Справа № 519/946/16-ц
У Х В А Л А

07.11.2017 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненою та доповненою скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій державного виконавця Южненського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки від 20.10.2016 року, за участю заінтересованих осіб Відділ державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області, ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Южного міського суду Одеської області зі скаргою, яку уточнив та доповнив в судовому засіданні, про визнання незаконними дій державного виконавця Южненського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки від 20.10.2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2009 року Южним міським судом Одеської області було винесено рішення по справі №2-269/2009 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м.Южне Одеської області» заборгованості в розмірі 312136,69 грн. 27.10.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49119369 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-269/2009, виданого 10.11.2009 року Южним міським судом Одеської області про стягнення з нього на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» грошової суми у розмірі 312136,69 грн. 15.11.2016 року йому стало відомо після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, що з нього незаконно було стягнуто суму виконавчого збору. Відповідно до Постанови від 18.03.2016 року про приєднання виконавчого провадження до зведенного виконавчого провадження, яка постановлена старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби в Одеській області ОСОБА_5, виконавче провадження ВП № 49119369 було приєднано до зведеного виконавчого провадження за № ВП 50563468. Отже, зазначене у скарзі виконавче провадження ВП № 49119369 слід важати виконавчим провадженням ВП 50563468. Згідно наданих суду копій виконавчого провадження ВП 50563468 (ВП № 49119369 ) вбачається, що були порушені строки і порядок уцінки майна-квартири державним виконавцем та строки продажу квартири на електронних торгах. У порушення вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки квартира АДРЕСА_1 була незаконно без наявності рішення суду, виконавчого напису нотаріуса та за відсутністю договора між сторонами, виставлена на електронні торги. Висновок про вартість квартири складено 11.02.2016 року. Термін дії даного висновку шість місяців, тобто, до 11.08.2016 року, що зазначено в самому висновку. Електронні торги відбулися 28.09.2016 року. Таким чином, з дня складення висновку оцінки майна до дня його продажу пройшло більше ніж шість місяців і на момент проведення торгів висновок оцінки майна від 11.02.2016 року був недійсним, а тому торги не могли бути проведеними до складання нового висновку оцінки майна. За час, який минув з дня складання висновку оцінки майна від 11.02.2016 року до моменту реалізації майна на електроних торгах значно підвищилася вартість квартири. Згідно протоколу № 159153 від 21.04.2016 року електронні торги 19.04.2016 року, 21.04 2016 року не відбулися, у зв'язку з відсутністю допущених участників торгів. 29.04.2016 року заступник начальника Южненського міського відділу державної виконавчої служби ГУТЮ в Одеській області ОСОБА_6, який не був державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 49119369 (Постанова про прийняття виконавчого провадження до провадження відсутня) склав Акт від 29.04.2016 року про уцінку квартири на 5 %. Згідно протоколу № 171076 від 02.06.2016 року електронні торги 31.05-02.06 2016 року не відбулися, у зв'язку з відсутністю допущених участників торгів. 13.07.2016 року заступник начальника Южненського міського відділу державної виконавчої служби ГУТЮ в Одеській області ОСОБА_6, який не був державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 49119369 (Постанова про прийняття виконавчого провадження до провадження відсутня) склав Акт від 13.07.2016 року про уцінку квартири на 40 %, тобто через 41 день після того як торги не відбулися. Оскільки торги не відбулися в місячний строк після проведеної повторної уцінки майна-квартири державний виконавец зобов'язаний був повідомити про це стягувачу і запропонувати йому залишити за собою нереалізоване майно. У разі відмови стягувача залишити за ним майно-квартиру державний виконавець зобов'язаний був зняти арешт з майна та повернути його скаржнику, що не було здійснено державним виконавцем. Переможцем на електронних торгах стала ОСОБА_3, за якою на цей час зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 та яка без рішення суду за допопомогою працівників Южненського відділення поліції самовільно виселелила його з даної квартири. Не зважаючи на явні порушення законодавчих актів, державний виконавець Шишка Т.С. замість того, щоб припинити електронні торги, у звязку з порушенням строку їх проведення та недійсностю акту оцінки майна, після закінчення електронних торгів 20.10.2016 року склала Акт про реалізацію предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1, згідно якого квартира продана за ціною 371249, 85 гривень, а сума коштів, яка перерахована за продаж майна становить 352687, 26 гривень, що на 18562, 59 гривень менша ніж та за яку продана квартира. Оскільки державний виконавець Шишка Т.С. не мала права складати Акт від 20.10.2016 року про реалізацію предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1, так як реалізація квартири відбулася в незаконний спосіб, то даний акт підлягає скасуванню як незаконний.

Скаржник в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату і місце судового засідання, причина неявки суду не відома, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила.

Представники скаржника в судовому засіданні підтримали скаргу в повному обсязі, пояснили обставини, які викладенні в скарзі.

Представник державної виконавчої служби в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, надала суду копію виконавчого провадження та письмові заперечення.

ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі та пояснила, що скаржник пропустив строк звернення до суду зі скаргою, оскільки він 15.11.2016 року був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали скарги, оглянувши оригінал виконавчого провадження №49119369, суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Южного міського суду Одеської області від 05.11.2013 року замінено сторону в виконавчому провадженні №В-4/1499 по виконанню виконавчого листа №2-269/2009 виданого Южним міським судом Одеської області 10.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк грошової суми у розмірі 312 136,96 грн., з стягувача - Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк на ТОВ Кредитні ініціативи (04073, м.Київ, пр-т Московський, 9 корп. 4-в, БЦ Форум Парк Плаза).

27.10.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції ОСОБА_5 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №49119369 за виконавчим листом №2-269/2009, виданого 10.11.2009 року Южним міським суду Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» грошової суми у розмірі 312 136,69 грн. (а.с.4).

Зазначена постанова з супровідним листом 27.10.2015 року була направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_2 та отримана ним особисто 30.10.2015 року, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на повідомленні про вручення (а.с.5).

ОСОБА_1 отримав виклик до державного виконавця від 28.10.2015 року, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на копії вказаного виклику, яке міститься в матеріалах виконавчого провадження а.с.24.

05.11.2015 року старшим державним виконавцем Терещенко Н.В. складений Акт опису й арешту майна, у присутності ОСОБА_7 представника скаржника по довіреності та ОСОБА_8 представника стягувача за довіреністю ( ВП а.с.32-34).

18.03.2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції ОСОБА_5 винесена постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

20.10.2016 року державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 складений акт про реалізацію предмети іпотеки, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №49119369 з примусового виконання виконавчого листа №2-269/2009 виданого Южним міським судом Одеської області 10.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» грошової суми в розмірі 312136,69 грн.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, якими згідно з п.1 ч.2 ст. 17 цього Закону є виконавчі листи, видані судом.

Згідно до положень ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено вичерпний перелік підстав для відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.25 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Частиною 5 вказаної статті Закону передбачено, що при проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно п.4.2, 4.2.1 наказу Міністерства юстиції України 02.04.2012 N 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за N 489/20802 «Інструкція з організації примусового виконання рішень» після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані: а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); б) якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються державним виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; в) якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; г) прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя.

Таким чином, відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення за рахунок предмета іпотеки та застави здійснюється іпотекодержателем або заставодержателем.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки в виконавчому провадженні відбувається з врахуванням вимог, передбачених Законом України «Про іпотеку». Закон України «Про іпотеку» передбачає наступні особливості під час реалізації описаного та арештованого нерухомого майна. Відповідно до речення 2 частини 2 статті 49 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків.

Відповідно до п. 4.5.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженоїнаказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року про проведення уцінки майна державним виконавцем складається акт, у якому зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, вартість майна, за якою воно передавалося на реалізацію, вартість майна після уцінки. Про проведення уцінки майна та її результати державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після її проведення повідомляє спеціалізовану організацію, що здійснює реалізацію майна. Таким чином спеціальний нормативним актом, яким врегульовано дії державного виконавця під час здійснення уцінка майна, що передається на прилюдні торги, не передбачено обов'язок виконавця, а ні запрошувати представника стягувача для участі у здійсненні уцінки, а ні погоджувати з ним зниження вартості майна для цілей проведення повторних прилюдних торгів.

Згідно п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). Пунктом 24 вказаної постанови передбачено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Стягнення на нерухоме майно звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням правил ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»

Відповідно до ч.5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. У будь якому разі черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Проте відмова державного виконавця задовольнити зазначену вимогу боржника може бути визнана в судовому порядку необґрунтованою, коли очевидно, що ця вимога не порушувала інтересів стягувача й не ускладнювала виконання рішення.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Частиною 8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 57 цього Закону постановами державного виконавця може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до п. 23 Постанови № 6 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу.

Так, відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження", для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності суб'єктів господарювання.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.58 цього Закону для визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкт та господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Нормами Закону України "Про виконавче провадження" (із змінами), Закону України від 12.07.2001 № 2658-ІІІ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", із змінами (далі по тексту - ОСОБА_9 № 2658) визначено порядок проведення оцінки майна.

Згідно ст.ст. 3, 5, 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Статтею 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що оцінка майна це процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності

Згідно ч.3 ст.58 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам.

Згідно роз'яснень, наданих в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Відповідно до п. 4.5.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 реалізація арештованого державними виконавцями майна здійснюється відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.99 № 42/5, Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 № 68/5 та Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків України від 13.03.95 № 37.

Згідно вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 № 68/5 прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір. Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи обов'язків.

Відповідно до статті 385 ЦПК, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

22.11.2016 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 тобто з пропущенням строків, оскільки 30.10.2015 року йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на повідомленні про вручення поштового листа та 15.11.2016 року він був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, про що ОСОБА_1 сам вказує в своїй скарзі та підтверджується особистим підписом на заяві про ознайомлення з виконавчим провадженням, яка міститься у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на порушення його прав, оскільки спірне майно забезпечує його зобов'язання перед банком та критично відноситься до доводів скаржника про необхідність визнання дій державного виконавця неправомірними, оскільки відносини щодо стягнення заборгованості регулюються Законом України «Про виконавче провадження», яким чітко встановлені межі повноважень державного виконавця та зокрема обов'язок виконувати рішення суду. Скаржником не було надано суду будь - яких належних та достатніх доказів в обґрунтування того, що в діях державного виконавця є порушення Закону.

Таким чином, суд вважає, що уточнена та доповнена скарга ОСОБА_1 про визнання незаконними дій державного виконавця Южненського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки від 20.10.2016 року, за участю заінтересованих осіб Відділ державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області, ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_3, безпідставна та необґрунтована, оскільки державний виконавець діяв відповідно до Закону та в межах своїх повноважень, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.208-210, 383-387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні уточненої та доповненої скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій державного виконавця Южненського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки від 20.10.2016 року, за участю заінтересованих осіб Відділ державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області, ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Южного міського суду

Одеської області ОСОБА_9