Провадження № 6/754/441/17
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журавської О.В.

за участю секретаря - Касян А.Р.,

розглянувши подання старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Танащук О.М. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

Старший Державний виконавець Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Танащук О.М. вніс до суду подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 для проведення виконавчих дій щодо перевірки майнового стану боржника. Подання обґрунтовує тим, що державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» боргу за кредитним договором в розмірі 99942,15 грн. та судових витрат 999,42 грн. Згідно відповіді ГУПФУ у м. Києві боржник на обліку в органах ПФУ не перебуває, згідно відповіді ДПС України боржник відкритих рахунків у фінансових установах не має. За боржником зареєстрований транспортний засіб, який постановою державного виконавця від 20.10.2015 р. оголошений в розшук. Станом на 12.10.2017 р. транспортний засіб не розшукано. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухоме майно не зареєстроване (відсутні відомості). Виходом державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника, двері квартири не відчинили, про що складено відповідні акти. Станом на 12.10.2017 р. заборгованість боржником не погашена. Оскільки рішення суду тривалий час неможливо виконати просить постановити мотивоване рішення про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме: квартири АДРЕСА_2.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, причини неявки невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність державного виконавця на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню судом з наступних підстав.

У провадженні Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві перебуває виконавче провадження № 47790684 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4744/13 виданого 03.03.2014 року Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» боргу за кредитним договором в розмірі 99942,15 грн. та судових витрат 999,42 грн. Виконавче провадження було відкрито 09.06.2015 року.

Як вбачається з Постанови про розшук майна боржника від 20.10.2015 р. було встановлено, що згідно відповіді УДАІ за боржником зареєстровано транспортний засіб «DAEWOO LANOS TF69Y», легковий седан-В, синього кольору, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1. Вищезазначеною постановою державного виконавця вказаний автомобіль оголошено в розшук.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухоме майно не зареєстроване (відсутні відомості).

Згідно відповіді ГУПФУ у м. Києві боржник на обліку в органах ПФУ не перебуває, згідно відповіді ДПС України боржник відкритих рахунків у фінансових установах не має.

17.08.2017 року та 28.09.2017 року виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, двері квартири не відчинили, про що складено відповідні акти.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України). Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, рішення суду є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб ст. 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України Законом «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 та п.4 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

З урахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку, що надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності беззаперечних доказів та підстав.

В той же час, державним виконавцем не надано належних доказів того, що боржник умисно не виконує рішення суду та ігнорує виклики державного виконавця, а саме не надано копії відповідного реєстру про відправлення виклику державного виконавця боржнику, повідомлень про вручення такого виклику, тощо. Не надано доказів того, що боржник зареєстрований за даною адресою. Крім того, акт державного виконавця від 17.08.2017 року про вихід за місцем проживання боржника не може бути прийнятий як належний доказ, оскільки не містить зазначення та підписів понятих чи свідків факту недопуску державного виконавця до житла боржника. Також, не зазначено доказів та обставин, які б свідчили про відсутність у боржника майна чи доходів, на які б було можливо звернути стягнення, тобто, не доведено, що державним виконавцем вичерпано усіх заходів, спрямованих на виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні подання в зв'язку з його недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 202, 376 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Танащук О.М. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Деснянського районного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя