АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6798/17 Справа № 203/2823/17 Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвій Л.О., Пидищи М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за поданням головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи - ОСОБА_2, ПАТ «АКТАБАНК», про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2017 року подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи - ОСОБА_2, ПАТ «АКТАБАНК», про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон - задоволено (а.с.74-76).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування вказаної ухвали та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні подання (а.с.85-91).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження №50375705, до складу якого входять ВП №52969878 з примусового виконання виконавчого листа №201/2444/15-ц від 12.09.2016 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська; ВП №52997497 з примусового виконання постанови №52451163 від 23.11.2016 року, виданої ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувачів заборгованості на загальну суму 4867035 грн. 67 коп.

24.11.2016 року на адресу відділу надійшла заява з дорученням виконавчого листа №201/2444/15-ц від 12.09.2016 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ТОВ Фірма «Мушкетер», ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКТАБАНК» заборгованості за Генеральною угодою факторингу від 04.04.2014 року на загальну суму 4424577 грн. 88 коп. (а.с.28)

24.11.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52969878, яка була направлена сторонам виконавчого провадження та отримана боржником ОСОБА_2 06.12.2016 року відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.25,26-27,31).

24.11.2016 року державним виконавцем у відповідності до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт майна боржника, копія якої направлена сторонам провадження та була отримана боржником 06.12.2016 року (а.с.24,31).

29.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52997497 з примусового виконання постанови №52451163 від 23.11.2016 року, виданої ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 442457 грн. 79 коп. та постанова про накладення арешту на майно боржника, копії яких було направлено сторонам виконавчого провадження та отримані боржником ОСОБА_2 06.12.2016 року (а.с.17,18,19,30).

Постановами від 24 та 29 листопада 2016 року зазначені вище виконавчі провадження були приєднані в зведене виконавче провадження №50375705 (а.с.20,23).

В рамках зведеного виконавчого провадження з рахунків боржника відповідно до платіжних вимог було списано 80 грн. 43 коп.

Також вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 47/100 та 17/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та присадибні земельні ділянки площею 0,0311 га, 0,0137 га, 0,0002 га за вказаною адресою.

На вказане нерухоме майно постановою державного виконавця накладено арешт.

Згідно висновку про оцінку майна вартість 47/100 та 17/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 становить 365000 грн.

Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5 до ДФ ДП «СЕТАМ» направлено заяву на реалізацію арештованого майна.

Згідно протоколу №213854 від 21.11.2016 року торги відбулись за ціною продажу 1115200 грн., з яких 1059440 грн. покупець мав перерахувати та в подальшому перерахував на депозитний рахунок відділу, та які були розподілені державним виконавцем відповідно до ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» на користь стягувача у ВП №52969878 в сумі 648184 грн. 64 коп., на користь стягувача у ВП №52997497 в сумі 64818,46 грн.

В рамках зведеного виконавчого провадження було реалізовано належний боржнику транспортний засіб, кошти від реалізації якого в сумі 86925 грн. надійшли на депозитний рахунок відділу.

Станом на 14.07.2017 року заборгованість по зведеному виконавчому провадженню становить 4067107 грн. 57 коп., а саме: по ВП №52969878 - 3697370 грн. 51 коп., по ВП №52997497 - 369737 грн. 06 коп.

Задовольняючи подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, суд першої інстанції посилався на ст. 377-1 ЦПК України та виходив із того, що боржник знає про невиконане зобов'язання по зведеному виконавчому провадженню № 50375705 до складу якого входять ВП №52969878 з примусового виконання виконавчого листа №201/2444/15-ц від 12.09.2016 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська; ВП №52997497 з примусового виконання постанови №52451163 від 23.11.2016 року, виданої ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувачів заборгованості на загальну суму 4867035 грн. 67 коп., однак не виконує його та поважності причин невиконання не вказує, що є ознаками ухилення від виконання обов'язків, покладених на боржника.

Однак, із зазначеними висновками суду 1 інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору, у передбачених законом випадках.

Відповідно п. 5 вищевказаної статті Закону, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Звертаючись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України " Про виконавче провадження " спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник знаючи про наявність зобов'язання, ухиляється від його виконання, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють його виконання, що боржник за час виконання виїжджав за межі України, що призвело до неможливості вчинення певних виконавчих дій, або боржник безпідставно та неодноразово не з'являвся на виклики державного виконавця.

Таким чином, посилання суду, як на підставу задоволення подання, на те, що боржник знає про невиконане зобов'язання по зведеному виконавчому провадженню на загальну суму 4867035 грн. 67 коп., неодноразово викликався до відділу ДВС для сплати заборгованості, але заходи щодо погашення заборгованості не вживає, що на сумку суду 1 інстанції й свідчило про ухилення від виконання обов'язків, покладених на боржника, є передчасним, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду 1 інстанції і передає питання на новий розгляд до суду 1 інстанції, якщо воно було вирішено з порушенням норм процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, передчасно та без належного з'ясування і оцінки фактичних обставин справи, а тому вона підлягає скасуванню з передачею питання щодо розгляду подання на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 377-1 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2017 року - скасувати та передати питання щодо розгляду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: