Справа № 310/459/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 червня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання кредитної лінії,

встановив:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги наступним. 29 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредитної лінії № Crl-SME203/256/2008. Згідно з вказаним договором на підставі кредитної заявки банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 215 000,00 доларів США. 24 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 24/12/14, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за договором про надання кредитної лінії № Crl-SME203/256/2008 від 29 травня 2008 року. В порушення умов кредитного договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого за нею станом на 15 липня 2015 року утворилась заборгованість, яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту 12 124,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 02 листопада 2016 року становить 310 206,04 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 29,47 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 02 листопада 2016 року становить 753,98 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 44 484,15 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 02 листопада 2016 року становить 1 138 116,84 грн. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 по договору про надання кредитної лінії було укладено договір поруки № SR-SME203/256/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, згідно з яким останній прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 її зобовязань перед позивачем, пунктом 1.2 якого передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 310 206,04 грн., заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі 753,98 грн., пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 310 206,04 грн., а також стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 9 317,49 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідачки позов не визнала з наступних підстав. Крім договору поруки для забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором між банком та відповідачами було укладено іпотечний договір. В звязку із наявністю боргових зобовязань по даному кредитному договору нотаріусом було зроблено виконавчий напис, на підставі якого заставне майно було реалізовано, після чого було проведено реструктуризацію боргу, який залишився після продажу майна, частина пені позивачем була списана. Відповідно до графіку повернення кредиту борг ОСОБА_1 повинна була повернути на протязі 27 місяців, причому останній платіж повинен був бути сплачений 20 вересня 2013 року. 20 липня 2012 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, з якою відповідача ОСОБА_2 не ознайомили. Вважає, що банком не надано належних і допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, а також в звязку із тим, що дату останнього платежу по кредитному договору позивачем встановлено 20 вересня 2013 року, просила застосувати для даних правовідносин строк позовної давності, про що надала письмову заяву. Враховуючи наведене, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

29 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредитної лінії № Crl-SME203/256/2008, відповідно до якого банком було встановлено позичальнику кредитну лінію в розмірі 215 000 доларів США для споживчих цілей зі строком дії кредитної лінії до 29 травня 2017 року.

В цей же день для забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 по договору про надання кредитної лінії між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SR-SME203/256/2008, згідно з яким останній прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 її зобовязань перед позивачем, пунктом 1.2 якого передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, а також між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачами було укладено договір іпотеки № PM-SME203/256/2008, предметом якого були житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Курортна, 112, а також земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок.

Відповідно до п. 1.9 договору про надання кредитної лінії в разі порушення відповідачем своїх зобовязань за договором, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати інших зобовязань.

Позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі та валюті, що визначені зазначеним договором, а відповідачка прийняла кредит, зобовязалась належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобовязання, як це вказано в договорі.

Однак, відповідачка ОСОБА_1 належним чином обовязки по погашенню кредиту не виконувала, в звязку із чим 17 лютого 2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу було видано виконавчий напис щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із договорами купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 15 квітня 2011 року заставне майно було реалізоване, в звязку із чим сума боргу по кредитному договору була зменшена.

20 липня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 4 до договору про надання кредитної лінії № Crl-SME203/256/2008 від 29 травня 2008 року. У відповідності до п. 2.1.1. додаткового договору ліміт кредитної лінії встановлено 13 124,67 доларів США із строком дії кредитної лінії та строком дії ліміту кредитної лінії до 20 вересня 2013 року включно.

24 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 24/12/14, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли в тому числі всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за договором про надання кредитної лінії № Crl-SME203/256/2008 від 29 травня 2008 року.

В судовому засіданні встановлено, що у звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на 15 липня 2015 року виникла заборгованість, яка складається із наступного:

- заборгованість по тілу кредиту - 12 124,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 02 листопада 2016 року становить 310 206,04 грн.;

- заборгованості по відсоткам за користування кредитом 29,47 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 02 листопада 2016 року становить 753,98 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту 44 484,15 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 02 листопада 2016 року становить 1 138 116,84 грн., про що позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Судом встановлено, що сторони визначили як строк дії договору - погашення позичальником суми наданого кредиту впродовж всього строку дії ліміту кредитної лінії, а також наступних 36 календарних місяців, що слідують за останнім місяцем строку дії ліміту кредитної лінії (п.п. 1.6.1., 1.5.1. кредитного договору), так і строки виконання зобовязань із щомісячним погашенням платежів щомісячно, у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно із умовами кредитного договору позичальник зобовязаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити неустойку за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів за його користування повинне здійснюватись позичальником щомісячно рівними частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Саме такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі № 6-20цс14, від 27 січня 2016 року по справі № 6-990цс15, від 06 квітня 2016 року по справі № 6-2520цс15).

Враховуючи той факт, що відповідно до графіку повернення кредиту та сплати відсотків датою внесення останнього платежу є 20 вересня 2013 року, позивач, звернувшись до суду із даним позовом 20 січня 2017 року, пропустив строк звернення до суду, що є підставою для відмові в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 130, 169, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання кредитної лінії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4