Справа № 303/7285/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Готри Т. Ю., Собослоя Г. Г.

з участю секретаря Терпай С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу охорони здоров'я виконкому Мукачівської міської ради, Мукачівської центральної районної лікарні про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 пред'явив позов до відділу охорони здоров'я Мукачівського міськвиконкому, Мукачівської центральної районної лікарні, в якому просив:

1) визнати незаконним наказ відділу охорони здоров'я Мукачівського міськвиконкому від 4 травня 2016 року № 797-02 про звільнення його з посади лікаря акушер-гінеколога пологового відділення № 1 Мукачівської ЦРЛ у зв'язку з скороченням штатів;

2) поновити його на посаді лікаря акушер-гінеколога пологового відділення Мукачівської ЦРЛ з 04.05.2016 року;

3) зобов'язати відділ охорони здоров'я Мукачівського міськвиконкому виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу;

4) поновити строк звернення до суду з позовом (Т.1,а.с.1-3).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 березня 2017 року в задоволенні цього позову ОСОБА_1 відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

На це рішення позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій визнає, що дійсно пропустив строк звернення до суду із позовною заявою, однак з тієї причини, що попередні його позовні заяви було безпідставно визнано неподаною. Просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки по суті його вимоги обґрунтовані та доведені.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції позивач та його представник скаргу підтримали та просили задовольнити. Представник Мукачівської ЦРЛ проти скарги заперечив, просив її відхилити. Представник відділу охорони здоров'я виконкому Мукачівської міської ради у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце його проведення належним чином.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому ч. 2 ст. 40 КЗпП України передбачає, що звільнення з підстав, зазначених у п. п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

В п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року передбачено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

До того ж відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у пятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

З матеріалів справи слідує, що 2 березня 2016 року начальником відділу охорони здоров'я виконкому Мукачівської міської ради видано наказ № 22-о «Про внесення змін у структуру, штат та чисельність Мукачівської ЦРЛ».

Цей наказ було видано на виконання п. 1 рішення 6-ї позачергової сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 12 січня 2016 року № 89 «Про реорганізацію, реструктуризацію, та оптимізацію окремих структурних підрозділів Мукачівської ЦРЛ», керуючись наказом Міністерства охорони здоров'я від 23 лютого 2000 року № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я», з метою оптимізації організаційно-штатної структури, вдосконалення діяльності Мукачівської ЦРЛ.

Наказ передбачає внесення в структуру та штатний розпис Мукачівської ЦРЛ такі зміни: 1) ліквідацію з 04.05.2016 року пологового відділення № 1 Мукачівської ЦРЛ та скорочення посад цього пологового відділення; 2) ліквідацію з 04.05.2016 року пологового відділення № 2 Мукачівської ЦРЛ та скорочення посад цього пологового відділення; 3) створення з 04.05.2016 року пологового відділення Мукачівської ЦРЛ з штатною чисельністю 85 шт. од. 4) попередження працівників пологового відділення № 1 та пологового відділення № 2 Мукачівської ЦРЛ про можливе вивільнення з 04.05.2016 року у зв'язку з скороченням чисельності або штату працівників внаслідок зміни внутрішньої (організаційної) структури Мукачівської ЦРЛ відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

25 квітня 2016 року відділ охорони здоров'я виконкому Мукачівської міської ради звернувся до голови профкому Мукачівської ЦРЛ про надання попередньої згоди на розірвання трудового договору з позивачем, лікарем акушер-гінекологом пологового відділення № 1 ОСОБА_1

28 квітня 2016 року профком Мукачівської ЦРЛ, розглянувши відповідне подання, ухвалив рішення дати згоду на звільнення лікаря акушер-гінеколога пологового відділення № 1 ОСОБА_1 у зв'язку із скороченням чисельності та штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з наданням гарантій і компенсацій, передбачених чинним законодавством.

3 березня 2016 року відділом охорони здоров'я виконкому Мукачівської міської ради було видано наказ «Про попередження про можливе вивільнення посад працівників пологового відділення № 1 та пологового відділення № 2 Мукачівської ЦРЛ» з 04.05.2016 року у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників внаслідок зміни внутрішньої (організаційної) структури Мукачівської ЦРЛ відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З цим наказом лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_1 було попереджено 04.03.2016 року.

4 травня 2016 року відділом охорони здоров'я Мукачівської ЦРЛ видано наказ про звільнення лікаря гінеколога пологового відділення № 1 Мукачівської ЦРЛ з 04.05.2016 року у зв'язку з скороченням штатів відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З матеріалів справи слідує, що при звільненні позивача ОСОБА_1 не було дотримано гарантій, передбачених законом, що регулюють вивільнення працівника у зв'язку з скороченням чисельності та штату. Зокрема, встановлено, що позивачеві не було запропоновано іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а доказів, що працівник відмовився від такого переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації в матеріалах справи немає. При цьому апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що в лікарні було створено новий структурний підрозділ (пологове відділення) штатною чисельністю 85 штатних одиниць.

Колегія також наголошує, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. І тільки при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається категоріям працівників, визначених ч. 2 ст. 42 КЗпП України. Стаж роботи позивача у Мукачівській ЦРЛ на час звільнення склав 28 років.

Суд першої інстанції встановив вказані вище обставини, надав їм належну правову оцінку. У цій частині висновки рішення суду не оспорені.

Водночас, місцевий суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 через пропуск строку позовної давності. При цьому, суд виходив із того, що згідно статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Статтею 234 КЗпП України встановлено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 КЗпП України, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. При цьому якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

З матеріалів справи слідує, що наказ про звільнення було видано 04 травня 2016 року. В присутності працівників відділу охорони здоров'я виконкому Мукачівської міської ради, 5 травня 2016 року позивача було ознайомлено з наказом № 797-02 від 04.05.2016 року та запропоновано отримати трудову книжку. Проте він відмовився зазначати дату ознайомлення, про що свідчить акт № 139/1-к від 5 травня 2016 року.

У подальшому 13 травня 2016 року в присутності працівників відділу охорони здоровя виконкому Мукачівської міської ради позивачу було видано трудову книжку, проте від зазначення дати отримання такої, він відмовився, про що свідчить акт № 150/1-к від 13 травня 2016 року.

Отже, саме з 13.05.2016 року слід рахувати початок перебігу місячного строку, встановленого законом для звернення до суду. З цієї ж дати обґрунтовано виходив і суд першої інстанції (Т.1, а.с.173).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив визнати причини пропуску строку поважними та поновити його, оскільки вперше звернувся із позовом до суду саме в місячний строк з дня прийняття наказу про його звільнення, а саме 1 червня 2016 року.

Судами встановлено, що дійсно 13 липня 2016 року до суду надійшла перша позовна заява ОСОБА_1 про поновлення на роботі, надіслана поштою (конверт від 02.06.2016 року). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18 липня 2016 року позов був залишений без руху, а ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 02 вересня 2016 року визнано неподаним. Позивач зазначає, що оскаржив цю ухвалу до апеляційного суду та листом від 17 жовтня 2016 року звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з проханням повідомити по скерування апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, однак його було повідомлено, що апеляційна скарга до суду не надходила. Однак, у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження цих тверджень позивача та його представника.

07 листопада 2016 року позивач повторно звернувся до суду з новим позовом про поновлення його на роботі, який відповідно до ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 08 листопада 2016 року 2016 року також був залишений без руху, а згідно ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 15 грудня 2016 року визнаний неподаним. Цю ухвалу оскаржено не було.

З позовною заявою, що є предметом розгляду в цій справі, позивач звернувся 1 грудня 2016 року, тобто по спливу більше як шести місяців.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку та наявність підстав для його поновлення місцевий суд виходив з того, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, пред'являючи кожний раз новий позов. При цьому не усуває недоліки позовних заяв вказані судом, а подає нові заяви. Постановлені ухвали про визнання позовної заяви неподаною не оскаржує. За цих обставин місцевий суд обґрунтовано визнав причини пропуску строку неповажними.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________