Справа № 369/154/17
Провадження № 4-с/369/28/17
УХВАЛА

Іменем України

02.06.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1, заінтересовані особи Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управлінь юстиції у Київській області, державний виконавець Носенко О.В., Сєдов Ігор Анатолійович про визнання дій неправомірними, скасування постанови, зобовязання вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року заявник звернувся зі скаргою до суду. Свої вимоги мотивував тим, що Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 На виконання рішення виданий виконавчий лист про стягнення на користь заявника з ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 6158,94 грн. У вересні 2015 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». У порушення вимог закону державний виконавець дану постанову направив лише у вересні 2016 року. При повторному предявленні виконавчого листа до виконання, постановою державного виконавця від 04 жовтня 2016 року було відмолено у відкритті виконавчого провадження у звязку з пропуском строку предявлення виконавчого листа до виконання. Також вказали, що виконавець зобовязаний вжити всіх заходів та перевірити всі обставини, в тому числі щодо отримання стягувачем минулої постанови про повернення виконавчого листа. Вважають, що рішенням державного виконавця грубо порушені їх права на виконання судового рішення.

Тому просили суд визнати рішення державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження; скасувати постанову державного виконавця від 04 жовтня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження; зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3717/2010 від 21 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості в розмірі 6158,94грн.

У судове засідання представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» не зявився. Направив суду заяву про розгляд скарги в їх відсутність, доводи скарги підтримав. Просив задоволити.

У судове засідання представник Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управлінь юстиції у Київській області, державний виконавець Носенко О.В., Сєдов Ігор Анатолійович не зявилися. Про час та місце розгляду скарги повідомлені. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду скарги до суду не надходило. Заперечень на доводи скарги суду не надали.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 21 листопада 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області на виконання рішення суду було видано виконавчий лист №2-3717 про стягнення на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 158,94 грн.

За заявою стягувача постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області від 23 березня 2012 року було відкрито виконавче провадження №31890318 щодо примусового виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області від 18 вересня 2015 року повернуто виконавчий лист на підставі п. 7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки транспортний засіб боржника не виявлений протягом року з дня проголошення розшуку, іншого майна, на яке може бути звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено.

У скарзі вказано, що постанова про повернення виконавчого документу від 18 вересня 2015 року була надіслана на адресу стягувачу 19 вересня 2016 року. Разом з тим, доказів на підтвердження даних обставин суду не надав. У матеріалах справи є копія конверту, але встановити дату направлення, що саме направлено в даному конверті не вбачається за можливе.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є, зокрема, те, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовільними вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

У судове засідання державний виконавець не зявився, виконавче провадження для огляду не надав, пояснень яким чином і коли на адресу стягувача направлена постанова про повернення виконавчого документу, зважаючи на тривалість розгляду скарги..

04 жовтня 2016 року до ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області надійшла заява ПАТ «ВіЕйБі Банк» про примусове виконання виконавчого листа №2-3717/2011.

Постановою державного виконавця ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області від 04 жовтня 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (1991 року, чинного на час прийняття даної постанови).

Відповідно до ст. 26 вищевказаного Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

З доводами скарги щодо неправомірності постанови про повернення виконавчого документу через отримання її лише у вересні 2016 року, суд не погоджується.

Так, за ст. 23 Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Ст. 24 Закону встановлено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

За ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на час прийняття постанови, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Встановлено, що повертаючи виконавчий лист стягувачу, державним виконавцем встановлений строк для повторного предявлення до виконання, а саме протягом одного року. Звертаючись до суду, скаржником не враховано того, що строки повторного предявлення виконавчого документу до виконання мають привязку саме до дати повернення, а не отриманням стягувачем цієї постанови.

Постанова про повернення виконавчого листа стягувачем не оскаржувалась. У матеріалах справи відсутні докази того, що стягувачем вирішувалось питання щодо поновлення строків предявлення виконавчого документу із зазначенням поважності причин такого пропуску, а судом відповідно вирішувалось таке питання.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При розгляді даної скарги суд також враховує постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року. А саме, Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 Закону про виконавче провадження; неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо (стаття 26 Закону про виконавче провадження). При цьому вимоги до виконавчого документа є єдиними і визначені статтею 18 Закону про виконавче провадження. Іншими нормативно-правовими актами може бути встановлено додаткові вимоги до виконавчого документа, проте звуження цих вимог не допускається. Перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд має враховувати як положення статті 22 Закону про виконавче провадження, так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання. При цьому відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Оскільки скаржник не довів обставин, що державним виконавцем при прийняття постанови від 04 жовтня 2016 року порушено вимоги чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження», а стягувачем виконавчий лист поданий в межах строку, тому у задоволенні скарги суд відмовляє.

На підставі зазначеного та керуючись ч. З ст. 5 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», інформаційним лист Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року за №24-152/0/4-13, ст. ст. 223, 368, 383-387 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя