АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3903/16-ц 22-ц/774/696/К/17
Справа № 212/3903/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/696/К/17 Дехта Р.В.
Категорія - 24 (IV) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

судді: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участі: представника Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" - Кузьменко Світлани Анатоліївни,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних збитків та відсоткової ставки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2017 року Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі КПТМ "Криворіжтепломережа")звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних збитків та відсоткової ставки.

В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір № 5340 від 01.09.2008 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару (надалі Договір).

Згідно дислокації до Договору об'єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 01.09.2011 року між сторонами укладено додаткову угоду, якою з 01.03.2011 року в таблицю 1,2 Договору також додатково включено приміщення АДРЕСА_2

Відповідно п. 1.3 Договору «Постачальник» відпускає теплову енергію на об'єкти вказані у таблиці № 2 згідно з встановленим планом теплоспоживання з 01.09.2008 рік по 01.09.2009 року. Оплата здійснюється з моменту зазначеного періоду дії договору. Згідно п.6.1. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не послідує заява про відмову від Договору або його перегляду.

Облік споживання теплової енергії проводиться згідно прибору обліку, що передбачено п.2.1 Договору.

Згідно п. 3.1 Договору споживач проводить оплату щомісяця, самостійно, в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за згодою сторін до 15-го числа місяця наступного за розрахунковим та згідно п. 3.4 договору повинна проводитись передоплата, у розмірі 75% планового місячного споживання у строк до 20 числа кожного місяця.

У зв'язку із невиконанням відповідачем обов'язку, покладеного на нього умовами Договору, з травня 2013 року по січень 2016 року утворилась сума збитків від інфляції - 987 грн. 10 коп. та 3% річних за період з 15.04.2013 року по 02.02.2016 року в розмірі 128 грн. 38 коп., які позивач просив стягнути з відвідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2016 року позивачу відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник позивача КПТМ "Криворіжтепломережа", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Так, представник позивача зауважує на тому, що між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір № 5340 від 01.09.2008 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару (надалі Договір), та згідно вказаного договору було здійснено розрахунок заборгованості. Договір від 2013 року було переукладено з відповідачем 15 квітня 2013 року і він не стосується періоду нарахування заборгованості по даному спору.

Крім того вказує, що Згідно дислокації до Договору об'єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 01.09.2011 року між сторонами укладено додаткову угоду, якою з 01.03.2011 року в таблицю 1,2 Договору також додатково включено приміщення АДРЕСА_2

Відповідно до умов п.3.1 Договору, споживач проводить оплату щомісяця, самостійно, в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за згодою сторін до 15-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідачу щомісячно нараховувались та виставлялись рахунки по зазначеним в Договорі об'єктам, а відповідач здійснював оплату несвоєчасно, що призвело до утворення заборгованості, що в свою чергу призвело до утворення інфляційних збитків та необхідності нарахування 3% річних.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, наполягає на застосуванні до спірних правовідносин строків позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом Договору №5340 від 01 вересня 2008 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари є постачання теплової енергії в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання у вигляді пари на технологічні потреби.

Об'єктами теплопостачання за Договором №5340 від 01 вересня 2008 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари, є приміщення, що розташовані в АДРЕСА_1 відповідно до Додаткової угоди від 01 вересня 2011 року.

Крім того, між позивачем та відповідачем укладено Договір №11127 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 15 квітня 2013 року, об'єктом теплопостачання за Договором №11127 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 15 квітня 2013 року є нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 загальною площею 69,6 метри квадратні.

Встановлено, що за Договором №5340 від 01 вересня 2008 року та Договором №11127 від 15 квітня 2013 року є однаковий об'єкт теплопостачання, а саме нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 загальною площею 69,6 метри квадратні

Суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються лише договором № 5340 від 01 вересня 2008 року та на підставі яких позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, та враховуючи ту обставину, що за Договором №5340 від 01 вересня 2008 року та Договором №11127 від 15 квітня 2013 року є однаковий об'єкт теплопостачання, а саме нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, загальною площею 69,6 метри квадратні та позивач у своїй позовній заяві не обґрунтовує свої вимоги за правовідносинами, що виникли між сторонами на підставі Договору №11127 від 15 квітня 2013 року.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляд на наступне з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, між КПТМ "Криворіжтепломережа" та ОСОБА_3 01 вересня 2008 року було укладено договір № 5340 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару.

Об'єктами теплопостачання за Договором №5340 від 01 вересня 2008 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари, є приміщення, що розташовані в АДРЕСА_1 відповідно до Додаткової угоди від 01 вересня 2011 року.

У зв'язку із тим, що відповідачу щомісяця проводились нарахування по зазначеним об'єктам та виставлялись рахунки, проте, відповідач не здійснював оплату своєчасно, у звязку із чим КПТМ "Криворіжтепломережа" було вимушено звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу для стягнення заборгованості теплову енергію в сумі 1100, 26 грн. за період з 05.02.2013 року по 08.04.2013 року, збитків від інфляції - 861 грн. 52 коп. та 3% річних-86 грн.

12.01.2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь КПТМ "Криворіжтепломережа" вище вказаної заборгованості, збитків від інфляції та 3% річних, який за заявою відповідача 08.02.2016 року було скасовано.

03.02.2016 року відповідачем було здійснено оплату заборгованості за спірний період 05.02.2013 року по 08.04.2013 року по Договору № 5340 від 01.09.2008 року в сумі 1100 грн. 26 коп., проте збитки від інфляції та 3% річних залишились не сплаченими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються лише договором № 5340 від 01 вересня 2008 року, оскільки як вбачається із матеріалів справи, заборгованість, яка виникла внаслідок несвоєчасної оплати послуг наданих КПТМ "Криворіжтепломережа" по даній справі регулювалась саме договором № 5340 від 01 вересня 2008 року, так як кінцевою датою нарахування суми заборгованості за теплову енергію є 08 квітня 2013 року, що видно з розрахунку заборгованості (а.с.8).

Договір № 11127 по одному із об'єктів, а саме - нежитловому приміщенню по АДРЕСА_2 було переукледено між позивачем та відповідачем 15.04.2013 року, тобто після нарахування заборгованості та вказаний договір не регулює дані правовідносини.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги КПТМ "Криворіжтепломережа" про стягнення інфляційних збитків та відсоткової ставки підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, договір про надання послуг є складним зобов'язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов'язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11).

Як зазначено в Аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов'язаннями, у яких, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Як убачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в розмірі 128,38 грн. та інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 987,10 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості за період з 05.02.2013 року по 08.04.2013 року. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди, на які відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов'язанням, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У зв'язку з цим, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачів 3% річних від простроченої суми в розмірі 128,28 грн. та інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 987,10 грн. є помилковим.

При цьому колегія суддів погоджується з розрахунком 3% річних в сумі 128,28грн. та інфляційних втрат в сумі 987,10 грн., наведених представником позивача в позовній заяві, який перевірено колегією судді, та який колегія суддів вважає правильним.

Заперечення відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення із позовом до суду, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки позивачем подано позов в межах передбачених процесуальних строків.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У статті 257 ЦК України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. ( ч.ч. 1, 2 ст.264 ЦК).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Враховуючи, що судовий захист права КПТМ «Криворіжтепломережа» на стягнення грошових коштів за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Отже, строк позовної давності переривався подією - зверненням КПТМ "Криворіжтепломережа" із заявою про видачу судового наказу та видачею судового наказу від 12.01.2016 року, а тому, починаючи із зазначеної дати, позивач має право заявляти вимоги про стягнення інфляційних збитків та відсоткової ставки.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу КПТМ "Криворіжтепломережа" задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог КПТМ "Криворіжтепломережа" про стягнення з відповідача інфляційних збитків та відсоткової ставки.

Крім того, у відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, а саме судовий збір у розмірі 1378 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та судовий збір в розмірі 1515 грн. 80 коп. - за подання апеляційної скарги, а всього - 2893 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"- задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2016 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних збитків та відсоткової ставки- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" суму збитків від інфляції в сумі 987 (дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 10 коп., 3% річних в розмірі 128 (сто двадцять вісім) грн. 28 коп. та судовий збір у розмірі 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім ) грн. за розгляд справи судом першої інстанції та судовий збір в розмірі 1515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп. - за подання апеляційної скарги, а всього стягнути судового збору 2893 (дві тисячі вісімсот дев'яносто три) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: