Справа № 161/1288/17
Провадження № 2/161/1357/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі - Шолом С.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.01.2016 року ОСОБА_3 керуючи технічно-справним транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф», р.н. АС 9922АІ, по вул. Гордіюк в напрямку пр. Соборності, зі строни вул. Конякіна в м. Луцьку зі швидкістю близько 30 кв/год. в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.3, 18.1, 19.3 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив безпечність та неуважність, неправильно вибрав безпечну швидкість руху, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, при засліпленні фар зустрічним транспортним засобом, підїжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та не надав їй дорогу, як пішоходу, яка здійснювала перехід проїзної частини по нерегульованому пішохідному переході з ліва на право відносно руху транспортного засобу, внаслідок чого здійснив на неї наїзд.

Зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала значні тілесні ушкодження у вигляді масивного синця в ділянці правої нижньої кінцівки з підшкірною гематомою в ділянці правого стегна, синців в ділянках правої та лівої нижніх кінцівок, проекції лівого плечового суглобу, садно на лобовій ділянці голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 140 від 05.02.2016 року за ступенем тяжкості, зокрема, масивний синець в ділянці правої нижньої кінцівки з підшкірною гематомою в ділянці правого стегна, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя, оскільки для їх загоєння необхідний час не більше 21 доби, решта тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 22.02.2016 року кримінальне провадження №0000172 відносно ОСОБА_3 закрито, у зв'язку з примиренням винного з потерпілою, на підставі ст.46 КК України, та звільнено його від кримінальної відповідальності.

Відповідач зобовязався здійснювати повне відшкодування збитків, що завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до моменту повного одужання потерпілої.

Однак з травня 2016 року ОСОБА_3 повністю припинив відшкодовувати збитки за лікування позивача.

Позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь суму за завдану матеріальну шкоду в розмірі 6252,41 грн., суму в розмірі 15000,00 грн. за завдану моральну шкоду. Крім того, просить суд стягнути з відповідача в її користь понесені витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу адвоката.

В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали з підстав в ній зазначених. Просили суд позов задовольнити.

В судове засідання відповідач та його представник не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та його представника за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представленні по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 14.01.2016 року близько 19.00 год., керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф», р.н. НОМЕР_1, по вул. Гордіюк в напрямку пр. Соборності зі сторони вул. Конякіна м. Луцька, зі швидкістю близько 30 км/год., в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.3, 18.1, 19.3 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, при засліпленні фар зустрічним транспортним засобом, підїжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_1, яка здійснювала перехід проїзної частини по нерегульованому пішохідному переході з ліва на право відносно руху транспортного засобу, внаслідок чого здійснив на неї наїзд.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді масивного синця в ділянці правої нижньої кінцівки з підшкірною гематомою в ділянці правого стегна, синців в ділянка правої та лівої нижніх кінцівок, проекції лівого плечового суглобу, садно на лобній ділянці голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи №140 від 05.02.2016 за ступенем тяжкості, зокрема, масивний синець в ділянці правої нижньої кінцівки з підшкірною гематомою в ділянці правого стегна,відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби, решта тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (б), 12.3, 18.1, 19.3 Правил дорожнього руху України.

Ухвалою суду від 22.02.2016 року кримінальне провадження №0000172 відносно ОСОБА_3 закрито, у зв'язку з примиренням винного з потерпілою, на підставі ст. 46 КК України, та звільнено його від кримінальної відповідальності (а.с. 17-19).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою.

У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 потребує постійного лікування.

На підтвердження своїх доводів, позивачем надано фіскальних чеків, як витрат на лікування на загальну суму 6252,41 грн.

Однак, як вбачається з досліджених в судовому засіданні фіскальних чеків, сума витрати на придбання ОСОБА_1 лікарських засобів, матеріалів медичного обладнання, лікування в післяопераційний період, проведення медичних процедур та медичних обстежень, повязаних з отриманими нею тілесними ушкодженнями внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, становить 2840,41 грн.

Суд не враховує до суми понесених матеріальних витрат позивача, сплачені останньою в користь Благодійної організації «Муніципальна лікарняна каса» кошти, оскільки даний платіж являється благодійним внеском. Також, до суми понесених витрат позивача не можуть братись до уваги витрати останньої на придбання зимових чобіт, оскільки дані витрати не пов'язані з лікуванням. При цьому, доказів, що придбане позивачем взуття є спеціальним, що полегшує навантаження на опорно-рухову систему, тобто ортопедичним, останньою суду не надано, а також, відсутні рекомендації лікарів щодо необхідності використання ортопедичного взуття.

Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В п. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача в його користь понесених витрат на лікування підлягає до часткового задоволення, оскільки останньою понесено витрати на лікування на суму в розмірі 2840,41 грн., що підтверджується фіскальними чеками та квитанціями. (а.с. ) В решті вимог слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Із роз'яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вирішуючи питання про стягання моральної шкоди, суд прийшов до висновку, про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, в розмірі 1000,00 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з положень ст. ст. 23, 1167, 1172 ЦК України, врахував характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач, заключення лікарів, про скарги потерпілої на болі, призначення обезболюючих медичних препаратів, рекомендацій лікарів щодо ведення малорухомого способу життя, суд врахував в повному обсязі тривалість душевних страждань, тяжкість таких страждань, пов'язаних з нанесенням їй тілесних ушкоджень.

Також, в порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в користь позивача суму в розмірі 640,00 грн. судового збору та суму в розмірі 5040,40 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Керуючись,ст.ст.10, 15, 30, 60, 88, 210, 215 ЦПК України ст.ст.1166; 1167, 1168, 1190 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 2840 (дві тисячі вісімсот сорок) гривень 41 копійки за завдану матеріальну шкоду, суму в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень за завдану моральну шкоду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень судового збору та 5040 (пять тисяч сорок) гривень 40 копійок витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк