Номер провадження: 22-ц/785/4244/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, а також ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, до якої приєдналася ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ сумісного майна,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9 про поділ сумісного майна.

Під час розгляду справи від представника позивачки надійшла до суду мирова угода, укладена між позивачкою та відповідачем.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року визнана мирова угода, укладена між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є сторонами по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ сумісного майна, за якою: сторони домовилися між собою про те, що за ОСОБА_8 визнається право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а за ОСОБА_9 визнається право особистої приватної власності на транспортний засіб «Кіа Sроrtagе», реєстраційний номер НОМЕР_1, судові витрати повністю покладаються на ОСОБА_9 Провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, а також ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, сторонами, які не були залучені до участі у справі, однак ОСОБА_2 вважає, що оскаржуваною ухвалою порушені права ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якої просить ухвалу суду скасувати, постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_8 відмовити, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Також до суду з заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, а також ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, звернулася ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, сторона, яка не була залучена до участі у справі, однак вважає, що оскаржуваною ухвалою порушені її права та права неповнолітнього ОСОБА_7

В судове засідання сторони не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с.121-124, 126-130).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

За змістом ст. 311 ЦПК України , підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Затверджуючи мирову угоду сторін, районний суд виходив із того, що спірне майно є їх спільною сумісною власністю, сторони дійшли добровільної згоди щодо порядку його поділу і умови мирової угоди не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Колегія суддів судової палати, з встановленими фактами та висновками суду першої інстанції не погоджується, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення, у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди, суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ сумісного майна.

ОСОБА_8, 28 жовтня 2005 року уклала шлюб з ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с. 4).

Відповідно до реєстрації прав власності ОСОБА_9, під час знаходження у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Судом апеляційної інстанції було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що до суду першої інстанції сторонами не були надані документи, у відповідності до яких, 10 березня 1999 року між ОСОБА_10 та його сином ОСОБА_11 був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_2 (а.с. 64).

21 лютого 2006 року ОСОБА_11 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 70).

Після смерті ОСОБА_11 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2.

Спадкоємцямі після смерті ОСОБА_11 є його батько ОСОБА_10, мати - ОСОБА_3, дружина ОСОБА_6, та діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 63).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2009 року за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_3, ОСОБА_6А,яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_12, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, третя особа відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації про визнання договору дарування недійсним, виключення майна із спадкового майна та визнання права власності, позов задоволений частково. Визнано недійсним договір дарування, виключено із спадкового майна після смерті ОСОБА_11, квартиру АДРЕСА_2, та визнано право власності на неї за ОСОБА_10М.(а.с. 58).

19 квітня 2010 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_9, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав (а.с. 67).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2010 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2009 року було скасоване, ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_10 було відмовлено (а.с. 57-61).

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2011 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2010 року залишено без змін (а.с. 62).

06 листопада 2012 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси, за позовом ОСОБА_6, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, який був укладений 19 квітня 2010 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_9, визнано недійсним (а.с. 71-74).

Звертаючись до суду з заявою про затвердження мирової угоди, поза увагою суду залишилась та обставина, що договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_9 набув у власність квартиру АДРЕСА_2, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2012 року визнаний недійсним.

Судом першої інстанції не були перевірені вказані обставини, з тих підстав, що сторони не надали суду рішень судів, предметом якого була квартира АДРЕСА_2.

З наведених підстав, колегія суддів дійшла до висновку, про те, що ухвалу про затвердження мирової угоди не можна вважати обґрунтованою та вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК України, суду слід визначитися у субєктному складі учасників справи, і відповідності умов мирової угоди вимогам закону.

У відповідності до ст. 324 ЦПК України ухвала апеляційного суду Одеської області не перешкоджає подальшому руху справи і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

За змістом пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обовязки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13 18, 20, 24 29, 31 33 частини першої статті 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Отже, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі 6-116цс16 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч. 1 п. 3, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, до якої також приєдналася ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________О.Г. Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець