Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1709/17
Номер провадження: 2/511/731/17
27 жовтня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Теренчук Ж. В.,
при секретарі Ніколас С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2, так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не вказав, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень на позовну заяву до суду не надходило. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, тобто про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином. (а.с.13,16).
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, в позові зазначила, що з 2009 року проживає в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відношення припинено з грудні 2010 року. Вона не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з ним однією сімєю і продовжувати подружні стосунки. Вказує причиною розпаду сім`ї відсутність гармонійних стосунків між ними. Посилаючись на дані обставини, позивач просить її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розірвати шлюб з ОСОБА_2 Також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_2.
В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25.04.2009 року Степовою сільською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №2. (а.с.4)
Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.5)
Сторони припинили подружні відносини і не проживають разом з грудня 2010 року.
Причиною розпаду сімї позивач вказує відсутність між ними взаємоповаги та взаємопорозуміння, спільності інтересів, втрату почуттів, а тому наполягає на розірванні шлюбу і вважає, що їх сім`я розпалася остаточно.
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
Спору щодо місця проживання дитини та поділу майна подружжя не має.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Тому суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне врахувати заяву позивача про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу - Шлимкивич".
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 640,00 грн.
На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст.10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Маценко), 23.06.1990 народження, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 25.04.2009 року Степовою сільською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №2, розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити прізвище: чоловіку ОСОБА_2, жінці - ОСОБА_2.
Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь з ОСОБА_1, 23.06.1990 народження, витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.ст.223, 233 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя Ж. В. Теренчук