РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8016/16-ц

пр. № 2/759/532/17

29 вересня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні власністю, а саме: ? частиною квартири АДРЕСА_1 та вселити позивача у спірну квартиру, посилаючись на ті підстави, що позивач є співвласник зазначеного житла, однак не може потрапити у квартиру, оскільки йому чинять перешкоди у користуванні його власністю.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначивши, що порушуються права позивача, як співвласника квартири.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні перечувала проти позовних вимог, просила відмовити у повному обсязі, оскільки вона не є власником спірного майна та немає до нього жодного відношення, вона проживає там періодично та як наслідок не може вчиняти будь-яких перешкод у користуванні квартирою.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що вона являється сестрою позивача та довший час він з нею не спілкується та не підтримує будь-яких відносин.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки №58388255 квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 у розмірі ? частини; ОСОБА_4 у розмірі ? частина та ОСОБА_6 у розмірі ? частини (а.с. 6, 7).

Згідно висновку 16.05.2016 СІП в Святошинському УП ГУ НП в м. Києві було проведено перевірку на підставі заяви ОСОБА_7 від 29.04.2016 щодо перешкоджання йому в користуванні спірною квартирою його матір'ю, в результаті чого було встановлено до відсутні ознаки кримінального правопорушення та вбачаються цивільно-правові відносини (а.с. 8).

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

По даній справі позивач просить його вселити до спірної квартири, посилаючись на те, що він неодноразово приходив до квартири, однак його матір неодноразово змінювала замки від вхідних дверей та постійно перешкоджала у проживанні у своєму житлі.

Однак, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач, не надав жодного доказу (чи посилання на наявність такого) з приводу чинення відповідачем перешкод у вселенні та користуванні спірною квартирою.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Норма даної статті встановлює, що доказування є обов'язком сторони. Суд не вправі вимагати у сторін надавати докази. Саме позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову. Таким чином, розподіл обов'язків щодо доказування у цивільній справі здійснюється на підставі одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивачем не доведено (не надано належних та допустимих доказів) позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: