Справа № 178/1067/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
20 грудня 2017 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: Берелет В.В.,
секретаря: Кирсань Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ВБ-О», державного реєстратора прав на нерухоме майно Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-Агро», фермерське господарство «Добробут-Агро» про визнання договору оренди землі недійсним, -
В С Т А Н О В И В:
Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, про день слухання справи сповіщені.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений.
Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 4 статті 124 ЗК України вказано, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Зі змісту ст. 125 ЗК України вбачається, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Стаття 215 ЦК України вказує, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
У відповідності до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно ст.8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.
Статтею 17 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що недійсним може бути визнаний лише укладений договір. Таким чином, оскільки у встановленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору, він є укладеним, а отже оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.
Ураховуючи вищевикладене, норми чинного земельного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки.
Керуючись ст.ст.12, 13. 81, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення або з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_5

р