Дата документу 09.10.2017
ЄУ № 420/686/17
Провадження №2/420/349/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
09 жовтня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Стеценко О.С.
за участю секретаря Рожкової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно -імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Підставою свого позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку в рамках зарплатного проекту НОМЕР_1.
В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та місце його проведення повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. В судовому засіданні 14.09.2017 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Виходячи з положень ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Зокрема, ч. 3 ст. 10 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.
На підставі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не спростовують предмета доказування.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», при ухваленні рішення суд відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінює докази з урахуванням вимог ст. ст. 58 та 59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
В той же час, позивачем не надано до суду оригіналу або завіреної належним чином копії кредитного договору, не вказано дати укладення кредитного договору, терміну його дії, строків та графіку погашення та інших істотних умов договору. В судовому засідання 14.09.2017 представник позивача зазначив, що ним надані усі докази на підтвердження його позовних вимог.
На підтвердження обґрунтованості підстав звернення позивачем до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема, наявності між банком та відповідачем кредитних правовідносин на підставі договору, обставин видачі кредитних коштів відповідачу, внесення позичальником платежів на погашення кредиту, розміру та типу процентної ставки, неналежності виконання кредитних зобов'язань боржником, позивач надав суду розрахунок заборгованості станом на 26.04.2017, поточну виписку за контрактом за період з 26.09.2013 по 26.04.2017, сформовану 26.04.2017 на ім'я ОСОБА_1, а також Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Жодних інших доказів на підтвердження позовних вимог до суду надано не було, у зв'язку з чим викладені у позові обставини не підтверджуються належними доказами, суд позбавлений можливості встановити дату укладення договору, його істотні умови, термін дії. Крім того, поточна виписка за контрактом, надана представником позивача до суду, не містить підписів відповідача, тому не може бути доказом укладення між сторонами договору.
Суд неодноразово пропонував представнику позивача надати в судове засідання примірник кредитного договору, укладеного між ним та ОСОБА_1, на який останній посилається як на підставу своїх позовних вимог. Однак примірник кредитного договору НОМЕР_1 до суду наданий не був, що унеможливлює встановлення обставин, на які посилається позивач.
В заяві про розгляд справи за відсутності представника позивача, направлених на адресу суду, представник позивача зазначив, що додаткові пояснення, доповнення чи докази, крім тих, що містяться у справі, у позивача відсутні.
Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, не звільняють його від доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Посилання позивача на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором, як на підставу своїх вимог, суд вважає необґрунтованими, оскільки зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем саме умов договору НОМЕР_1за відсутністю самого договору, не є можливим.
Таким чином, з огляду на безпідставність позовних вимог, оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та не підтверджуються належними доказами, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 223, 224-227 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 554, 610-612, 625, 1046, 1049, 1054 ЦК України, суд
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.С. Стеценко