Справа № 524/2432/17
Провадження №2/524/1528/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

Головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Гладкої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04.04.2016 між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір банківського вкладу «Депозит Плюс» № SAMDNWFD601. На виконання умов договору ним було внесено на депозитний рахунок кошти в сумі 3000,07 доларів США на строк 366 днів, з 04.04.2016 по 04.04.2017 включно.

05.04.2017 року він звернувся до відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в м.Кременчуці з вимогою про повернення йому 05.04.2017 строкового вкладу, проте йому відмовили у видачі коштів, посилаючись на кредитну заборгованість та не надавши письмового обґрунтування відмови. Вважає, що ОСОБА_2 порушив свої зобовязання за договором.

Також, за весь час невиконання відповідачем своїх зобовязань, йому завдані моральні страждання.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача 3000,07 доларів США заборгованості за договором банківського вкладу та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Зазначив, що після закінчення строку вкладу він звернувся до відділення ПАТ КБ «Приватбанк» з усною вимогою про повернення йому коштів за договором банківського вкладу, однак касир банку повідомила йому про неможливість видачі коштів в звязку з наявністю у нього заборгованості за кредитним договором. На запитання суду пояснив, що його вимога до банку була висловлена в усній формі, відмова баку також не підтверджується письмово.

Представник відповідача, ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 заперечував проти позову ОСОБА_1 з підстав, викладених в письмових запереченнях. Вказав, що ОСОБА_1 не звертався до банку з вимогою про повернення йому банківського вкладу, тому його звернення до суду є передчасним.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.04.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір банківського вкладу «Депозит Плюс» № SAMDNWFD601.

Згідно умов договору, сума вкладу становить 3000,07 доларів США. Вклад залучається на строк 366 днів по 04.04.17 включно. На суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 9% річних.

На виконання вимог договору 04.04.2016 ОСОБА_1 було внесено кошти в сумі 3000,07 доларів США, що підтверджується копією банківського чека від 04.04.2016.

Статтею 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч.1ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України, встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно дост.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

На підставі ст.ст.1060, 1061 ЦК України, банки повертають вклади /депозити/ та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківської вкладу /депозиту/ між вкладником і банком. За договором банківського вкладу /депозиту/ незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обґрунтовуючи порушення своїх прав, позивач повідомляє суду, що 05.04.2017 ПАТ КБ «Приватбанк» відмовився на його вимогу видати грошові кошти за договором SAMDNWFD601 від 04.04.2016. Разом з тим, позивач не надав суду жодних доказів, підтверджуючих його звернення до ПАТ КБ «Приватбанк» 05.04.2017 з вимогою про повернення банківського вкладу і доказів, підтверджуючих відмову відповідача виконати умови договору банківського вкладу в частині повернення вкладу.

Відповідно до ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що відповідно до умов договору SAMDNWFD601 від 04.04.2016 поверненню банківського вкладу, передує звернення вкладника до банку, приймаючи до уваги відсутність у суду доказів, підтверджуючих факт звернення ОСОБА_1 із вимогою про повернення останньому його вкладу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3000,07 доларів США заборгованості за договором банківського вкладу, задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку .з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З огляду на те, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки вказані вимоги є похідними.

Відтак, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 208, 212-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Д.Д.Андрієць