Справа № 484/1251/16-ц
Провадження № 2/484/569/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2017р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Лянгорт З.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - жилим будинком, який розташований за адресою: вул. Трудової Слави, 92 в м. Первомайськ Миколаївської області, мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний будинок належить йому на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстрований його батько ОСОБА_2 відповідач у справі, однак фактично у ньому він не проживає з червня 2016р., його особисті речі в будинку відсутні, матеріальної допомоги на утримання будинку не надає та комунальні послуги не сплачує. На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідач втратив право користування вказаним будинком.

Представник позивача, ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_3, та відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вказуючи, що останній постійно проживає за адресою своєї реєстрації по вул. Трудової Слави, 92 в м. Первомайськ Миколаївської області, але на даний час працює в м. Одеса, про що добре відомо позивачу, а тому тимчасово був відсутній у вказаному будинку з поважних причин. Іншого житла в нього не має. Крім того, відповідач зазначив, що в будинку знаходяться його особисті речі, а позивач чинить перешкоди в користуванні даним будинком, а саме: замінив хвіртку, завів великого собаку, через якого він не може потрапити на подвіря та всередину будинку та разом зі своєю матірю, ОСОБА_1, не пускає його до будинку і спілкується з ним за межами вказаного домоволодіння.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Стаття 383 ЦК України та стаття 150 ЖК України передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що, на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 і зареєстрованого в реєстрі за № 8609, позивач є власником жилого будинку №92 по вул. Трудової Слави в м. Первомайськ Миколаївської області (а.с. 8-10).

Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06.04.2016 року, наданої квартальним комітетом № 53 м. Первомайськ Миколаївської області, яка міститься в матеріалах справи, за вищевказаною адресою зареєстровані позивач та відповідач, але останній з червня 2014 року за вказаною адресою не проживає.(а.с.11)

Однак, як вбачається з листа Первомайської міської ради Миколаївської області від 03.02.2017р. № 887/03.1-26, житловий будинок №92 по вул. Трудової Слави в м. Первомайськ Миколаївської області відноситься до квартального комітету № 63, головою якого є ОСОБА_6П.(а.с.51)

Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.02.2017 року, наданої квартальним комітетом № 63 м. Первомайськ Миколаївської області, яка міститься в матеріалах справи, за вищевказаною адресою зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Будь-які відмітки про те, що відповідач за вказаною адресою не проживає в довідці відсутні.(а.с.52)

Тобто матеріали справи містять дві довідки, зміст яких суперечить одна одній, проте, суд не може взяти до уваги довідку квартального комітету № 53, оскільки, згідно вищевказаного листа Первомайської міської ради Миколаївської області, житловий будинок №92 по вул. Трудової Слави в м. Первомайськ Миколаївської області не відноситься до зазначеного квартального комітету.

Отже, згідно довідки квартального комітету № 63 м. Первомайськ Миколаївської області, станом на 02.02.2017 рік, ОСОБА_2 зареєстрований у спірному будинку та голова комітету не зазначає у довідці про відсутність останнього за місцем своєї реєстрації.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_7, пояснила, що знайома з позивачем та його матірю, ОСОБА_1, більше двох років та приблизно раз на тиждень приходить до них додому за зазначеною адресою. За цей час вона жодного разу не бачила відповідача, його речі в будинку відсутні, а сам відповідач, як їй розповідала ОСОБА_1, за вказаною адресою не проживає, оскільки залишив сімю та пішов до іншої жінки.

Також, свідок ОСОБА_8, вказав, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, по сусідству з позивачем та познайомився з останнім і його матірю, ОСОБА_1, у березні 2015 року та часто буває у них вдома. За цей час, у вищевказаному будинку, ОСОБА_2 він не бачив та пояснив, що вкінці березня 2015 року, його дружина покинула сімю та пішла до відповідача. Де вони проживають він не знає.

Однак, проаналізувавши покази вищевказаних свідків, допитаних за ініціативою позивача та його представника, про відсутність відповідача у зазначеному будинку, суд приходить до висновку, що ці покази, як докази, не містять обставин щодо причин відсутності останнього у спірному жилому приміщенні, а тому не можуть бути розцінені як достовірні докази на підтвердження вимог позивача та його представника.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності, (перебування у відрядження, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що працює в м. Одеса та останній раз приходив до будинку №92 по вул. Трудової Слави в м. Первомайськ Миколаївської області у грудні 2016 року, однак самостійно потрапити на територію та в середину будинку не зміг, оскільки позивач замінив хвіртку та завів великого собаку, через якого він не може потрапити на подвіря, а позивач разом зі своєю матірю, ОСОБА_2. Н.В., яка є представником останнього, не пускають його до будинку і спілкуються з ним за межами вказаного домоволодіння. Також відповідач зазначив, що у вказаному будинку є його інструменти, меблі та інші особисті речі.

Представник позивача, ОСОБА_1, в судовому засіданні вказала, що за вказаною адресою відсутні особисті речі відповідача, а жодних перешкод у проживанні в будинку ОСОБА_4 відповідачу не чинив, однак підтвердила, що позивач дійсно замінив хвіртку та те, що на подвірї зазначеного домоволодіння знаходиться великий собака. Також вказала, що на теперішній час відповідач, який є її чоловіком, проживає з іншою жінкою за іншою адресою, однак жодних належних доказів на підтвердження цього не надала.

Тобто, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач своїми діями, навмисно, створює відповідачу перешкоди у користуванні зазначеним житловим будинком.

Також, ОСОБА_9, який є троюрідним братом відповідача по материнській лінії та був допитаний в якості свідка, підтвердив, що ОСОБА_2 дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та на даний час працює в м. Одеса. Іншого житла у відповідача немає. Крім того, вказав, що останній часто ночує у нього вдома у зв'язку з сімейними обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Зі змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї саме без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Будь-яких належних та допустимих доказів з приводу відсутності відповідача у спірному будинку, без поважних причин, понад рік позивач та його представник суду не надали.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не втратив права користування даним житловим будинком, відсутній у цьому жилому приміщенні з поважних причин, які пов'язані з конкретними обставинами, а не з суб'єктивною відмовою відповідача від свого права на проживання в спірному будинку, а тому підстави, для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215, 216 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням розташованим за адресою: вул. Трудової Слави, 92 в м. Первомайськ Миколаївської області відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: