Справа № 683/2115/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

з участю

позивачки ОСОБА_1

представника органу

опіки та піклування

Старокостянтинівської РДА Лахманюк Н.П.

представника органу опіки

та піклування Великочернятинської

сільської ради

Старокостянтинівського району Дзюм О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 пред'явила позов до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що її сестра ОСОБА_6 від сумісного проживання з відповідачем мала дочку ОСОБА_5. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач виїхав з села на постійне місце проживання в Красилівський район Хмельницької області. Дитина проживає разом із нею та бабою, перебуває на повному її утриманні, так як відповідач не приймає участі в її вихованні, не цікавиться її навчанням, здоров'ям, життям, матеріально не допомагає, хоча йому у цьому ніхто не перешкоджає. За таких обставин вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини.

Відповідач, який про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився. Відповідно до змісту його заяви, посвідченої в нотаріальному порядку, не заперечив проти позбавлення його батьківських прав, підтвердив заявлені обставини на підтвердження позовної вимоги, просив справу розглянути без його участі.

Представники органів опіки та піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації та Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району підтримали позовні вимоги та вищевикладені обставини на їх обґрунтування.

Заслухавши пояснення позивачки, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 має неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області 12 листопада 2001 року).

Мати дитини ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області ІНФОРМАЦІЯ_2).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зі змісту статей 7, 150 СК України та частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» слідує, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право та зобов'язанні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Неповнолітня ОСОБА_5, як член сім'ї позивачки (племінниця), проживає та зареєстрована по АДРЕСА_1 (довідка № 1223 від 14 серпня 2017 року).

У відповідності до змісту довідки виконавчого комітету Щиборівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області за № 785 від 15 червня 2017 року відповідач проживає на території даної сільської ради близько 4 років, офіційно не працює, його дохід складає тимчасові підробітки у жителів села, схильний до зловживання алкогольними напоями.

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов в сім'ї, складеного комісією Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району від 14 серпня 2017 року, позивачка впродовж двох років піклується та виховує ОСОБА_5, натомість, відповідач самоусунувся. Для дитини забезпеченні належні та достатні умови задля проживання та розвитку. Вважають за доцільне позбавити батька дитини батьківських прав.

Дані обставини підтверджуються характеристикою ОСОБА_5, наданою Великочернятинською ЗОШ І-ІІІ Старокостянтинівської районної ради.

Аналогічні показання в судовому засіданні надали допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10

Орган опіки та піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації на засіданні комісії з питань захисту прав дитини дійшов висновку про те, що відповідач життям, здоров'ям, розвитком своєї дитини не цікавиться, не спілкується, матеріально не допомагає, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Тому вважають за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (висновок від 07 липня 2017 року за № 45/1025-14/2017).

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати й батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач тривалий час належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків, не цікавиться і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною. Прицьому суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач цього не робив з поважних причин, тому суд вважає, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. А також беручи до уваги характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, яке не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд не вважає можливим обмежитися попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а застосовує крайню міру, позбавивши відповідача батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 640 грн. судових витрат.

Положеннями частини 5 статті 164 СК України передбачено, що рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 367 ЦПК України, на підставі ст. 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 150, 155, 164, 166, 167, 180, 191 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» № 3 від 30 березня 2007 року,

вирішив:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 640 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ______________