АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-3920 Головуючий у 1-й інстанції - Леонтюк Л.К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві, про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2016 року за безпідставністю заявленого позову відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини - з ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 2000 грн. щомісячно з індексацією цієї суми.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В суд апеляційної інстанції сторони та представник третьої особи не з'явились двічі, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток: ОСОБА_5 - 08.04.2017; її представнику ОСОБА_6 - 06.04.2017; ОСОБА_4 та уповноваженій особі Дарницького РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві - 06.04.2017 (а.с.88-91). Суд ухвалив розглядати справу у їх відсутність, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

ОСОБА_4 на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 1 червня 2010 року зобов'язаний сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки сторін, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду перебуває на примусовому виконанні.

На час розгляду даного спору відповідач має постійне місце роботи та стабільний дохід.

Доказів покращення матеріального стану платника аліментів або погіршення стану здоров'я одержувача аліментів чи дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів суду не надано. Позивач не надала доказів на підтвердження того, що стан здоров'я дитини погіршився і що дочка сторін потребує коштовного лікування.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до положень ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному конкретному випадку при зверненні до суду із позовними вимогами про зміну розміру та способу (із частки від доходу на тверду грошову суму) позивачка послалась на ті обставини, що аліментів, присуджених за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 1 червня 2010 року, - ј частина всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, недостатньо, відповідач ухиляється від сплати аліментів, в той час як дитина росте і потребує значних коштів для забезпечення належного харчування, навчання, дозвілля та виховання.

Однак вказані доводи не можуть бути покладені в основу рішення про зміну розміру аліментів, оскільки ці обставини відповідно до вимог СК України мають інші правові наслідки.

Так за правилом ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Крім того, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (ч.1 ст. 196 СК України).

В даному випадку районним судом на підстави наявних у його розпорядженні доказів правильно встановлено відсутність встановлених ч.1 ст. 192 СК України підстав для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Указаний висновок районного суду доводами апеляційної скарги не спростовується. Апеляційна скарга позивача за своїм змістом є дублюванням змісту позовної заяви (а.с.2), доводи якої вже отримали належну оцінку районного суду.

Посилання апеляційної скарги на те, що відповідач відмовлявся надати до ВДВС довідку про доходи та ухилявся від сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам у розмірі 92 628 грн. 51 коп., ураховуючи вищенаведені положення сімейного законодавства, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення та зміни розміру аліментів, оскільки, як вже зазначено вище, наявність заборгованості по аліментам має наслідком не зміну їх розміру, а відповідальність, передбачену чинним законодавством, зокрема, виникнення обов'язку сплатити пеню.

Посилання апеляційної скарги щодо невірної оцінки районним судом доводів відповідача про перебування на його утриманні непрацездатної матері також відхиляються апеляційним судом, оскільки указані доводи підтверджені письмовими доказами, відповідно до відомостей яких ОСОБА_7 1938 року народження потребує постійного стороннього догляду та лікування (а.с.23-30).

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома