Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2017 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Ліпатовій К.Г.

за участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 червня 2009 року ним було надано у борг відповідачам кошти у сумі 10 000 доларів США (в еквіваленті до української гривні станом на день подачі позову складає 256 400 грн.), що підтверджується їх розпискою. Згідно вказаної розписки, відповідачі зобовязувались повернути кошти у десятиденний термін після його вимоги. Того ж дня, відповідачем була написана ще одна розписка, якою він зобовязувався у разі неповернення отриманих ними коштів у сумі 10 000 доларів США, передати у власність частину будинку, що знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Калініна, 51, власником якого є ОСОБА_5 Нещодавно, йому стало відомо, що відповідачі продали указаний будинок і переїхали проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. 25 жовтня 2016 року ним була направлена письмова вимога до відповідачів за місцем їх проживання з проханням повернути йому борг за договором позики в сумі 256 400 грн., яку відповідачі отримали 10 листопада 2016 року особисто, про що свідчать поштові повідомлення, однак по даний час, борг не повернули. Просить суд стягнути з відповідачів на свою користь борг за договором позики в сумі 10 000 доларів США, що еквівалентно - 256 400 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та позивач пояснив, що на початку жовтня 2016 року, на його усну вимогу повернути кошти, відповідачі зобовязання згідно розписки від 17 червня 2009 року не виконали, тому 25 жовтня 2016 року ним була направлена письмова вимога про повернення коштів, однак до теперішнього часу відповідачі борг не повернули. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що йому відомо, що відповідачі позичали кошти і у інших людей.

Представник відповідачів у судовому засіданні пояснила, що дійсно між позивачем та відповідачами існували відносини, предметом яких було отримання в борг коштів у сумі 10 000 доларів США, однак відповідачі повернули кошти позивачу у повному обсязі. Повернення коштів відбувалося частинами зі сплатою 3% щомісячно за користування коштами. Остаточне погашення боргу відбулось 10 грудня 2014 року, після реалізації відповідачами своєї квартири. Всього позивачу з урахуванням відсотків за користування коштами було повернуто 22 850 доларів США, однак розписок про повернення боргу у відповідачів немає, так як вони перебували з позивачем у дружніх стосунках і не брали з нього жодних підтверджуючих документів щодо погашення ними боргу. Вказала, що відповідачі вважали, що після погашення всієї заборгованості позивач особисто знищив оригінали боргових розписок. Просить суд у задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності, перебіг якого рахувати з першого дня після отримання відповідачами позики.

Суд заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до розписки від 17 червня 2009 року, позивач надав відповідачці ОСОБА_6 позику у сумі 10 000 доларів США, з умовою повернення коштів у десятиденний термін після вимоги позивача. У разі неповернення коштів у сумі 10 000 доларів США, частина будинку, яка знаходиться за адресою вул. Калініна, 51, м. Черкаси, що належить відповідачу буде передано у власність позивачу, відповідно до розписки наданої ОСОБА_5 від 17 червня 2009 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підставі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором.

За таких обставин відповідачі зобовязані повернути суму позики позивачу.

Згідно оригіналів розписок, вбачається, що дійсно відповідачі взяли у позивача у борг кошти у розмірі 10 000 доларів США, які зобовязувалися повернути у десятиденний термін після вимоги позивача, однак до даного часу суму позики не повернули.

На підтвердження того, що відповідачі суму боргу позивачу повернули, вони надали суду копії записів зошиту із своїми відмітками про повернення боргу, однак суд констатує, що указані записи у зошиті, вчинені відповідачем, жодним чином не засвідчують факту повернення боргу відповідачами саме позивачу, оскільки прізвище позивача у записах не зазначено, як і підпис самого позивача про отримання коштів відсутній, а тому надані докази суд оцінює критично.

Крім того, посилання представника відповідача на те, що строк позовної давності на звернення позивача до суду з позовом щодо повернення коштів закінчився - 18 червня 2012 року, тобто перебіг його розпочався з першого дня, після отримання відповідачами суми боргу, спростовується умовами розписки наданої відповідачами від 17 червня 2009 року, згідно якої борг у сумі 10 000 доларів США вони зобовязуються повернути у десятиденний термін після вимоги позивача.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з матеріалів справи вимогу про повернення боргу відповідачі отримали 08 листопада 2016 року, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленнями про отримання вимоги, однак протягом десять днів, суму боргу відповідачі не повернули. Таким чином, судом встановлено, що про порушене право позивачу стало відомо по завершенню десятиденного строку з дня отримання вимоги відповідачами, тому перебіг позовної давності починається з 19 листопада 2016 року. Відповідно строк позовної давності на звернення з позовом до суду позивачем не пропущено.

За таких обставин, сума боргу відповідачів перед позивачем, яка підлягає стягненню становить 10 000 доларів США, що еквівалентно станом на день подачі позову 02 грудня 2016 року згідно курсу НБУ (25 грн.64 коп. за 1 доллар США) - 256400 грн., як визначено позивачем у позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2564 грн., тобто по 1282 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 солідарно борг за договором позики у розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно станом на день подачі позову 02 грудня 2016 року згідно курсу НБУ (25 грн.64 коп. за 1 доллар США) - 256400 грн.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений позивачем при подачі позову у розмірі 2564 грн., по 1282 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване

Суддя: ОСОБА_1