Ухвала

іменем україни

23 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Овруцької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання рішення про передачу земельних ділянок у власність незаконним, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 28 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Овруцької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому, з урахуванням уточнюючої позовної заяви, просила визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Овруцької міської ради від 30 червня 1998 року № 195 про затвердження матеріалів встановлення меж і виготовлення державних актів на право приватної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8, визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину, отримані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в частині успадкування земельних ділянок площами 0,0411 га та 0,0411 га, які належали спадкодавцям ОСОБА_8 та ОСОБА_7, мотивуючи тим, що вона є власником частини житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1. Співвласниками будинку (власниками інших квартир) є ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Коли вона звернулася до Овруцької міської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки, виявилося, що інші співвласники будинку приватизували всю належну будинку земельну ділянку, а також землі загального користування. У даний час вона як співвласник частини вказаного будинку не може розпоряджатися в повному обсязі належною їй на праві власності частиною земельної ділянки.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 28 лютого 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Установлено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 січня 2009 року № 6109, виданого відділом приватизації міської ради м. Овруча, є власником квартири № 2 (що складає 7/25 частини) у будинку № 41 по вул. Сабурова в м. Овручі Житомирської області, іншими співвласниками будинку є відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Рішенням виконкому Овруцької міської ради Житомирської області від 22 січня 1998 року № 21 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (батькам відповідачів) передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки по 0,03 га кожному, що були раніше надані громадянам у користування в межах м. Овруча у розмірах згідно з додатком № 1.

Рішенням виконкому Овруцької міської ради Житомирської області від 30 червня 1998 року № 195 затверджено матеріали по встановленню меж і виготовлення державних актів на право приватної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і закріплено за кожним по 0,0411 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Сабурова, 41 у спільне користування. Внесено зміни до п. п. 1, 2 додатку до рішення виконкому Овруцької міської ради Житомирської області від 22 січня 1998 року № 22 та вирішено передати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 безкоштовно земельні ділянки у спільне користування по 0,0411 га кожному для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали державні акті на право власності на земельні ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_6 оформила право власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_8, яка заповіла їй Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 та прилеглу земельну ділянку площею 0,0411 га.

Відповідач ОСОБА_5 після смерті батька ОСОБА_7 отримав у спадщину Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 та прилеглу земельну ділянку площею 0,0411 га, проте право власності оформив тільки на будинок.

14 червня 2006 року ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0756 га та на земельну ділянку площею 0,0066 га, які розташованіа за адресою: АДРЕСА_3.

15 червня 2006 року відповідачі подарували ОСОБА_9 зазначені вище земельні ділянки та належні їм частини квартири.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 посилалася на те, що будучи співвласником будинку, не може розпоряджатися в повному обсязі належною їй на праві власності частиною земельної ділянки, яка належить до їхнього житлового будинку.

Разом із тим суд, розглядаючи спір, зазначав, що громадянин, який бажає реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, повинен звернутися із заявою до відповідної ради за місцезнаходженням земельної ділянки (у даному випадку - Овруцької міської ради), а остання, в свою чергу, має прийняти відповідне рішення.

Докази, які б свідчили про дотримання ОСОБА_4 зазначеної процедури та прийняття Овруцькою міською радою рішення про відмову у приватизації спірної земельної ділянки, оформлене відповідно до вимог п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відсутні.

За таких обставин вимоги ОСОБА_4 щодо оспорення рішення органу виконавчої влади в частині надання частини земельної ділянки іншим співвласникам житлового будинку та свідоцтв про право на спадщину на цю земельну ділянку суд вважав передчасними.

Крім того, ОСОБА_4 не надано доказів, які б підтверджували розмір земельної ділянки, закріпленої за будинком у встановленому законом порядку. За повідомленням Овруцької міської ради від 27 лютого 2017 року № 02-16/259 інформація щодо закріплення земельної ділянки за вказаним будинком відсутня. Відповідно до відомостей, що містяться в матеріалах інвентарної справи на будинок, фактична площа присадибної земельної ділянки становить 1 943 кв. м. Разом із тим документація стосовно даної земельної ділянки до КП «Коростенське МБТІ» не передавалася. Відсутня така інформація і у відділі Овруцького району ГУ Держгеокадастру в Житомирській області.

Указані обставини окремо унеможливлюють перевірку законності передачі частини спірної земельної ділянки іншим співвласникам будинку.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, правильно застосувавши норми матеріального права: ст. ст. 12, 26, 81, 116, 118, 120, 122 ЗК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів,наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

О.І.Євтушенко