Справа № 128/1909/15-ц
РІШЕННЯ
Іменем України
11 травня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

в складі

головуючого судді: Ганкіної І.А.,

при секретарі: Жигаровій Д.О.,

позивачі ОСОБА_1 ,

адвокаті:Бездітному І.І.

пред-ка відповідачів: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах неповнолітньої діє Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля, як на особисте майно, визнання права власності на 1/4 частину автомобіля, як на частку у спільному майні, визнання права власності на 1/16 частку в спадковому майні за законом, припинення права власності на 1/8 частку в спадкому майні, визнання права власності на 1/8 частку в спадковому майні з виплатою компенсації, припинення права власності на 1/16 частку в спадковому майні, визнання права власності на 1/16 частину спадкового майна, стягнення грошової компенсації, витребування автомобіля та стягнення судових витрат.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому неодноразово уточнювала (остання редакція від 25.11.2016 року, зареєстрована в суді відповідно до штампу вхідної кореспонденції 29.11.2016 року, міститься в т. 2 на а.с. 57-59). Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона з 12.02.2002 рокуперебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 . В шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_5 . 20.08.2008 року між чоловіком позивача ОСОБА_6 та позивачем як поручителем і ВАТ «КБ «Надра» було укладено договір «Автопакет» № 20/08/2008/9802-АП/313, згідно якого банк на придбання легкового автомобіля (седан-В) синього кольору, марки DAEWOO FSO LANOS TF69Y, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , надав їм кредит в сумі 61100 грн. під 20,3% річних терміном до 20.08.2015 року (тобто загальна сума кредитних зобов`язань за придбаний автомобіль становить 119196 грн. (1419 мінімальний місячний платіж *84 місяці строк повернення боргу)). Однак, в зв`язку з неповним виконанням позивачем та її чоловіком взятих на себе за договором зобов`язань, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/5456/13-ц, з неї та її чоловіка в солідарному порядку стягнуто на користь банку борг в розмірі 77897,26 грн. та передано на виконавчу службу для подальшого примусового стягнення. За період з 01.02.2014 року по 11.03.2015 року, на користь ПАТ КБ «Надра» з заробітної плати чоловіка позивача було утримано 10028,81 грн.Таким чином, за період з серпня 2008 року по березень 2015 року, на виконання взятих на себе кредитних зобов`язань, сім`єю позивача сплачено кредитні зобов`язання за придбаний автомобіль в сумі 68328 грн. 11.03.2015 року чоловік позивача ОСОБА_6 під час виконання службових обов`язків загинув у м. Краматорськ, на території штабу АТО. В зв`язку з тим, що за кредитним договором позивач була поручителем, після загибелі чоловіка їй довелося вже за особисті кошти погашати кредитну заборгованість перед банком.Так, 28.04.2015 року, в погашення існуючої заборгованості за придбаний легковий автомобіль, нею перераховано ПАТ «КБ «Надра» особисті грошові кошти в сумі 52329,53 грн. та 885,96 грн. судового збору (53215,49 грн. загальна сума).Таким чином, нею повністю погашено існуючу заборгованість перед ПАТ «КБ «Надра» за придбаний автомобіль.Враховуючи те, що 68328 грн. сплачених кредитних зобов`язань за придбаний автомобіль це спільні кошти подружжя, які підлягають поділу в силу положень ст. 372 ЦК України, оскільки частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, позивача 1/2 частка у вказаних коштах становить 34164 грн. = (68328/2), що в ідеальному виразі складає 1/4 частку легкового автомобіля.Таким чином, частка позивача у придбаному автомобілі в грошовому виразі склала 87379,49 грн. = (34164 грн. + 53215,49 грн.), що в ідеальному виразі складає 3/4 частки від придбаного в кредит легкового автомобіля, а 34164 грн. = (68328/2), в ідеальному виразі 1/4 частка автомобіля, це частка ОСОБА_6 , яка після відкриття спадщини, в силу положень ст. 1218 ЦК України відноситься до складу спадщини (спадкового майна). Спадкоємцями за законом після померлого ОСОБА_6 є позивач ОСОБА_1 , неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідач ОСОБА_4 (оскільки ОСОБА_3 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_4 ).З врахуванням положень ст. 1267 ЦК України позивач вважає, що кожному з зазначених спадкоємців належала б частка у спадковому майні після померлого ОСОБА_6 в розмірі 8541 грн. = (34164/4 (число спадкоємців), що в ідеальному виразі становить по 1/16 частці легкового автомобіля, однак, зважаючи на відмову ОСОБА_3 від своєї частки на користь ОСОБА_4 , її частка у спадковому майні складала б 17082 грн. = (8541+8541) (ч. 3 ст. 1275 ЦК України), в ідеальному виразі 1/8 частку спадкового майна, а частка позивача та її дочки по 8541 грн. (1/16 частці) кожній.З метою визначення дійсної ринкової вартості спірного легкового автомобіля та визначення вартості часток спадкоємців, судом було призначено судову автотоварознавчу експертизу.Як вбачається з висновку експерта Подільського центру судових експертиз № 22-04/16КЕ від 22.04.2016 року, ринкова вартість спірного легкового автомобіля (седан-В) синього кольору, марки DAEWOO FSO LANOS TF69Y, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , на дату проведення експертизи складає 77989,50 грн.Враховуючи визначення дійсної ринкової вартості спірного автомобіля виникає необхідність в пропорційному зменшенні вартості часток спадкоємців у спадковому майні в грошовому виразі, адже розрахунок вартості часток в спадковому майні необхідно робити виходячи з дійсної його вартості.Так, 8541 грн. (частка кожного зі спадкоємців у спадковому майні) від 121543,49 грн. (загальної суми, що виплачена за кредитними зобов`язаннями за придбаний автомобіль), становить 14-ту частину (=121543,49 грн. (загальна сума сплачена за кредит)/8541 грн. (частка кожного спадкоємця в грошовому виразі від загальної суми сплаченого кредиту).В ринковій вартості автомобіля визначеній експертом 77989,50 грн., пропорційна частка в розмірі 14-ї частини кожного зі спадкоємців, становить 5480,39 грн., (що є пропорційною грошовою часткою кожного спадкоємця у спадковому майні) (= 77989,50 грн. (ринкова вартість автомобіля згідно експертного висновку)/ 14 (частка кожного спадкоємця у спадковому майні).За даних підстав, враховуючи положення ст. 1267 ЦК України, відповідно до якої частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, позивач вважає, що кожному із спадкоємців належить частка у спадковому майні після померлого ОСОБА_6 в розмірі 5480,39 грн., однак, зважаючи на відмову ОСОБА_3 від своєї частки на користь ОСОБА_4 , її частка у спадковому майні складає 10960,79 грн. = (5480,39 грн.+5480,39 грн.) (ч. 3 ст. 1275 ЦК України), а частка позивача та її дочки по 5480,39 грн. кожній.Враховуючи подання позивачем заяви про прийняття спадщини, а також те, що вона з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 , постійно проживали разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вони, відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, є такими, що прийняли її. Так само, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не відмовившись від неї протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, прийняла спадщину і ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 , відмовившись від своєї частки у спадковому майні на користь ОСОБА_4 , є таким що спадщину не прийняв.Враховуючи те, що неповнолітня дитина ОСОБА_5 проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, а спільний автомобіль буде використовуватися в інтересах їхньої сім`ї і для його використання необхідною є наявність водійського посвідчення, позивач вважає, що частка неповнолітньої дитини у спадковому майні в сумі 5480,39 грн. може бути нею компенсована в грошовому виразі, що найбільш раціонально забезпечить захист прав дитини та дозволить в повній мірі реалізувати майнові права дитини під час поділу спадкового майна та дозволить забезпечити права та інтереси неповнолітньої дитини, таке припинення не завдасть шкоди інтересам дитини.Так як спірний автомобіль є неподільною річчю, враховуючи ст. 364 ЦК України, позивач як співвласник, має право просити суд стягнути з неї на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості належної їм частки в спільному майні легковому автомобілі. Позивачем внесено вартість часток, право на які припиняються, на депозитний рахунок Вінницького районного суду Вінницької області. При визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати, що розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом, виходячи з дійсної ринкової вартості легкового автомобіля на час розгляду справи, що визначена висновком експерта № 22-04/16КЕ від 22.04.2016 року.Враховуючи те, що частка ОСОБА_4 у спірному автомобілі становить лише 10960,79 грн., а сам автомобіль є неподільною річчю якою користуватися та володіти спільно позивач з нею не має можливості, припинення права останньої на частку у спільному майні з відповідною компенсацією вартості її частки не завдасть шкоди інтересам ОСОБА_4 .Що ж стосується неповнолітньої дитини, то зважаючи на те, що її частка в спірному автомобілі складає 5480,39 грн., а автомобіль буде перебувати у користуванні її сім`ї та використовуватись у цілях забезпечення реалізації прав неповнолітньої дочки, позивач вважає, що право її дочки на частку у спільному майні може бути припинене з присудженням на її користь відповідної компенсації вартості її частки.
В зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд: 1) визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного легкового автомобіля, як особисте майно; 2) визнати за нею право власності на 1/4 частину спірного автомобіля, як частку в спільній сумісній власності; 3) визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на 1/6 частину в спадковому майні спірному автомобілі; 4) припинити право власності ОСОБА_4 на 1/8 частку (в грошовому виразі 10960,79 грн.) в спадковому майні легковому автомобілі; 5) визнати за нею право власності на 1/8 частину в спадковому майні легковому автомобілі; 6) припинити право власності неповнолітньої ОСОБА_5 на 1/16 частку (в грошовому виразі 5480,39 грн.) в спадковому майні легковому автомобілі; 7) визнати за нею право власності на 1/16 частину в спадковому майні легковому автомобілі; 8) стягнути з неї на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості належної їй частки в спадковому майні легковому автомобілі, в сумі 10960,79 грн.; стягнути з неї на користь неповнолітньої ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості належної їй частки в спадковому майні легковому автомобілі, в сумі 5480,39 грн.; 10) визнати за нею право власності на спірний легковий автомобіль; 11) витребувати у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на її користь спірний легковий автомобіль, в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, повній комплектації, справному стані всіх його вузлів та агрегатів; 12) стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 усі понесені позивачем судові витрати, в тому числі і 1800 грн. витрат за судову експертизу.
В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали в остаточних змінах. Позивачка суду показала, що перебувала у шлюбі з чоловіком ОСОБА_6 з 2002р. від шлюбу має доньку ОСОБА_7 . Разом з чоловіком вона у шлюбі придбали у кредит транспортний засіб, а саме, автомобіль DAEWOO-LANOS. Частину грошових котів за вказаний автомобіль вони внесли за кредитом, але після смерті чоловіка решту заборгованості за кредитом вона внесла сама, тому вважає, що вказана сума коштів, що складає ? частину вартості автомобіля надає їй право на отримання даної частки автомобіля у її власність. Одна друга автомобіля, як такого що придбаний у шлюбі, є її особистою власністю, а решта спадковою. Оскільки автомобіль є річ не подільна, вона згодна сплатити компенсації за належну решті спадкоємців частку, згідно висновку експертизи. Також, враховуючи, що відповідачі не бажають добровільно повернути придбаний нею та чоловіком автомобіль, позивач просить повернути транспортний засіб у її володіння у належному стані.

Відповідачі та їх представник ОСОБА_2 позов не визнали. Представник суду показав, що вважає, що позивачка не має права власності на транспортний засіб, так як в шестимісячний термін відмовилася від будь яких прав на спадщину і на сам автомобіль в нотаріальному порядку. Дану заяву вона не відкликала, а отже прав на автомобіль не має. Зазначив, що кредит сплачували батьки спадкодавця, автомобіль він їм передав сам, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думки та позиції учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 (прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 12 лютого 2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 12.02.2002 року (т. 1 а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народилась дочка ОСОБА_5 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_4 від 05.08.2002 року (т. 1 а.с. 117).

З ксерокопії договору «Автопакет» № 20/08/2008/9802-АП/313 ІD 874498 від 20 серпня 2008 року вбачається, що вказаний договір було укладено між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_6 як позичальником (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) і ОСОБА_1 як поручителем (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ). За умовами даного договору банк надав ОСОБА_6 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 61100 (шістдесят одна тисяча сто) грн. на придбання автотранспортного засобу з терміном погашення до 20 серпня 2015 року. Предметом застави для забезпечення виконання зобов`язань того ж дня виступив придбаний за кредитні кошти автомобіль DEO LANOS, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , синього кольору, реєстрацій № НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 5-7).

Відповідно до ксерокопії облікової карти приватного ТЗ НОМЕР_2 власником транспортного засобу легкового автомобіля марки DAEWOO FSO LANOS TF69Y, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , № кузова (причепа) SUPTF69YD8W423361 записаний ОСОБА_6 , також в ній міститься відмітка про заборону відчуження (дублікат т/п АВС091145 19.08.08 кредит «Надра Банк») (т. 1 а.с. 125).

11 березня 2015 року в м. Краматорськ Донецької області на території штабу АТО загинув ОСОБА_6 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 17.03.2015 року (т. 1 а.с. 11).

За період з серпня 2008 року по березень 2015 року, на виконання взятих на себе кредитних зобов`язань, сім`єю позивача сплачено кредитні зобов`язання за придбаний автомобіль в сумі 68328 грн., що підтверджується доданими до позову виписками з рахунку, квитанціями про сплату кредитних зобов`язань (наданих представником відповідача)та ксерокопією листа Військової частини НОМЕР_6 м. Вінниця за № 582 від 16.03.2015 року, адресованого Замостянському відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції, відповідно до якого постанова б/н від 03.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_6 боргу на користь ПАТ КБ «Надра», виконавчого збору та витрат на суму 85736,98 грн., повернута без подальшого виконання в зв`язку зі смертю військовослужбовця; за період з 01.02.2014 року по 11.03.2015 року було утримано та перераховано на рахунок ГУДКУ України у Вінницькій області стягнень у сумі 10028 (десять тисяч двадцять вісім) грн. 81 коп. (т. 1 а.с. 8, 9-10, 56-77).

Крім того, 28.04.2015 року, в погашення існуючої заборгованості за придбаний легковий автомобіль, позивачем перераховано ПАТ «КБ «Надра» грошові кошти в сумі 52329,53 грн. та 885,96 грн. судового збору, що в сукупності становить 53215,49 грн. і підтверджується ксерокопіями квитанцій № 182475035 та № 1824751 (т. 1 а.с. 12).
З ксерокопії листа ПАТ КБ «Надра» за № 14/5/3-194 від 28.04.2015 року, адресованого начальнику Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ вбачається, що по виконавчому листу № 127/5456/13-ц, виданому Вінницьким міським судом Вінницької області про солідарне стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, борг погашений повністю згідно протоколу засідання КРПЗ РБ № 10 від 14.04.2015 року (т. 1 а.с. 13).
Відповідно до ксерокопії спадкової справи № 91/2015 року, заведеної Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою 30 березня 2015 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 , вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом майна померлого є ОСОБА_1 як дружина, ОСОБА_5 як дочка, ОСОБА_3 як батько та ОСОБА_9 як мати. Спадкоємці за заповітом відсутні. Заяви про прийняття спадщини подали: дружина ОСОБА_1 , також вона подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої дочки ОСОБА_5 , та мати ОСОБА_4 . Батько померлого ОСОБА_6 ОСОБА_3 подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті сина на користь матері померлого ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 108-123).

Згідно ксерокопії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_7 від 06.08.1979 року, його батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 114 зі звороту).

З ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 від 24.12.1981 року вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 розірвали шлюб 23 листопада 1979 року, після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 119 зі звороту).

18 березня 2015 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , було зареєстровано шлюб, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 від 18.03.2015 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 38, 120).

В даний час спірний легковий автомобіль марки DAEWOO FSO LANOS TF69Y, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , № кузова (причепа) SUPTF69YD8W423361 знаходиться у відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки, згідно пояснень позивача та відповідачів, його перед від`їздом в зону АТО 05.03.2015 року залишив там для зберігання чоловік позивача ОСОБА_6 , так як особистого гаража він не мав.

Повернути вказаний спірний автомобіль позивачеві відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовляються, тому в зв`язку з цим позивач ОСОБА_1 вимушена була звернутися до правоохоронних органів з заявою про незаконність заволодіння її автомобілем, однак, висновком про результати розгляду її заяви від 23.04.2015 року, ДІМ СДІМ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, капітаном міліції ОСОБА_14 , за наслідками проведеної перевірки матеріалів встановлено відсутність в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 171).

Згідно копії письмових пояснень ОСОБА_3 від 17.04.2015 року, він зазначає, що його син ОСОБА_6 перед від`їздом в зону АТО залишив йому автомобіль DAEWOO LANOS, який взяв у кредит, щоб він за ним приглянув. Також зазначає, що він з дружиною допомагали сину погашати кредит. Також ОСОБА_1 він запропонував викупити в неї автомобіль, але вона відмовилась (т. 1 а.с. 170).

За правилом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 4 статті 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
В пункті 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
В судовому засіданні встановлено, що кредитний договір «Автопакет» № 20/08/2008/9802-АП/313 ІD 874498 від 20 серпня 2008 року, для придбання легкового автомобіля марки DAEWOO FSO LANOS TF69Y, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , № кузова (причепа) НОМЕР_1 , було укладено між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 саме в інтересах сім`ї останнього, оскільки поручителем за даним договором виступила його дружина ОСОБА_1 .

А отже судом є встановленим, що вищевказаний автомобіль належить до спільного майна подружжя, а отже позивачу даний автомобіль належить на праві спільної сумісної власності на одну другу частину.

В зв`язку з чим, суд вважає за необхідне позовну вимогу щодо визнання за позивачкою права на 1/2 частину автомобіля визнати такою, що підлягає до задоволення.

Таким чином до спадкового майна померлого спадкодавця входить інша 1/2 частина автомобіля.

Частиною 1 статті 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_1 , малолітня дочка ОСОБА_5 та його батьки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
В судовому засіданні встановлено, що заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори в установлений законом строк подали ОСОБА_1 як дружина спадкодавця, також вона подала заяву про прийняття спадщини в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5 (на момент відкриття спадщини ОСОБА_5 виповнилось 13 років). Крім ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк подала мати спадкодавця ОСОБА_15 .

Частиною 2 ст. 1274 ЦК України визначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Батько спадкодавця ОСОБА_6 ОСОБА_3 в установлений законом строк подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_15 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.
Таким чином, після смерті ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_5 мають право в порядку спадкування за законом, кожна на 1/8 частку спірного автомобіля, а мати ОСОБА_4 , з урахуванням 1/8 частини від прийняття якої відмовився батько ОСОБА_3 , має право на спадкування 1/4 частини спірного автомобіля. Всі ці частки спільно становлять 1/2 частку спірного автомобіля, на яку відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_6 (1/8+1/8+1/4 (1/8+/1/8=1/4)=1/2).

Таким чином, суд вважає доведеним право позивача на отримання у власність ? частини спадкового майна від ? частини автомобіля.

Крім того, суд враховує, що дійсно через неналежне виконання своїх кредитних зобов`язань, забезпечених порукою, у ОСОБА_6 утворилась кредитна заборгованість перед банком, яку за рішенням суду було стягнуто солідарно з нього та його дружини (позивача по справі ОСОБА_1 ) як поручителя.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Таким чином, після смерті ОСОБА_6 до його спадкоємців перейшли також його зобов`язання за кредитним договором «Автопакет» № 20/08/2008/9802-АП/313 ІD 874498 від 20 серпня 2008 року.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Згідно правової позиції ВСУ, висловленої у постанові від 27.04.2016 року № 6-486цс16, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Однак, жоден із спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , не повідомив кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, а тому кредитор не знав і не міг знати про відкриття спадщини та не міг пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину відповідно до розмірів вартості майна їх часток у спадщині.
До моменту загибелі ОСОБА_6 , а саме: до 11 березня 2015 року, з нього проводилось стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, що підтверджується вищевказаними письмовими доказами і дана заборгованість була погашена позивачем по справі, як поручителем, що не тягне за собою на думку суду, переходу права власності на автомобіль, в зв`язку зі сплатою заборгованості по кредиту, по якому позивач виступала поручителем, що є обов`язком поручителя, згідно договору. У такому випадку поручитель отримує право на відшкодування грошових коштів сплачених по кредитній заборгованість зі спадкоємців.

Вказана вимога суду не заявлялася, тому за вимогою щодо визнання за позивачкою права власності на частину автомобіля в зв`язку зі сплатою заборгованості за власні кошти, слід відмовити.

Частиною 2 статті 1279 ЦК України визначено, що спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.
Згідно ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Як встановлено в судовому засіданні, співвласником спірного автомобіля разом із спадкодавцем є його дружина ОСОБА_6 , а тому вона має переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їй у натурі цього майна із компенсацією іншим спадкоємцям вартості розміру їх часток у спадщині.
Під час розгляду справи судом було призначено автотоварознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експерта № 22-04/16КЕ від 22.04.2016 року за результатами визначення вартості КТЗ встановлено, що ринкова вартість автомобіля DAEWOO LANOS TF 69Y, реєстраційний номер НОМЕР_10 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, станом на дату проведення експертизи складає 77989 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 50 коп. (т. 1 а.с. 215-231).

Таким чином, вартість 1/2 частки спірного автомобіля, на яку відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_6 складає 38994,75 грн. (77989,50 грн./2=38994,75 грн.).

Відповідно, вартість 1/8 частки, право на яку мають ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (кожна), в грошовому виразі дійсно становить 9748,69 грн. (38994,75 грн./4=9748,69 грн.), а вартість 1/4 частки ОСОБА_4 , з урахуванням частки ОСОБА_3 (1/8+1/8=1/4), в грошовому виразі становить 19497,37 грн. (9748,69 грн. х2=19497,37 грн.).

З урахуванням зазначеного, грошова компенсація ОСОБА_5 за належну їй 1/8 частку в спадковому майні можлива в сумі 9748,69 грн., а ОСОБА_4 за належну їй 1/4 частку в спадковому майні можлива в сумі 19497,37 грн.

Відповідно до листа Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 04-36/1457 від 02.06.2016 року, останнє повідомляє, що відповідно до квитанції № 84 від 01.06.2016 року на депозитний рахунок територіального управління надійшли кошти в сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн., внесені ОСОБА_1 як компенсація частки спірного майна для забезпечення позову для ОСОБА_5 по справі № 128/1909/15-ц. Крім того, згідно квитанції № 85 від 01.06.2016 року кошти в сумі 11000 (одинадцять тисяч) грн., внесені ОСОБА_1 як компенсація частки спірного майна для забезпечення позову для ОСОБА_4 по справі № 128/1909/15-ц (т. 2 а.с. 1, 2, 3).

Однак, Орган опіки і піклування Вінницької міської ради, розглянувши ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2016 року щодо надання висновку по справі № 128/1909/16-ц, надав висновок про недоцільність припинення права неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на частку спадкового майна у вигляді частини легкового автомобіля DAEWOO FSO LANOS TF 69Y, д.н.з. НОМЕР_10 (т. 2 а.с. 43-44).За вказаних підстав компенсація ОСОБА_5 за належну їй 1/8 частку в спадковому майні є неможливою.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною від 17 липня 1997 року, зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до вимог п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, в тому числі, свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати.
Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
В судовому засіданні встановлено, що строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 , сплинув 12 вересня 2015 року (після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини) і з цієї дати спадкоємці, які прийняли спадщину мали право на одержання свідоцтв про право на спадщину за законом, однак вказаних дій не вчинили, тому вони відповідно до норм чинного законодавства України станом на 11.05.2017 року (дату ухвалення рішення) не є власниками відповідних часток спірного транспортного засобу, право яких має бути закріплено відповідною видачою правоустановчого документа, що закріплює їх право власності в порядку спадкування.
Вказане свідоцтво жодною з сторін не отримувалося.
Тому, враховуючи вказане у суду немає підстав для застосування нормативних положень ст.365 ЦК України, щодо припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: припинення права власності ОСОБА_4 на належну їй частку в спадковому майні (спірному автомобілі) з грошовою компенсацією за вказану частку, як і права ОСОБА_5 .
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов переконання що до задоволення підлягають лише позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на 1/2 частку легкового автомобіля DAEWOO LANOS TF 69Y, (седан-В) синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_10 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, як на частку спільного сумісного майна подружжя, та визначення за нею права власності на 1/8 частку вказаного автомобіля в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 , в решті позовні вимог слід відмовити.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується ст.88 ЦПК України, та враховує ту обставину, що в процесі розгляду справи судом позивач відмовилась від стягнення судових витрат з відповідача ОСОБА_5 . Таким чином, до відшкодування на користь позивача підлягають лише судові витрати з відповідача ОСОБА_4 в частковому розмірі, а саме в розмірі 974 грн. (відповідно до задоволених позовних вимог (1800 грн. витрати на експертизу + 1124 грн. витрати на сплату судового збору /3 (три відповідача)=974 грн.)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317, 329, 390, 392, 1261, ЦК України, ст.ст. ст.ст.15, 30, 60, 61, 88, 214, 215, 219, 223, 224 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 , право власності на 1/2 частку легкового автомобіля DAEWOO LANOS TF 69Y, (седан-В) синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_10 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, як на частку спільного сумісного майна подружжя.
Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 , право власності на 1/8 частку легкового автомобіля DAEWOO LANOS TF 69Y, (седан-В) синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_10 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_12 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 , судові витрати в частковому розмірі 974 грн.
В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається на рішення суду до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: