У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 грудня 2013 року між нею та відповідачем, а також ОСОБА_4, було укладено усний договір позики грошових коштів, за умовами якого нею було надано відповідачу та ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 14 тис. доларів США, повернення яких мало відбутися за першою вимогою позикодавця.

В подальшому передача коштів була оформлена письмовою розпискою відповідача ОСОБА_2

04 липня 2016 року вона направила письмову вимогу про повернення грошових коштів, проте в добровільному порядку вимоги відповідачем виконанні не були.

З урахуванням того, що грошові кошти в сумі 14 тис. доларів США були позичені відповідачу спільно із ОСОБА_2, вважає, що кошти мають бути повернуті в рівних частках, тобто по 7 тис. доларів США кожним.

Позивач просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 7 тис. доларів США, що за курсом НБУ складає 186 431 грн.

Уточнивши свої позовні вимоги просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 189 175,70 грн та судовий збір.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 188 810,09 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 звернувся в касаційній скарзі з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23лютого 2017 року та ухвали апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами установлено, що 20 грудня 2013 року ОСОБА_2 видав розписку, відповідно до якої він та ОСОБА_4 взяли у борг у ОСОБА_3 на придбання будинку по АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 14 тис. доларів та зобов'язалися повернути гроші за першою вимог ОСОБА_3

За договором купівлі-продажу від 18 грудня 2013 року ОСОБА_4 за згодою ОСОБА_2, придбала у ОСОБА_5 житловий будинок з усіма надвірними прибудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за 94 тис. грн.

04 липня 2016 року позивач звернулася до відповідача із письмовою вимогою, у якій просила повернути грошові кошти за виданою ним розпискою від 20 грудня 2013 року в сумі 14 тис. доларів США.

У добровільному порядку грошові кошти відповідач не повернув.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку, з урахуванням положень ст. ст. 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, про часткове задоволення позову, оскільки зобов'язання повинно виконуватись належним чином, в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23лютого 2017 року та ухвали апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення боргу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов