Справа № 738/1120/17
№ провадження 2/738/458/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року місто Мена Чернігівська область

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi
головуючого судді Парфененко О.Я.,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_1,
позивачаОСОБА_2,
представника позивачаОСОБА_3,
відповідачаОСОБА_4,
представника відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6,
представників відповідача ОСОБА_7 міської ради Менського району Чернігівської областіОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 міської ради Менського району Чернігівської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у її приватизації

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 міської ради Менського району Чернігівської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у її приватизації, в обґрунтування якого вказав, що 14 травня 1979 року він купив житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Чернігівській шлях (Жовтневій), 43 в місті Мена, який розташований на земельній ділянці площею 0,12 га.. Через декілька тижнів батько відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_10 на його земельній ділянці розібрав частину паркану та встановив металевий гараж. Вимогу про перенесення гаражу не виконав. Згідно з Рішенням ОСОБА_7 міської ради від 23 грудня 1993 року ОСОБА_10 зобовязано перенести гараж в інше місце до 15 квітня 1994 року. Рішення міської ради не виконане. ОСОБА_10 помер, його спадкоємцями є ОСОБА_4 та ОСОБА_5. ОСОБА_4 користується гаражем та відмовляється перенести гараж на іншу земельну ділянку, що позбавляє можливості здійснити приватизацію земельної ділянки. Позивач, посилаючись на ст.ст. 88, 89, 118, 120, Земельного кодексу України, ст.ст. 377, 415 ЦК України, просив визначити за ним право користування земельною ділянкою розміром 1200 кв. м., що знаходиться по вулиці Чернігівський шлях, 43 в місті Мена Чернігівської області, визнати за ним право на приватизацію цієї земельної ділянки, зобовязати ОСОБА_4 перенести тимчасовий металевий гараж на іншу земельну ділянку протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили та не чинити перешкод при здійсненні приватизації цієї земельної ділянку у майбутньому.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини, зазначені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, представник відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову.

Представники відповідача ОСОБА_7 міської ради Чернігівської області позов не визнали, представник відповідача ОСОБА_8 подала заяву про застосування спливу позовної давності та відмову у позові з цієї підстави.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на час розгляду справи позивач ОСОБА_2 є власником будинку житлового будинку в місті Мена по вулиці Чернігівський шлях (Жовтневій), 43.

Зазначена обставина підтверджена договором купівлі-продажу від 14 травня 1979 року, згідно з яким ОСОБА_2 купив у ОСОБА_11 жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у місті Мена по вулиці Жовтневій, 43 та розташований на земельній ділянці розміром 1200 кв.м. (а.с. 22-23); ОСОБА_2 відповідно до рішення Виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради народних депутатів Чернігівської області від 29 травня 1979 року №111 надано дозвіл на перебудову житлового будинку в місті Мена по вулиці Жовтневій, 43 (а.с. 13); на підставі дозвільних документів: «ОСОБА_10 от 01 июня 1979 г.», «Разрешение №24 на производство работ», «План земельного участка и красных линий застройки», «Генеральный план (схема)» ОСОБА_2 за період з 1979 по 1982 роки здійснив будівництво нового будинку та відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 14 грудня 1982 року, виданого Виконавчим комітетом ОСОБА_7 міської ради народних депутатів Чернігівської області набув у власність домоволодіння, яке розташоване в місті Мена по вулиці Жовтневій, 43; вулиця «Жовтнева» у місті Мена перейменована на вулицю «Чернігівський шлях» відповідно до рішення ОСОБА_7 міської ради від 22 жовтня 2015 року (а.с. 53)

Судом також встановлено, ОСОБА_10, який помер 27 грудня 1996 року, являється власником гаража, який розташований по вулиці Чернігівський шлях (Жовтневій), 39 кв. 15, а відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадкоємцями за законом майна, що належало ОСОБА_10, які прийняли спадщину, але не оформили спадкові права на гараж, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради народних депутатів № 114 від 29 травня 1978 року, згідно з яким ОСОБА_10 надано дозвіл побудувати металевий гараж в місті Мена по вулиці Жовтневій, 39 та для будівництва вилучити 0,25 кв.м. земельної ділянки із землекористування ОСОБА_11 (а.с. 47); свідоцтвом про право власності на гараж від 11 грудня 1998 року згідно з яким гараж, що розташований АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_10 на підставі рішення виконкому ОСОБА_7 міської ради народних депутатів № 267 від 27 листопада 1998 року (а.с. 48-49), а також матеріалами спадкової справи, заведеної стосовно майна ОСОБА_10 (а.с. 57, 75-91).

Позивач ОСОБА_2 вважає, що гараж, що належить ОСОБА_12 було встановлено на належній йому земельній ділянці - в місті Мена по вулиці Чернігівський шлях (Жовтневій), 43, тому звертався до орану місцевого самоврядування з приводу знесення або перенесення гаража в інше місце.

Так, згідно з рішенням ОСОБА_7 міської ради народних депутатів від 23 грудня 1993 року було розглянуто заяву ОСОБА_2 про знесення гаража ОСОБА_10 та прийнято рішення про зобовязання ОСОБА_10 перенести гараж з присадибної ділянки ОСОБА_2 в місті Мена по вулиці Жовтневій, 43 в інше місце до 15 квітня 1994 року (а.с.9). Зазначене рішення органу місцевого самоврядування на час розгляду справи у суді не виконане.

15 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Виконкому ОСОБА_7 міської ради із заявою, у якій просив розглянути питання про перенесення гаража, яким користується ОСОБА_4 (а.с. 26-27).

Рішенням ОСОБА_7 міської ради Менського району Чернігівської області від 05 грудня 2016 року створено комісію для вирішення питання, порушеного у зверненні ОСОБА_2 (а.с. 45)

Згідно з ОСОБА_10 комісії, створеної відповідно до звернення ОСОБА_2 від 26 грудня 2016 року встановлено, що перенесення гаражу є неможливим, оскільки гараж не являється самовільно збудованим, а також те, що рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради народних депутатів №224 від 29 травня 1978 року у ОСОБА_11 (попереднього власника будинку) вилучено 0,25 кв.м. земельної ділянки та надано дозвіл ОСОБА_10 побудувати гараж, на зазначений гараж видано Свідоцтво про право власності (а.с. 30, 45-46).

Посилання позивача та його представника на те, що відповідно до ст. 120 ЗК України ОСОБА_2 набув право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,12 га в місті Мена по вулиці Жовтневій, 43, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано доказів, що ОСОБА_11, як попередньому власнику нерухомого майна належала земельна ділянка на праві постійного користування.

Також слід зазначити, що згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, зокрема у частині 1 та 2 цієї стаття визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно з рішенням ОСОБА_7 міської ради народних депутатів від 01 квітня 1994 року ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в місті Мена по вулиці Жовтневій, 43, площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, але документи про право приватної власності на землю ОСОБА_2 не отримав, технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір та межі земельної ділянки не виготовляв. (а.с. 64).

Відповідачі також не надали доказів стосовно отримання ОСОБА_10 документів про право приватної власності чи про право користування на землю по вулиці Чернігівський шлях, 39 в місті Мена, а також технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір та межі земельної ділянки, на якій розміщено гараж.

Під час розгляду справи встановлено, що питання виділення і встановлення меж земельних ділянок по вулиці Чернігівський шлях, 39 та по вулиці Чернігівський шлях, 43 в місті Мена органом місевого самоврядування ОСОБА_7 міською радою Менського району Чернігівської області не розглядалось (а.с.52).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.60 ЦПК України).

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів про порушення відповідачами його прав, свобод чи інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 58-61, 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 міської ради Менського району Чернігівської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у її приватизації відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Парфененко О.Я.