Провадження № 2/537/469/2017
Справа № 537/808/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2017 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 міської ради Полтавської області про скасування рішення про приватизацію земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради та ОСОБА_3 ради Полтавської області про визнання неправомірним рішення 42 сесії шостого скликання ОСОБА_2 районної Ради міста Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2015 року «Про передачу гр. ОСОБА_4 земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності міста Кременчука » та скасування останнього.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області за позивачкою в порядку спадкування за заповітом після померлого 29 вересня 2014 року ОСОБА_5, було визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку № 21 по вулиці Івана Франка в місці Кременчуці Полтавської області. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2017 року зазначене вище рішення суду першої інстанції було змінено та уточнено його резолютивну частину, а саме за ОСОБА_1 було визнано в порядку спадкування за заповітом після померлого 29 вересня 2014 року ОСОБА_5, право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Івана Франка, 21 та в цілому складається з житлового будинку «Аа» загальною житловою площею 20,6 кв.м, вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі № 1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв.м. Оскільки, як зазначає позивача, оскаржуване рішенням про передачу земельної ділянки іншій особі було прийнято без її згоди як співвласника домоволодіння, в звязку з чим вона не має можливості на даний час реалізувати передбачене чинним законодавством право на володіння належною їй частиною земельної ділянки, вона вимушена звертатися до суду за захистом порушеного права.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені вище обставини.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської Ради Полтавської області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з тих підстав, що як вони так і ОСОБА_2 районна адміністрації виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради є неналежними відповідачами по справі, оскільки юридичну особу, що приймала оскаржуване рішення, 23 грудня 2015 року було ліквідовано без визначення правонаступників.

Відповідач ОСОБА_2 районна адміністрації виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не зявилися, хоча належним чином був повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак надали до суду заяву в якій прохали врахувати ту обставину, що на час розгляду справи у суді, Крюківську району раду міста Кременчука, тобто той орган, що приймав оскаржуване рішенні, було ліквідовано і відповідно до чинного законодавства ОСОБА_2 районна адміністрації виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради не є правонаступником останньої, і як наслідок належними відповідачами по справі.

Представник третьої особи ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на викладенні в запереченнях обставини, одночасно додавши, що підстави щодо визнання рішення про передачу земельної ділянці її довірительці неправомірним та таким що підлягає скасуванню відсутні, оскільки на час прийняття оскаржуваного рішення ОСОБА_4 була одноособовим власником домоволодіння, розташованого за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Івана Франка, 21 і отримувати від позивачки дозвіл на вилучення земельної ділянки їй було не потрібно.

За таких обставин, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача - ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносин сторін.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 29 червня 2016 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння було відмовлено в повному обсязі.

22 серпня 2016 року рішенням апеляційного суду Полтавської області, зазначене вище рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області в частині відмови в позові щодо витребування майна з незаконного володіння було скасовано та постановлено нове, яким витребувано у ОСОБА_4 із незаконного володіння 1/3 частину житлового будинку № 21 по вулиці Івана Франка в місці Кременчуці Полтавської області, що належала померлому 29 вересня 2014 року ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 липня 1983 року, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Реалізуючи своє право на володіння майном в порядку спадкування після свого батька, позивачка вернулась до ОСОБА_3 міської Ради Полтавської області з заявою щодо передачі їй у власність земельної ділянки, розташованої за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Івана Франка, 21, на що їй було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельних ділянок з підстав передачі останньої у власність іншій особі, що підтверджується рішення ОСОБА_3 міської Ради Полтавської області від 30 серпня 2016 року.

8 грудня 2016 року з листа ліквідатора з припинення діяльності районних у місці Кременчуці рад та їх виконавчих комітетів ОСОБА_9 позивачці стало відомо, що 23 вересня 2015 року рішенням 42 сесії шостого скликання ОСОБА_2 районної Ради міста Кременчука Полтавської області земельні ділянка площею 406 кв.м. по вулиці Івана Франка, 21 в місці Кременчуці Полтавської області була передана у власність громадянці ОСОБА_4.

9 лютого 2017 року рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області за позивачкою по справі ОСОБА_1 було визнано в порядку спадкування за заповітом після померлого 29 вересня 2014 року ОСОБА_5, право власності на 1/3 частину житлового будинку № 21 по вулиці Івана Франка в місці Кременчуці Полтавської області.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2017 року зазначене вище рішення суду першої інстанції було змінено та уточнено його резолютивну частину, а саме за ОСОБА_1 було визнано в порядку спадкування за заповітом після померлого 29 вересня 2014 року ОСОБА_5, право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Івана Франка, 21 та в цілому складається з житлового будинку «Аа» загальною житловою площею 20,6 кв.м, вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі № 1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звертається з позовом до ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради та ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, саме як до осіб діями яких було порушено її право на володіння земельною ділянкою, як співвласника домоволодіння, що знаходиться за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Івана Франка, 21.

Відповідно до частини 5 статті 140 Конституції України та частини 1 статті 41 Закону України «Про місцеве самоврядування» питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

24 лютого 2015 року на сесії ОСОБА_3 міської ради Полтавської області VI скликання було прийнято рішення «Про не утворення Автозаводської та ОСОБА_2 районних у місті рад м. Кременчука».

23 грудня 2015 року на ІІ сесії ОСОБА_3 міської ради Полтавської області VIІ скликання було прийнято рішення «Про затвердження структури та граничної чисельності виконавчих органів ОСОБА_3 міської ради VI скликання», відповідно до якого Автозаводські та ОСОБА_2 районні Ради у місці Кременчуці та їх виконавчі органи як юридичні особи ліквідовано.

Як вбачається зі змісту зазначеного вище рішення в структурі виконавчих органів ОСОБА_3 міської ради створені Автозаводська та ОСОБА_2 районні адміністрації, як окремі юридичні особи, з повноваженнями визначеними положеннями про них.

13 січня 2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України було внесено запис про припинення діяльності ОСОБА_2 районної Ради міста Кременчука Полтавської області.

За змістом статті 104 Цивільного Кодексу України вбачається, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Частиною 2 зазначенної вище статті Закону визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Пунктом 1 частини 1 статті 110 Цивільного Кодексу України передбачено, юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Аналізуючи наведені вище норм чинного цивільного законодавства, що регламентують порядок та підстави припинення діяльності юридичної особи шляхом ліквідації, суд приходить до висновку, що ліквідація це одна із форм припинення юридичної особи, яка здійснюється без переходу прав i обовязків підприємства, що ліквідується, до інших осіб, тобто без правонаступництва, оскільки при ліквідації права й обовязки юридичної особи припиняються.

Таким чином, суд вважає достовірно доведеним та документально підтвердженим в судовому засіданні факт, що відповідачі по справі до яких звертається позивачка як до осіб, що своїми діями порушили передбачене чинним законодавством право позивача на володіння земельною ділянкою, є неналежними відповідачами по справі, і не можуть нести відповідальність за прийняте рішення юридичною особою, діяльність якої була припинена шляхом ліквідації, що не передбачає правонаступництва.

Відповідно до статті 40 Земельного Кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

За викладених вище обставин, оскільки як встановлено в судовому засіданні, на час прийняття ОСОБА_2 районною радою міста Кременчука оскаржуваного рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4, остання була одноособовим власником зазначеного вище домоволодіння і передбачений Земельним Кодексом України порядок та процедура передачі земельної ділянки у власність фізичній особі порушена не була, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, то будь які підстави визнання рішення органу місцевого самоврядування, що мав повноваження на той час, з зазначених позивачкою підстав, порушення вимог земельного законодавства також відсутні.

Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити, що рішення судів як першої так і апеляційної інстанції, на які посилається позивач, як на обставину що підтверджує позовні вимоги останньої, були постановленні вже після прийняття оскаржуваного рішення ОСОБА_2 районної ради міста Кременчука Полтавської області про передачу земельної ділянки у власність іншій особі, що також підтверджує факт законності оскаржуваного рішення на час його постновлення та відсутності передбачених Законом підстав щодо скасування останнього.

За викладеними вище обставинами, суду вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення про приватизацію земельної ділянки є незаконними та такими, що суперечать дослідженим в судовому засіданні доказам, в звязку з чим в задоволенні останніх слід відмовити.

Керуючись статтями 10, 33, 213, 214, 215 Цивільно-процесуального кодексу України, статтями 104, 110 Цивільного кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування» № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 міської ради Полтавської області про скасування рішення про приватизацію земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Д.О. Зоріна