АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Пікуль А.А.

при секретарі П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року за заявою представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання договору позики,

встановила:

у грудні 2016р. позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору позики від 29 жовтня 2015р. на підставі неналежного виконання позикодавцем умов договору.

20 січня 2017р. представник позивача подала до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладення заборони на здійснення будь-яких дій по квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідач повідомив, що він перепродав квартиру іншій особі.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року заяву задоволено, заборонено вчиняти будь які дії з нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати.

Представник відповідача посилається на порушення судом норм процесуального права, так як позивачем пред'явлено позов про розірвання договору позики, предметом якого не є квартира, тому забезпечення позову шляхом, визначеним судом, є не співмірним із заявленими позовними вимогами.

Також представник відповідача вважає, що судом не обґрунтовано, як саме незабезпечення позову може утруднити або зробити неможливими виконання рішення суду у даній справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника позивача, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що існують обґрунтовані ризики, що можуть настати, у випадку невжиття заходів забезпечення позову, що у подальшому може унеможливити виконання рішення суду.

Справа № 757/62572/16-ц
Апеляційне провадження: №22-ц/796/8739/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Проте, погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи по забезпеченню позову. Забезпечення

- 2 -

позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви вбачається, що предметом позову є договір позики, який був укладений сторонами 29 жовтня 2015р., і предметом якого не була квартира АДРЕСА_1.

При цьому, заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений представником позивача, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову про розірвання договору позики.

На вказане не звернув увагу суд першої інстанції і належним чином не обґрунтував та не зазначив, які саме існують обґрунтовані ризики, що можуть настати, у випадку невжиття заходів забезпечення даного позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії стосовно квартири АДРЕСА_1.

Крім того, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

У заяві про забезпечення позову, представник позивача зазначала, що квартира АДРЕСА_1, за повідомленням відповідача, продана ним іншій особі.

Отже, на час подання заяви про забезпечення позову, представнику позивача було відомо, що квартира не належить відповідачу, а тому відповідно до вказаної норми процесуального права вона не може бути предметом забезпечення позову.

Вказані обставини не було враховано судом першої інстанції при постановленні ухвали про забезпечення позову, суд не з'ясував кому належить дана квартира та чи не будуть порушуватися права цієї особи у випадку забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії стосовно вказаної квартири, та чи не буде це порушувати права нового власника квартири, який не є стороною у даному спорі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову не були з'ясовані обставини, необхідні для вирішення даного питання, не з'ясовано чи є забезпечення позову співмірним із заявленими позовними вимогами, чим були допущені порушення норм процесуального права, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року скасувати, заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання договору позики направити до Печерського районного суду м. Києва на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному

- 3 -

порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: