Справа №263/7748/17
Провадження №2/263/1902/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Киян Д.В. при секретарі Коростовцевій Я.В., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначила, що 24.09.2008 року помер її дід ОСОБА_3 Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.05.1993 року ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 склав заповіт на імя позивача на належну йому на праві власності частину зазначеної квартири. 03.12.2008 року позивач звернулась до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Із заявою про прийняття спадщини також звернулась дружина померлого ОСОБА_4 на обовязкову частину спадщини. ОСОБА_4 спадщину прийняла, однак не встигла оформити спадкові права та 27.10.2016 року померла. Після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини до майна померлої. 15.05.2017 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири. Постановою нотаріуса № 1168/03-31 від 15.05.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність оригіналу заповіту чи його дублікату. Зазначила, що ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право власності на житло належало 6,84 кв.м. спірної квартири, та прийнявши спадщину після смерті чоловіка, її частка збільшилась до 13,26 кв.м. У звязку із викладеним, просила суд визнати за нею право власності на 19,28 кв.м. квартири № 58 по у будинку 43 пр. Металургів в місті Маріуполі в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання також не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.

Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідача, в якій вона визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не зявившихся сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.05.1993 року, ОСОБА_3 на праві власності належало 25,70 кв.м. квартири АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 на праві власності належало 6,84 кв.м. квартири АДРЕСА_1.

Згідно з актовим записом № 2248 від 28.10.2016 року, вчиненим Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, зареєстровано смерть ОСОБА_4, яка померла 27.10.2016 року.

Згідно з актовим записом № 2221 від 24.09.2008 року, вчиненим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, зареєстровано смерть ОСОБА_3, який помер 24.09.2008 року.

Як вбачається з копії заповіту від 30.09.1993 року, засвідченого Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою за № 2-4167, ОСОБА_3 заповів належну йому долю у квартирі АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_3, 03.12.2008 року була відкрита спадкова справа № 45956123, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 17582990 від 03.12.2008 року.

Постановою державного нотаріуса Першої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 15.05.2017 року, ОСОБА_1 відмовлено у виді свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 24.09.2008 ОСОБА_3, у звязку із відсутністю оригіналу заповіту чи його дублікату.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)..

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. 23 постанови ПВС України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач 03.12.2008 року звернулась до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України.

Як вбачається з постанови нотаріуса заповіт, складений 13.09.1993 на корить ОСОБА_1 від імені спадкодавця ОСОБА_3, був посвідчений Першою Маріупольської державною нотаріальною конторою, але справи нотаріальних документів, закінчені провадженням за період з 1943 року по 2001 рік, були передані нотаріальною конторою для подальшого їх зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву. На цей час такі архівні справи залишились в архівосховищах на території міста Донецька, доступ до яких відсутній.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи той факт, що на теперішній час позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріуса, суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею в судовому порядку право власності на 19,28 кв.м. квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 174, 197, 213-215 ЦПК України, ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 19,28 кв.м. квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 24.09.2008 року.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Д.В. Киян