна плата йшла через ОСОБА_18, однак чиї це були кошти, йому невідомо. ОСОБА_9 і ОСОБА_3 не знає, відомі йому лише ОСОБА_18 і ОСОБА_4. Коли почав там працювати ОСОБА_4 не знав, бачив, що приїжджав. В приміщенні магазину бачив ОСОБА_18 кожен день, вказівки були від нього, інструмент і кошти теж. Після жовтня 2015 року, коли з'явилася Київська самооборона, ОСОБА_18 на територію не впускали. Він (свідок) особисто розмовляв з охоронцями з цього приводу, на що вони відповіли, що їх найняв ОСОБА_4 і дав вказівку не впускати на територію ОСОБА_18.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з договором купівлі-продажу частини цілісного майнового комплексу від 15.06.2012 року, укладеного між ТОВ «УКРЕНЕРГОТЕПЛОІЗОЛЯЦІЯ» (продавець) та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (покупці), останні придбали у власність в рівних частках нерухоме майно - частину профілакторію (на плані позначеного літ. «Г») загальною площею 1144,7 кв.м, яка складається з прим. 5 - столярний цех (площею 68,4 кв.м), прим. 6 - бокс (площею 66,6 кв.м), прим. 7 - зварювальна (площею 145,8 кв.м), прим. 8 - інструментальна (площею 63,8 кв.м), що складає 7/100 частин цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 11).

Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав № 34578314 від 21.06.2012 року вказане нерухоме майно належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, частка кожного з них становить 35/1000 (т. 1 а.с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Іванківської селищної ради № 136 від 21.08.2012 року на підставі спільної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3, нерухомому майну була присвоєна юридична адреса: АДРЕСА_1 д (т. 1 а.с 78)

Згідно з договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 19.11.2012 року, укладеного між ТОВ «Неотракс» (продавець) та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 (покупці), останні придбали у власність в рівних частинах кожний 13/100 частину цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та складається з такого майна: профілакторія (в плані літера «Б») - загальною площею 631,4 кв.м, паркан №4 - 50 мп (т. 1 а.с. 74).

На підставі договору оренди № 01/01/2014 від 01.01.2014 року ФОП ОСОБА_2 передав в оренду ФОП ОСОБА_5 220 м.кв. в нежитловому приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Д; термін дії договору з 01.01.2014 - 31.12.2016 (т. 1 а.с. 21).

На підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.2015 року ОСОБА_3 зобов'язується передати у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення, а саме: приміщення 7 - зварювальна (площею 145,8 кв.м) та приміщення 8 - інструментальну (площею 68.4 кв.м), а загальною площею 206,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; строк оренди два роки з дати складання акту прийому-передачі приміщення. Акт прийому-передачі приміщення складений 01.01.2015 року (т. 1 а.с. 18-20).

Судом встановлено, що сторони у справі на праві спільної часткової власності володіють нерухомим майном в рівних частинах кожен.

Через відсутність порозуміння між ними, сторони не можуть домовитися про порядок користування спільною власністю.

У зв'язку з неодноразовими змінами позовних вимог позивачем за зустрічним позовом, судом з'ясовано у сторін їхні остаточні позовні вимоги один до одного. Обидві сторони зазначили, що ставлять питання виключно про визначення порядку користування нерухомим майном, при цьому кожна сторона просить виділити у її користування одну і ту ж частину нерухомого майна: приміщення, де знаходиться магазин «Буд-Центр».

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги як первісного, так і зустрічного позову не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Встановлюючи порядок користування, суд своїм рішенням не може змінювати розмір часток співвласників у праві власності на спільне майно, як і порушувати їх права як власників. Встановлюючи порядок користування спільним майном, суд найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників (правовий висновок ВСУ від 17.02.2016 року у справі № 6-1500цс15).

У висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 9-15/д від 22.12.2015 року, яке було проведено судовим експертом ОСОБА_24 за заявою ОСОБА_3, експертом пропонується один варіант встановлення порядку користування виробничою будівлею, а саме пропонується виділити:

1-му співвласнику приміщення будівель площею 240 кв. м, в тому числі: приміщення будівлі профілакторію (літ. «Г») площею 135 кв. м та приміщення навісу (літ. «г») площею 105 кв.м;

2-му співвласнику приміщення будівель площею 317 кв. м, в тому числі: приміщення будівлі профілакторію (літ. «Г») площею 209,6 кв. м та приміщення навісу (літ. «г») площею 108 кв.м (т. 1 а.с. 40).

Обґрунтовуючи свій висновок, зокрема, в частині визначення ринкової вартості майна, експерт зупинився на порівняльному методичному підході, визначивши медіанне (середнє) значення вартості 1 кв. м спірного майна на рівні 7538 грн.

В той же час експерт під час досліджень відмовився від застосування для визначення вартості нерухомості дохідного підходу, тобто методу оцінки по прибутковості, який базується на визначенні вартості об'єкта нерухомості на основі поточної вартості очікуваних доходів від володіння цим об'єктом.

Суд, дослідивши вказаний висновок, вважає, що він необ'єктивно відображає ринкову вартість спірного майна. Застосування саме дохідного підходу в оцінці, дало б можливість експерту об'єктивніше встановити ринкову вартість спірної нерухомості, і не лише виходячи із загальної її площі, а конкретно по кожному приміщенню, яке входить до спільної власності, адже вартість приміщення, де розміщений магазин будматеріалів, на переконання суду, має вищу оцінку прибутковості в порівнянні з іншими.

Позивачка за первісним позовом, посилаючись на вказаний висновок, просить виділити їй у користування приміщення: 7- зварювальну (площею 145,8 кв.м) і приміщення 8 - інструментальну (площею 63.8 кв.м), загальною площею 209.6 кв.м. та 51/100 приміщення навісу (літ. «г») площею 108 кв.м, оскільки, як зазначено у позові, такий порядок користування майном склався між нею та відповідачем.

Договори оренди, на які посилається позивачка у первісному позові, не дають підстави суду визначити порядок користування майном, оскільки в договорі № 01/01/2014 від 01.01.2014 року, в якому орендодавцем виступає ФОП ОСОБА_2, зазначено лише загальну площу переданих у тимчасове користування приміщень, а відтак неможливо ідентифікувати, які конкретно приміщення із тих, які перебувають у спільній власності, ОСОБА_2 передав ОСОБА_5 Що стосується договору оренди від 01.01.2015 року, в якому орендодавцем виступає ОСОБА_3, то не дивлячись на те, що приміщенні чітко визначені в договорі, він був оспорений ОСОБА_2 в суді та рішенням Іванківського районного суду від 10.11.2016 року, яке набрало законної сили 05.12.2016 року, зазначений договір визнано недійсним.

Інші докази, в тому числі і письмові, які знаходяться у матеріалах справи (товарні накладні, рахунки-фактури, товарні чеки, договори про надання послуг), свідчать про те, що обидві сторони докладали зусиль для облаштування спільного майна з метою отримання від його використання доходу; жоден з цих доказів не дає підстав суду вважати, що фактичну діяльність за адресою, де розташоване спірне майно, здійснювала лише одна зі сторін.

Посилання кожної із сторін на те, що облаштування, поліпшення спірного майна відбувалося виключно за власні кошти кожного з них, не надає переваг жодній з них та не припиняє правового режиму спірного майна, як такого що належить сторонам на праві спільної часткової власності, оскільки, відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 357, ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном; поліпшення спільного майна власним коштом одного із співвласників може бути зроблено лише за згодою всіх співвласників з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; без згоди співвласників спільне майно може бути поліпшене одним з них лише тоді, коли це не порушує їхніх прав. Відповідно до ст.. 359 ЦК України плоди, доходи та продукція від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходить до складу спільного майна і розподіляється між співвласниками відповідно до їх часток у такому майні.

Отже, суд, в ході розгляду справи, встановив, що порядок користування спільним майном між сторонами не склався. Спочатку вони спільно облаштували, а в подальшому використовували вказане майно для отримання доходу. Однак, як встановлено судом з показів свідків, ОСОБА_2 почав вчиняти такі дії по відношенню до спільної власності, які дали підстави іншому співвласнику (її представнику) вживати заходів для охорони власних прав на це майно, в тому числі і шляхом ігронування прав ОСОБА_2 як співвласника нерухомості.

Ухвалою суду від 29.04.2016 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено, зокрема, і питання № 3 про можливість встановлення порядку користування майном за запропонованим позивачкою за первісним позовом варіантом, оплату за проведення експертизи по даному питанню було покладено на ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 199). Однак, як зазначено у висновку експерта № СЕ-1-1-428.16 від 03.09.2016 року, у зв'язку з несплатою вартості експертизи з 3-го питання - дослідження по ньому експертом не проводилося (т. 3 а.с. 46 на звороті).

Враховуючи правовий режим майна, яке перебуває у спільній власності сторін, зокрема, те, що це частина цілісного майнового комплексу господарського призначення, яка використовувалася сторонами для отримання доходу, суд не може визначити такий порядок користування спільним майном, за яким частина приміщень, де знаходиться магазин «Буд-Центр» буде передано у користування лише одному із співвласників.

Ця частина приміщення, з точки зору дохідності, є ціннішою, в порівнянні з іншими, і передача її у користування одному із співвласників, за умови, що інший також бажає бути його користувачем з метою здійснення діяльності та отримання доходу, в будь-якому разі порушить баланс інтересів одного зі співвласників, призведе до втручання держави в особі суду у здійснення власником права власності, зокрема, щодо використання майна для ведення підприємницької діяльності.

Суд звертає увагу сторін, що жодна з них не запропонувала іншій стороні, у разі передачі у користування їй приміщень, де знаходиться магазин, матеріальної компенсації, щоб мінімізувати негативні наслідки недоотримання потенційного доходу.

Суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, зокрема, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, попереджував про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги як первісного, так і зустрічного позову не підлягають задоволенню.

У зв'язку з відмовою у задоволенні обох позовів, сторони несуть судові витрати самостійно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування нежитловим приміщенням, відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування спільними нежитловими приміщеннями, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя