Справа № 569/5394/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Рудики Л.Д.,

при секретарі Хлуд І.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачавідділ опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Мазанович Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачавідділ опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на дитину, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути неустойку (пеню) за несплату аліментів на дитину. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_5 Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюб між сторонами було розірвано 11 жовтня 2010 року. За рішенням суду місце проживання сина після розірвання шлюбу визначено з позивачем. В даний час дитина проживає з позивачем, яка його утримує та належним чином піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу, відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Вказує, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, свідомо ними нехтує. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_5 Рішенням Рівненського міського суду від 03 грудня 2010 року відповідача зобов'язано до сплати аліментів на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 787 грн. Згідно довідки вих. № 4128 від 22 березня 2016 року виданої відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції відповідач ухиляється від виконання рішення суду, заборгованість по аліментах не сплачує. Просить стягнути неустойку (пеню) за період з 01 квітня 2016 року по 30 березня 2017 року в розмірі 2872,55 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що батько не піклується дитиною.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1, підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Вказала, що батько дитини близько вісьми років не цікавиться сином.

Представник ООП Мазанович Н.П. в судовому засіданні суду пояснила, що вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що з сім'єю позивача знайома з 2004 року. Вказала, що сім років тому останній раз бачила відповідача. Батько участі у вихованні дитини не приймає, дитина про батька не згадує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що сім'ю позивача знає близько п'яти років. Вказала, що батька дитини жодного разу не бачила.

Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечують учасники судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника ООП Мазанович Н.П., свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1858, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Відповідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано. Малолітнього сина, залишено проживати з матір'ю ОСОБА_1

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - постанова Пленуму) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проявляє належної турботи та любові до сина, не спілкується з ним, не цікавиться його здоров'ям та матеріально не забезпечує.

За Висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-1007 від 16 червня 2017 року вважається доцільним позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Рівненського міського суду від 31 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина за період з 12 листопада 2010 року по 29 березня 2016 року в сумі 15330,76 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Рівненського міського суду від 31 травня 2016 року встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 03.12.2010 року відповідача зобов'язано до сплати аліментів на користь позивача у твердій грошовій сумі по 787 грн. щомісячно, починаючи з 12.11.2010 року щомісячно на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки вих. №4128 від 22 березня 2016року, виданої відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Рівненського міського суду №2-13882 від 03.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина відкрито 14.02.2011року.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні квитанції про сплату аліментів на користь стягувача, заборгованість боржником не сплачується, на виклики державного виконавця боржник не зявлявся. Боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Згідно зчастинами 1, 2ст. 196 СК Українипри виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абзацах 1, 2 пункту 22постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. У відповідності до ч. 1ст. 196 СК України, пеня підлягає стягненню за кількість днів прострочення в межах місяця, за який стягуються аліменти, виходячи з того, що аліменти є місячним платежем.

Відповідач за період з 01 квітня 2016 року по 30 березня 2017 року прострочив сплату аліментів в сумі 50 368,00 грн., тому пеня підлягає стягненню відповідно до такої формули: Р = s * р * Q, де Р - сума пені; s - сума заборгованості; р - ставка пені, у відсотках за день прострочення; Q - кількість днів прострочення.

Таким чином, суд погоджується із розрахунком наданого позивачем і вважає доведеним, що загальна сума неустойки (пені) становить 2872,55 грн. та підлягає стягненню за рішенням суду.

Зважаючи на викладене суд, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164, 196 СК України, ст.ст 61, 88, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачавідділ опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на дитину задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Рівне, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Рівне, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01 квітня 2016 року по 30 березня 2017 року у сумі 2872 (дві тисячі вісімсот сімдесят дві) грн. 55 коп. Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -