_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6932/16-ц
Провадження № 2-р/520/68/17
УХВАЛА

про розяснення рішення суду

13.12.2017 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по цивільній справі № 520/6932/16-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017 року представник заявника ОСОБА_4 звернулась до суду з даною заявою, в якій просила суд розяснити рішення Київського районного суду міста ОСОБА_5 від 21 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, а саме: що розуміти під формуванням «Розірвати договір» та зазначити чи слід для проведення дій повязаних з проведенням права власності на відчужувача, ОСОБА_1, зняти заборону на відчуження з двокімнатної квартири № 7, розташованої в будинку № 86 по вул. Ак. Корольова в м. Одеса, реєстровий № 12271417 від 14.03.2012 року».

В своїй заяві посилається на те, що з метою виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року у справі № 520/6932/16-ц позивачі звернулись до нотаріуса, який вчиняв нотаріальну дію по реєстрації розірваного договору довічного утримання від 13.03.2012 року, за для проведення скасування реєстрації Договору та повернення правовстановлюючих документів та імя ОСОБА_1. Але у вказаних діях їм було відмовлено, оскільки на обєкті нерухомості, що є предметом розірваного Договору довічного утримання, накладена заборона на відчуження реєстровий номер № 12271417 від 14.03.2012 року.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з вказаною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Сторони по справі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 221 ЦПК України заява про розяснення рішення суду розглядається протягом десяти днів. Неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про розяснення рішення суду.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/6932/16-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 було задоволено. Розірвано Договір довічного утримання від 14.03.2012 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1247.

Вказане рішення в законному порядку оскаржене не було, а від так набрало законної сили, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Однак, рішення суду до теперішнього часу не виконано у звязку з тим, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 107307394 від 13.12.2017 року вбачається, що до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 14.03.2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 за реєстраційним номером 12271417 було внесено запис про заборону на нерухоме майно. Підставою для вчинення дії є договір довічного утримання 1245 від 14.03.2012 року, обєкт обтяження квартира, Одеська обл.., АДРЕСА_1, номер РНВН: 36195725.

Пп. 7.5. п. 7 гл. 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що при посвідченні договору довічного утримання (догляду) накладається заборона відчуження майна в установленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору.

Накладання заборони щодо відчуження майна за договором довічного утримання (догляду) проводиться шляхом вчинення посвідчувального напису на всіх примірниках договору (пп.3.2. п. 3 гл. 15 розділу ІІ Порядку).

У відповідності до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому змісту. Подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане, або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

У відповідності до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Підставою для застосування правил даної статті є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в цивільній справі - ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до п.10 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України». Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є «обовязковість рішень суду»

Ч.1 ст.14 ЦПК України закріпила «Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами».

Також згідно ст. 11 «Про судоустрій України» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України N14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» закріплено, що відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Нормами ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

З огляду на вищевказані вимоги чинного законодавства України, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.09.2017 року - роз'ясненню.

Керуючись ст.221 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по цивільній справі № 520/6932/16-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення договору довічного утримання задовольнити.

Розяснити рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року по цивільній справі № 520/6932/16-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, вказавши що воно є підставою для проведення дій, повязаних з поверненням права власності відчужувачу, ОСОБА_1, та зняття заборони на відчуження з двокімнатної квартири № 7, розташованої в будинку № 86 по вул. Ак. Корольова в м. Одеса, реєстровий № 12271417 від 14.03.2012 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.