Єдиний унікальний номер: 378/92/17
Провадження № 2/378/49/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2017 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Скороход Т. Н.

за участю секретаря: Соколової О. А.,

представника ОСОБА_1, ОСОБА_2: ОСОБА_3,

відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника ОСОБА_5,

ОСОБА_6: ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_8 про визначення частки померлої у спільному майні та визнання права власності; зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про визнання права власності, визначення частки померлої у спільному майні; зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_8 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_8 про визнання права власності, визначення частки померлої у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним первісним позовом звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на те, що ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1 з часу його спорудження. 28 січня 1979 року вона одружилася з ОСОБА_1 13.08.1981 року була зареєстрована за вказаною адресою, де проживає по цей час. 06.07.1981 року право власності на вказаний житловий будинок визнане за ОСОБА_9, як головою колгоспного двору. З 10.07.1984 року ОСОБА_1 також зареєстрований та проживає за вказаною адресою. З 15 лютого 1984 року він був членом колгоспу імені ХХ з'їзду, де працював трактористом. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у даному будинку народилася їх дочка ОСОБА_10, яка проживала і була зареєстрована за зазначеною адресою до 05.12.2006 року. Станом на 18.03.1987 року домоволодіння складалося із житлового будинку літера А-1, сараю літера Б-1, літньої кухні літери В-1, сараю літери Г-1, погребу з шийкою літери Е-1, сараю літери Д-1, уборної літери Ж-1, обмостки №1, забору №2. На час припинення колгоспного двору, 15 квітня 1991 року, у спірному житловому будинку проживали та набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору: голова двору ОСОБА_9, позивачі та неповнолітня ОСОБА_4 09.01.1992 року ОСОБА_9 склала заповіт, яким заповіла даний житловий будинок ОСОБА_4 (ОСОБА_10.). З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що господарська споруда літера «В-1» будувалася в 1969 році як «времянка» для тимчасового проживання на час побудови будинку літера «А-1», а після його побудови стала використовуватися як літня кухня літера «В-1», що і відображено в матеріалах інвентаризації. 28 вересня 2015 року технік-інвентаризатор КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» при проведенні технічної інвентаризації, вказав як самочинно збудовані будівлі: прибудову літера «а4» розміром 3,65х7,20 (на плані будови А-1 приміщення 1-ІІІ кладова, площею 23.10 м2); сарай-прибудову літера «г2» розміром 3,35х3,20. Також вказане, як самовільне переобладнання літньої кухні літера «В-1» під житловий будинок, загальною площею 50,10 м2, житловою площею 28,30 м2.. Земельна ділянка під вказане переобладнання окремо не виділялася, адреса «времянці» не присвоювалася. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Її спадкоємцями, які подали заяви про прийняття спадщини є: ОСОБА_10 (ОСОБА_10.), ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_8 Оскільки дочка спадкодавці - ОСОБА_5 стала оспорювати їх право власності на зазначений будинок, виникла потреба у визначенні часток майна у праві спільної сумісної власності на майно колгоспного двору та у визнанні права власності на його частки, в т.ч. визначенні частки померлої в даному домоволодінні, так як її частка в праві спільної сумісної власності на майно колгоспного двору за життя не була визначена. Вони у період з 1984-1991 років, коли суспільна група господарства мала значення для набуття права власності на майно, проживали у спірному господарстві як члени сім'ї голови двору ОСОБА_9 Двір належав до суспільної групи колгоспників і його майно перебувало у спільній сумісній власності членів двору.

Станом на час припинення колгоспного двору домоволодіння по АДРЕСА_1 складалося з житлового будинку літери «А-1» загальною площею 78,5 м2 , житловою площею 54,7 м2; літньої кухні літери «В-1»; літньої кухні літери «Б»; сараю-прибудови літер «б3;г1;г3»; сараю літер «Г;З;е;К»; погребу з шийкою літери «Е», вбиральні літери «Ж», навісу літери «а3»; огорожі №1-3, воріт з хвірткою №2; воріт №3. Разом з тим, прибудова літера «а4» розміром 3,65х7,20; сарай-прибудова літера «г2» розміром 3,35х3,20 є самочинними, побудованими ними в 1996 році, а отже не входять до складу майна колгоспного двору, в тому числі і до спадкового майна померлої ОСОБА_9. Вартість майна колишнього колгоспного двору без самочинних споруд становить 201207 гривень.

Позивачі за первісним позовом просять суд визнати за ними право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору по 1/3 частині домоволодіння по АДРЕСА_1, за кожним, яке складається з: житлового будинку літера «А-1» загальною площею 78,5 м2, житловою площею 54,7 м2; літньої кухні літера «В-1»; літньої кухні літера «Б»; сарай-прибудови літери «б3;г1;г3»; сараю літери «Г;З; е; К»; погребу з шийкою літера «Е», убиральні літера «Ж», навісу літера «а3»; огорожі №1-3, воріт з хвірткою №2; воріт №3, вартістю 67069 гривень; визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 в праві спільної сумісної власності на вищевказане домоволодіння, як майно колгоспного двору, становила 1/3 частину.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 заявила зустрічний позов, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона народилася. Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які після одруження проживають у АДРЕСА_1. Її місце проживання в силу частини 2 статті 17 ЦК УРСР визнавалося за місцем проживання батьків. Вказаний житловий будинок належав до майна колгоспного двору, головою якого була її баба ОСОБА_9. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року, в вказаному житловому будинку проживали, були зареєстровані та згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" в рівних частках набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору: ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та вона. 09.01.1992 року її баба склала заповіт, яким заповіла даний житловий будинок їй. 06 березня 2002 року вона одружилася із ОСОБА_11, взявши при одруженні його прізвище - «ОСОБА_10». Проживала і була зареєстрована за вказаною адресою до 05.12.2006 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла, після її смерті відкрилася спадщина. Її спадкоємицею за заповітом, щодо зазначеного майна є вона. В зв'язку із смертю спадкодавці виникла потреба у визначенні часток майна у праві спільної сумісної власності на майно колгоспного двору та у визнанні права власності на його частки. Вважає, що вона не пропустила трирічний строк позовної давності для витребування своєї частки з майна колгоспного двору, оскільки її право на цю частку до цього часу ніким не оспорювалось.

ОСОБА_4 поросить суд визнати за нею право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/4 частину вищезазначеного домоволодіння.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала зустрічний позов посилаючись на те, що 02.02.1975 року він уклав шлюб з ОСОБА_12, яка після одруження отримала прізвище - «ОСОБА_6», і оселився в АДРЕСА_1, де уже проживали остання, ОСОБА_13 та ОСОБА_9, якій з 06.07.1981 року належав житловий будинок за вказаною адресою на праві власності, як голові колгоспного двору. 02.12.1977 року по 12.10.1983 року він був зареєстрований за даною адресою. В 1978 році він став членом колгоспу ім. ХХ з'їзду. 12.10.1983 року і по даний час він з дружиною проживають у АДРЕСА_2, який є суміжним з домогосподарством по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла. Оскільки, він будучи зареєстрований в АДРЕСА_1, був членом колгоспу ім. ХХ з'їзду в смт. Ставище, тому як і ОСОБА_1 має право на частку в даному колгоспному дворі. Хоч він разом з дружиною і вибули із вказаного двору, проте, не втратили права на частку в його майні, оскільки з часу їхнього проживання АДРЕСА_1 і по даний час вони ведуть підсобне селянське господарство, тримають птицю, свині, велику рогату худобу в сараї. Брали участь працею і коштами в облаштуванні та переобладнанні даного колгоспного двору, а також спільно обробляли присадибну ділянку. Вважає, що частку на право власності в майні вищевказаного колгоспного двору мають ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4

ОСОБА_6 просить суд визнати за ним право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/6 частину домоволодіння по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_5 подала зустрічний позов, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем першої черги спадкодавці ОСОБА_9 - її матері. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 жили окремо від ОСОБА_9 та не підтримували з нею сімейно-побутових відносин. В 1983 році вона з своїм чоловіком ОСОБА_6 перейшли проживати в АДРЕСА_2, де зареєстровані і проживають по даний час. Вони завжди працею та коштами брали участь в колгоспному дворі по АДРЕСА_1 а саме: ведуть господарство, утримуючи корову та птицю в приміщенні сараю. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не ведуть господарства. За адресою по АДРЕСА_1 в смт. Ставище розташовані два житлові будинки, які окремо газо - і електрифіковані. Обидва будинки мають окремі рахунки за сплату послуг за електроенергію та газ. За письмовою заявою ОСОБА_2 особовий рахунок будинку, в якому проживала ОСОБА_9, з останньої переведений на неї, ОСОБА_5 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали однією сім'єю з ОСОБА_9, не вели спільне господарство. Похорони матері та поминальні обіди вона справляла за власні кошти. Вважає, що вона та її чоловік ОСОБА_6, поряд з іншими мають право на визнання за ними права власності на частку у спірному майні колгоспного двору по АДРЕСА_1 в смт. Ставище.

ОСОБА_5 просить суд визнати за нею право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/6 частину за вищевказаною адресою.

В судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнала. Представник посилається на те, що ОСОБА_4 вибувши з спірного домоволодіння, не витребувала свою частку з нього. Рішенням виконкому Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області від 11.04.1983 року №27 „Про затвердження актів державної комісії про прийому в експлуатацію індивідуальних житлових будинків" затверджено ОСОБА_5 акт прийняття в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_3. ОСОБА_6 (працюючий член колгоспу) та ОСОБА_5 з 12 жовтня 1983 року проживали своєю сім'єю в житловому будинку за даною адресою, який у відповідності до ЦК УРСР, маючи в своєму складі працюючого члена колгоспу, належав до майна колгоспного двору. В будинках за адресами по вул. Ватутіна, 35 та вул. Хутірська, 24 в смт. Ставище, проживали окремі сім'ї, існували окремі колгоспні двори. Утворивши власну сім'ю, виділившись з двору своєї матері у новий двір та переселившись в новий будинок, набувши на нього права власності, ОСОБА_5 разом з чоловіком ОСОБА_6 стали членами новоутвореного колгоспного двору по АДРЕСА_3. А тому ОСОБА_6 (працюючий член колгоспу) та ОСОБА_5 не могли мати у власності два будинки та бути одночасно членами двох колгоспних дворів.

В судовому засіданні ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх представник ОСОБА_7 не визнали позовних вимог по первісному позову та позовних вимог по зустрічному позову ОСОБА_4, заявлені ними позовні вимоги по зустрічних позовах підтримали. В судовому засіданні представник ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_14 не підтримували сімейно-побутових відносин з спадкодавцею ОСОБА_9, ще за життя останньої вони з нею спільно не проживали. ОСОБА_6 має таке ж право на частку майна, що і ОСОБА_1, так як зареєструвався та проживав з своєю дружиною в АДРЕСА_1 і був членом колгоспу ім. ХХ з'їзду в смт. Ставище. В 1983 році ОСОБА_5 з своїм чоловіком ОСОБА_6 переселилися в будинок по АДРЕСА_3, де зареєстровані, проживають та ведуть господарство, яке є суміжним з домогосподарством по АДРЕСА_1 в смт. Ставище. Вони завжди працею та коштами брали участь в колгоспному дворі по АДРЕСА_1, де ведуть підсобне господарство, утримуючи корову та птицю в приміщенні сараю. Платять щороку податки за користування розташованої за цією адресою земельної ділянки. За адресою по АДРЕСА_1 в смт. Ставище розташовані два житлові будинки. Вважає, що її довірителі, поряд з іншими мають право на визнання за ними права власності на частку у спірному майні колгоспного двору по АДРЕСА_1 в смт. Ставище.

В судовому засіданні відповідач по первісному позову ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримала, позовні вимоги по первинному та зустрічних позовних вимогах не визнала.

Третя особа ОСОБА_8 подала до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_4, просить розглядати справу без її участі (т.1 а. с. 93, т.2 а.с. 96).

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що померла ОСОБА_9 була його рідною сестрою та проживала АДРЕСА_1, працювала в колгоспі і допомагала своїм дітям. Своїй дочці ОСОБА_5 вона разом із чоловіком допомагали побудувати будинок по вул. Ватутіна. В будинку по АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 Після того, як ОСОБА_9 захворіла, обидві дочки доглядали її, але так як ОСОБА_2 працює, тому більше часу матері приділяла ОСОБА_5 Остання користувалася городом, який належав матері.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що вона проживає по сусідству з домогосподарством по АДРЕСА_1 в смт. Ставище. В даному домогосподарстві знаходиться два будинки, в одному з яких проживає ОСОБА_2, а в іншому проживала ОСОБА_9, яку до смерті доглядала її дочка ОСОБА_5. Часто бачила ОСОБА_5 біля господарських приміщень, оскільки остання тримає там худобу.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що вона часто спілкувалася з ОСОБА_9, яку після того, як остання захворіла, провідувала вдома. ОСОБА_9 проживала у времянці обладнаній всім необхідним для проживання, яка отоплюється та в якій є світло. Коли вона приходила до останньої, то в даному домогосподарстві бачила ОСОБА_5, а ОСОБА_2 не бачила, так як остання працює.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що раніше вона проживала по сусідству з ОСОБА_9 Після одруження ОСОБА_5 разом із чоловіком, побудувавши будинок по АДРЕСА_2, перейшли проживати в ньому. Оскільки ОСОБА_9 хотіла жити окремо, тому перейшла проживати у времянку. ОСОБА_5 у дворі своєї матері, з дозволу останньої, тримала худобу.

Свідок ОСОБА_19 суду показала, що сім'ю ОСОБА_9 знає з 1959 року. ОСОБА_2 разом із своїм чоловіком проживала в новій хаті по вул. Хутірській в смт. Ставище, а ОСОБА_5 з своїм чоловіком проживала в власному будинку за іншою адресою. ОСОБА_9 проживала у времянці, яка мала дві кімнати, отоплювалася та в якій було світло. Коли ОСОБА_9 захворіла, то вона часто провідувала її, де бачила ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які допомагали матері, готували їсти, прибирали та поралися в присадибному господарстві. ОСОБА_2 не бачила.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представника ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - ОСОБА_7, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що первісний позов слід задовольнити частково, зустрічний позов ОСОБА_4 - задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За ОСОБА_9, як головою колгоспного двору, було зареєстровано право власності на житловий будинок (1975 року побудови) АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 06 липня 1981 року, виданого виконкомом Ставищенської селищної ради народних депутатів (т. 1 а. с. 21).

Станом на 18 березня 1987 року зазначене домоволодіння складалося із житлового будинку літера А-1, сараю літера Б-1, літньої кухні літера В-1, сараю літера Г-1, погребу з шийкою літера Е-1, сараю літера Д-1, уборної літера Ж-1, обмостки №1 та забору №2, що підтверджується копією зведеного акта вартості будівель та споруд за вищевказаною адресою (т.1 а. с. 22).

ОСОБА_2 з часу спорудження вищезазначеного домоволодіння проживає та з 13.08.1981 року і по даний час зареєстрована в ньому. Позивачі за первісним позовом одружилися 28.01.1979 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 13). ОСОБА_1 з 10.07.1984 року і по даний час також проживає та зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується довідками Ставищенської селищної ради від 12.01.2017 року №216/6 та від 13.01.2017 року №247/6 також дані обставини визнали у судовому засіданні сторони (т. 1а. с. 14-15).

З копії архівної довідки від 26.01.2017 року №05-04/22 та копії трудової книжки колгоспника вбачається, що ОСОБА_1 прийнятий в 1984 році в члени колгоспу ім. ХХ з'їзду в смт. Ставище Київської області, в якому працював до 2002 року ( т. 1 а. с. 16-20).

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_9), яка є дочкою спадкодавці ОСОБА_9, з часу спорудження і по 1983 рік, а ОСОБА_6 з 2 лютого 1975 року, з часу одруження з останньою, і по 1983 рік проживали у спірному домоволодінні. Проте, з 12 жовтня 1983 року по даний час вони проживають у житловому будинку по АДРЕСА_3, який 11 квітня 1983 року було прийнято в експлуатацію, що підтверджується копіями будинкової книги, довідки про реєстрацію місця проживання особи Ставищенської селищної ради від 02.03.2017 року №22 та архівного витягу Ставищенської селищної ради від 29.03.2017 року №05-04/109 (т. 1 с. 118-122, 201). В судовому засіданні сторонами визнано, що даний будинок також відноситься до майна колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_6, який з 1978 році був членом колгоспу ім. ХХ з'їзду в смт. Ставище Київської області, що також підтверджується копіями архівної довідки Ставищенського районного трудового архіву від 06.03.2017 року та трудової книжки колгоспника ( т. 1 а. с. 113-117).

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка, як визнано у судовому засіданні сторонами, станом на 15 квітня 1991 рік, будучи неповнолітня, разом зі своїми батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживала у спірному домоволодінні, з якого вибула 5 грудня 2006 року, що підтверджується копіями паспорта та свідоцтва про одруження (т.1 а. с.65-70)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_9 померла 02.01.2016 року (т.1 а. с. 223 зворот).

До Ставищенської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, що підтверджується копією спадкової справи ( т.1 а. с. 220-221).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 09.01.1992 року державним нотаріусом Ставищенської державної нотаріальної контори ОСОБА_20, ОСОБА_9 заповіла ОСОБА_4 належний їй на праві власності жилий будинок по АДРЕСА_1 в смт. Ставище Київської області (т.1 а. с. 226).

Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 виготовленого 23.06.2016 року та копії довідки КП КОР Південне БТІ від 30.06.2016 року №1312 на час припинення колгоспного двору, 15 квітня 1991 року, дане домоволодіння складалося з: житлового будинку літери «А-1» загальною площею 78,5 м2 , житловою площею 54,7 м2; літньої кухні літери «В-1»; літньої кухні літери «Б»; сараю-прибудови літер «б3;г1;г3»; сараю літер «Г;З;е;К»; погребу з шийкою літери «Е», вбиральні літери «Ж», навісу літери «а3»; огорожі №1-3, воріт з хвірткою №2; воріт №3. Переобладнано самочинно літню кухню в житловий будинок літери «В-1» та самочинно збудовано прибудова літери «а4» і сарай-прибудова літери «г2». Вартість майна колишнього колгоспного двору без самочинних споруд становить 201207 гривень (т. 1 а. с. 23-26,31).

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Господарські будівлі й споруди, які знаходяться на земельній ділянці, виділеній для будівництва житлового будинку, відповідно до ст. 132 ЦК УРСР 1963 року є приналежністю останнього.

Колгоспний двір припинено 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХII був введений в дію Закон України "Про власність».

На час припинення колгоспного двору в домоволодінні по АДРЕСА_1 в смт. Ставище Київської області були зареєстровані та спільно проживали, ведучи спільне господарство, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та на той час неповнолітня ОСОБА_4, які станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в майні, яке належало до майна колгоспного двору за зазначеною адресою і збереглося після припинення його існування.

Спірні правовідносини регулюються нормативно-правовими актами, які були чинними на час їх виникнення, а саме Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року №5-24/26, згідно з положеннями яких суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім'ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Зі місту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них.

Сплив позовної давності, про застосування якої зазначено ОСОБА_4 у позовній заяві, є підставою для відмови їй в задоволенні заявлених нею позовних вимог (частина четверта статті 267 ЦК України).

Проте, нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Сторони у судовому засіданні заяви про застосування трьохрічної позовної давності щодо заявленої вимоги ОСОБА_4 про визнання за нею права власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору спірного домоволодіння не заявляли. Оскільки без заяви сторони у спорі позовна давність судом застосовуватися не може, а можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони, тому суд за власною ініціативою не може застосувати позовну давність до зазначеної позовної вимоги. А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за нею може бути визнано судом право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору зазначеного домоволодіння.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на момент припинення колгоспного двору ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мали рівні частки в майні, яке належало колгоспному двору по АДРЕСА_1 в смт. Ставище.

ОСОБА_5 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 на час припинення колгоспного двору в домогосподарстві по АДРЕСА_1 в смт. Ставище з 1983 року прописані не були та не проживали в ньому.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_22 пояснили, що вони, незадовго до смерті ОСОБА_9, яка померла 2 січня 2016 року, відвідуючи останню, бачили як ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які мають свій будинок, господарювали у спірному домогосподарстві та доглядали за матір'ю. Проте, чи господарювали у вищезазначеному будинку в період з 1983 року по 15 квітня 1991 року сім'я ОСОБА_6 свідки суд не повідомили.

Із копії будинкової книги (т.1 а.с. 118-121) вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 12 жовтня 1983 року проживали, були прописані по АДРЕСА_2, який відноситься до майна колгоспного двору.

З врахуванням положень ч.3 статті 124 ЦК УРСР в поєднанні з вимогами статей 121, 123 ЦК УРСР з дня вибуття з колгоспного двору по АДРЕСА_1 в смт. Ставище у останніх виникло право на позов про визначення та витребування частки з майна колгоспного двору. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в своїх інтересах, з відповідним позовом в передбачений ст.71 ЦК УРСР строк до суду не звернулися. Строк позовної давності щодо вказаних вимог сплив в 1986 році, що є відповідно до ст.75 ЦК УРСР обов'язковою підставою для відмови у задоволенні вимог за зустрічним позовом.

Оцінюючи досліджені судом довідки про електро- та газопостачання (т. 1 а.с.164-165) суд встановив, що вони підтверджують факт вступу ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_9 у володіння частиною спадкового майна.

Суд критично оцінює та не бере до уваги копію акта від 5 січня 2017 року щодо наявності на території домогосподарства померлої ОСОБА_9 двох житлових будинків по АДРЕСА_1, оскільки відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України даний документ не містить інформації щодо предмету доказування. ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_7 відповідно до ст. 64 ЦПК України не надали суду належних доказів щодо присвоєння окремого номеру літній кухні, яка була самочинно переобладнана у житловий будинок та в якій проживала ОСОБА_9, а судом даних обставин не встановлено.

Суд вважає, що факт участі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 своєю працею та коштами в господарстві колгоспного двору по АДРЕСА_1 в смт. Ставище в період з 1983 року по 15 квітня 1991 року не знайшов свого підтвердження належними і допустимими доказами, а судом даних обставин в судовому засіданні не встановлено, відтак за ними не може бути визнано судом право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на частину домоволодіння за вказаною адресою.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, створивши власну сім'ю, переселившись в 1983 році у власне домоволодіння, стали членами новоутвореного колгоспного двору по АДРЕСА_2

Статтею 101 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що у подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

Ці ж положення відображені в статтях 100, 120 ЦК УРСР, які передбачали знаходження у власності житлового будинку.

Стаття 120 ЦК УРСР передбачала, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Враховуючи положення зазначених статей ЦК УРСР (1963 року), суд вважає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не могли мати у власності два будинки та бути одночасно членами двох колгоспних дворів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне первісний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід задовольнити частково, а зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі, визнавши за кожним із них право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору по ? частині домоволодіння по АДРЕСА_1 в смт. Ставище; визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 в праві спільної сумісної власності на вищезазначене домоволодіння, становила 1/4 частину. В задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо визнання права власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на дане домоволодіння слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 101, 120, 123, 132 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 182, 392, 376 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/4 (одну четверту) частину домоволодіння по АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літери «А-1» загальною площею 78,5 м2, житловою площею 54,7 м2; літньої кухні літери «В-1»; літньої кухні літери «Б»; сарай-прибудови літер «б3;г1;г3»; сараю літер «Г;З; е; К»; погребу з шийкою літери «Е», убиральні літери «Ж», навісу літери «а3»; огорожі №1-3, воріт з хвірткою №2; воріт №3, вартістю 44712 гривень 70 копійок.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/4 (одну четверту) частину домоволодіння по АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літери «А-1» загальною площею 78,5 м2, житловою площею 54,7 м2; літньої кухні літери «В-1»; літньої кухні літери «Б»; сарай-прибудови літер «б3;г1;г3»; сараю літер «Г;З; е; К»; погребу з шийкою літери «Е», убиральні літери «Ж», навісу літери «а3»; огорожі №1-3, воріт з хвірткою №2; воріт №3, вартістю 44712 гривень 70 копійок.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 в праві спільної сумісної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літери «А-1» загальною площею 78,5 м2, житловою площею 54,7 м2; літньої кухні літери «В-1»; літньої кухні літери «Б»; сарай-прибудови літер «б3;г1;г3»; сараю літер «Г;З; е;К»; погребу з шийкою літери «Е», убиральні літери «Ж», навісу літери «а3»; огорожі №1-3, воріт з хвірткою №2; воріт №3, як майно колгоспного двору, становила 1/4 (одну четверту) частину.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/4 (одну четверту) частину домоволодіння по АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літери «А-1» загальною площею 78,5 м2, житловою площею 54,7 м2; літньої кухні літери «В-1»; літньої кухні літери «Б»; сарай-прибудови літер «б3;г1;г3»; сараю літер «Г;З; е; К»; погребу з шийкою літери «Е», убиральні літери «Ж», навісу літери «а3»; огорожі №1-3, воріт з хвірткою №2; воріт №3, вартістю 44712 гривень 70 копійок.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на домоволодіння по АДРЕСА_1 - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на домоволодіння по АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 26 червня 2017 року.

Суддя Т. Н. Скороход