Справа № 191/312/16-ц
Провадження № 2/191/64/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у
складі: головуючого судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря Каліневич Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, треті особи: АНД ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції; Дніпровський ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Індустріальний відділ ДВС м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту,-
Позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_1, треті особи: АНД ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції; Дніпровський ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Індустріальний відділ ДВС м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.12.2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2007-272, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 150000.00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" і відповідач 28.12.2007 року уклали договір іпотеки № 2007-272 від 28.12.2007 року. Згідно п. 33.3 (умов) договору іпотеки ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлова забудова магазину № 70/69, загальна площа 461.5 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область м. Синельникове, вул. Тельмана, яка належить на праві власності ОСОБА_1. 05 вересня 2014 за заявою стягувача, заступником начальника ОСОБА_3 Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області відкрито виконавче провадження № 44644771 з примусового виконання виконавчого листа № 401/6061 виданого 28.08.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на корить ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у розмірі 2 188 902,05 грн. та накладено арешт на все майно боржника.
27 листопада 2014 року виконавче провадження № 44644771 було закінчено та направлено за належністю до іншого органу ВДВС для подальшого виконання керуючись п.10 ч. І ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", що передбачає собою закінчення виконавчого провадження без припинення чинності арешту на майно боржника.
08 січня 2015 за заявою стягувача, державним виконавцем Кисельовим Б.В.. Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 45996330 з примусового виконання виконавчого листа № 2-199/58/14 виданого 28.08.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м Дніпропетровська про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у розмірі 2 192 121,05 грн. та накладено арешт на все майно
6 жовтня 2015 року виконавче провадження № 45996330 було закінчено керуючись п.4 ч.1. ст. 49 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", що передбачає собою закінчення виконавчого провадження без припинення чинності арешту на майно боржника.
Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту.
Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту.
На підставі вищевикладеного просить звільнити з-під арешту, накладеного 05 вересня 2014 року заступником начальника ОСОБА_3 Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області при примусовому виконанні ВП № 44644771, нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме: нежитлову забудову магазину № 70/69, загальна площа 461,5 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область м. Синельникове, вул. Тельмана. Також звільнити з-під арешту, накладеного 08 січня 2015 року державним виконавцем Кисельовим Б.В. Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ при примусовому виконанні ВП № 45996330, нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1. а саме: нежитлову забудову магазину № 70/69, загальна площа 461.5 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Тельмана. Кім того просить заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» прав іпотекодержателя.
Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. На розгляд справи в заочному порядку погодився.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені, про причини неявки не повідомили.
Треті особи в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, з урахуванням згоди представника позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
28.12.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2007-272, відповідно до умов якого позичальнику був наданий позивачем кредит у розмірі 150000 доларів США на термін до 28.12.2012 року, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором (а.с.5-12).
28.12.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідченням договору іпотеки була накладена заборона відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, яке належить іпотекодавцю та майновому поручителю, до припинення чи розірвання договору іпотеки (а.с.19).
Постановою заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 серія ВП № 44644771 при примусовому виконанні виконавчого листа № 401/6061 виданого 28.08.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 2188902,05 грн. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу. Арешт накладено з моменту надходження постанови (а.с.20).
З довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що 27.10.2014 року виконавче провадження № 44644771 було закінчено та направлено за належністю до Індустріального ВДВС м. Дніпропетровська для подальшого виконання керуючись п.10 ч. І ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", що передбачає собою закінчення виконавчого провадження без припинення чинності арешту на майно боржника.
Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 серія ВП № 45996330 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-199/58/14 виданого 28.08.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 2192121,05 грн. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу. Арешт накладено з моменту надходження постанови (а.с.21).
З копій виконавчого провадження ВП № 45996330 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 2-199/58/14 від 28.08.2014 року вбачається, що постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 06.10.2015 року у виконавчому провадженні серія ВП № 45996330 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-199/58/14, виданого 28.08.2014 року на підставі п.4 ч.1 ст. 49 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» про стягнення з ОСОБА_1. на користь «ПриватБанка» заборгованості у розмірі 2192121,05 грн. закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовані встановлені тимчасові обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 та скасовані інші заходи примусового виконання. Оскільки ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2015 року було скасовано заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2014 року, ухвалене по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Згіідноп.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.
Зазначене також наведено у роз'ясненнях, викладених у п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».
Окрім цього, відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення позичальником зобов'язань кредитор має переважне право перед іншими особами задовольнити вимоги за основним зобов'язанням за рахунок предмета іпотеки, права чи вимоги яких зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Згідно з ч.ч.1, 5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Проте, пред'явлений позов ПАТ КБ «ПриватБанк» не може бути задоволений виходячи з наступного.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у роз'ясненнях, викладених у п.2 постанови від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» звертає увагу судів на те, що відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.
Як убачається із матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1, треті особи АНД ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції; Дніпровський ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Індустріальний відділ ДВС м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту та заборону вчиняти дії, з тих підстав, що у державних виконавців були відсутні підстави для накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки згідно із договором іпотеки.
У той же час, ПАТ КБ «ПриватБанк» в позові не зазначено, яким чином відповідач ОСОБА_1 порушує його права у спірних правовідносинах.
Крім цього, суд звертає увагу на те, що виконавче провадження № 45996330 закінчено, у звязку з скасуванням заочного рішення по справі та припинена чинність арешту боржника, скасовані тимчасові обмеження боржника, тобто арешт по виконавчому провадженню № 45996330 на час ухвалення рішення не може бути предметом розгляду справи.
Таким чином, позивач є стягувачем у виконавчому провадженні в якому на його думку незаконно накладено арешт державним виконавцем на іпотечне майно. Вказані дії та постанови про накладення арешту вчинені саме в інтересах стягувача, як іпотекодержателя, а не інших осіб, яких у виниклих правовідносинах не існує.
Враховуючи таке, звернення з позовом до суду у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» є помилковим та таким, що не відповідає і ст. 3 ЦПК України, оскільки відсутні інші арешти та стягувачі в інтересах яких їх накладено. Боржник може бути співвідповідачем у справі лише при наявності інших стягувачів співвідповідачів в інтересах яких, та у зв'язку з наявністю боргових зобов'язань перед якими, накладено арешт на майно іпотекодержателя - позивача у такій справі.
Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п.11 Постанови від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/ або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (ст.ст.58, 59 ЦПК).
У разі виникнення у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, труднощів у витребуванні доказів суд з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їм у цьому за наявності відповідного клопотання. Також за необхідності судам слід використовувати матеріали кримінального провадження про належність описаного майна і джерела коштів на його придбання.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Представник позивача в судове засідання не зявлявся, клопотань про витребування доказів не заявляв.
В той же час, з матеріалів даної справи вбачається, що арешт на предмет іпотеки, законність якого оскаржується позивачем, накладений саме державним виконавцем і в такому разі закон передбачає інший спосіб захисту передбачений розділом VII ЦПК України.
З огляду на наведене, суд прийшов до переконання, що ПАТ КБ «ПриватБанк» необґрунтовано та безпідставно звернувся з позовом до суду, оскільки єдиною особою, яка може відповідати за можливе порушене право позивача є державний виконавець, дії якого оскаржуються в передбаченому законом порядку, в зв'язку з чим у позові слід відмовити у повному обсязі, в тому числі і в частині вимог про заборону вчиняти дії органам державної виконавчої служби.
На підставі вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про іпотеку», суд -
В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, треті особи: АНД ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції; Дніпровський ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Індустріальний відділ ДВС м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту - відмовити.
На заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний може бути подана апеляційна скарга. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: ОСОБА_8