АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

за участі секретаря Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестеційний банк» про стягнення збитків, завданих із неповерненням суми коштів, які були внесені в банківську установу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що вона 13.09.2005 року внесла у Пролетарське відділення ПАТ АК « Промінвестбанка» грошові кошти у сумі 3537,00 доларів США на рахунок №У2ВН-18. Після цього неодноразово вносила на депозитний рахунок грошові кошти.

Розмір коштів сягнув 484 257,00 доларів США.

В червні 2009 року позивачка звернулась до банку з вимогою про надання їй виписки про рух грошових коштів по депозитному рахунку.

Листом від 06.07.2009 року № 04-02/1700 відповідач повідомив їй про те,що такий рахунок не відкривався та грошові кошти до банку не вносились, чим було відмовлено позивачці у поверненні грошових коштів. Видача ощадної книжки, прийом та часткове повернення грошових коштів відповідачу здійснювались працівниками відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7..

Вказане підтверджено ощадною книжкою та актом про результати службового розслідування проведеного відповідачем 12.05.2009 року.

Вказані особи офіційно працювали у відповідача, відповідно до інструкцій мали право підпису на розрахунково-грошових документах, були наділені повноваженнями щодо укладення та підписання договорів, вчинення правочинів.

За фактом заволодіння співробітниками відповідача грошовими коштами була порушена кримінальна справа за ч.4 ст.191 КК України . Обвинувачені у скоєнні злочину передбаченого за ч.2 ст.367 КК України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали себе винними та були звільнені від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строків позовної давності.

Висновками проведеної по вказаній справі почеркознавчої експертизи встановлено, що окремі підписи в ощадній книжці позивачки були зроблені ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, які працювали контролером та касиром, відбитки штампу та печатки філії банку є оригінальними.

При веденні книжки працівники банку враховували залишок по рахунку за попередньою операцією. Вказані обставини були встановлені ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.03.2014 року, постановою Будьоннівського районного суду м. Донецька від 25.04.2014 року і не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті саме особи, що передбачено ст.61 ЦПК України.

Відповідальність відповідача передбачена ст.ст.1166 та 1172 ЦК України. Крім того позивачу була заподіяна моральна шкода, так як вона відчуває душевні страждання, було погіршено її матеріальне становище. Вона змушена додавати додаткових зусиль для існування і звертатись з позовом до суду для захисту своїх прав , повернення своєї власності. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн.

У зв'язку з вищевикладеним позивачка просила суд просить стягнути з відповідача грошові кошти покладені на депозитний рахунок, еквівалентні 484257,00 доларам США за офіційним курсом НБУ та моральну шкоду у сумі 5000 грн. заподіяну неповерненням вказаної суми.

Також позивач просить суд поновити строки позовної давності. Посилалась на таке.

06.07.2009 року позивачка дізналась про те,що в ПАТ АК « Промінвестбанк» рахунок не відкривався на її ім'я не відкривався та грошові кошти до банку не вносились, чим було відмовлено позивачці у поверненні грошових коштів.

В березні 2011 році позивачка з позовом до відповідача звернулась до Київського районного суду міста Донецька про стягнення грошових коштів внесених на депозитний рахунок. На час звернення позивачки до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області справу по суті не було вирішено , так як діяльність суду було припинено у зв'язку з проведенням АТО. Вказана обставина є такою ,що свідчить поважність причин пропуску строку позовних давності.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестеційний банк» про стягнення збитків , завданих із неповерненням суми коштів , еквівалентних 484257,00 доларам США за офіційним курсом НБУ та моральної шкоди у сумі 5000 грн. - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.09.2005 року позивачка внесла у Пролетарське відділення ПАТ АК « Промінвестбанка» грошові кошти у сумі 3537,00 доларів США на рахунок №У2ВН-18. Після цього неодноразово вносила на депозитний рахунок грошові кошти. Розмір коштів сягнув 484257,00 доларів США.

Між ПАТ АК « Промінвестбанк» та ОСОБА_2 будь яких договорів про відкриття депозитного рахунку не підписувалось та не укладалось. Суду не надано доказів які спростовують вказаний факт.

Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

У позивача знаходиться ощадна книжка ПАТ АК « Промінвестбанка» на ім'я ОСОБА_2.

В червні 2009 року позивачка звернулась до банку з вимогою про надання їй виписки про рух грошових коштів по депозитному рахунку. 06.07.2009 року № 04-02/1700 відповідач повідомив їй про те, що такий рахунок не відкривався та грошові кошти до банку не вносились, чим було відмовлено позивачці у поверненні грошових коштів. Вказаний факт сторони не оспорюють.

12.05.2009 року комісією філії «Пролетарське відділення ПАТ АК «Промінвестбанка» м. Донецька було проведено службове розслідування за фактом порушень в роботі сектору вкладних операцій центральної каси. В результаті перевірки було встановлено, що 13.09.2005 року на ім'я ОСОБА_2 була виписана ощадна книжка по депозитному вкладу в сумі 3537,00 доларів США. У подальшому в ощадну книжку вносились записи про внесення та зняття грошових коштів працівниками банку ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7.

Записи в ощадній книжці про прийом грошових коштів на депозитний рахунок, повернення сум позивачці здійснювались вказаними особами.

Записи в ощадній книжці, у відповідності до протоколів та інструкцій ПАТ АК «Промінвестбанка» про рух грошових коштів повинні здійснюватись касиром та контролером банку.

Запис про оформлення ощадної книжки на ім'я ОСОБА_2 було зроблено ОСОБА_8

Записи у ощадній книжці на ім'я ОСОБА_2, у якості касира банку про отримання грошових коштів від ОСОБА_2 було зроблено ОСОБА_8, яка займала посаду завідуючої каси центральної ощадної каси при відділені банку та у відповідності до посадової інструкції не мала права здійснювати вказані операції.

Записи в ощадній книжці робились особами, які не мали право робити вказані записи.

Записи робились в час коли філія «Пролетарського відділення ПАТ АК Промінвестбанка» м. Донецька не здійснювала свою діяльність, не могла приймати від позивачки внески.

Записи робились працівниками банку в період коли вони знаходились у відпустці, займали посади , які не передбачають можливість робити записи про прийняття грошей, займали посади в інших відділеннях банку.

Вказані факти підтверджуються наданими суду копіями графіку роботи ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_7, режимом роботи філії «Пролетарська відділення Промінвестбанк в м. Донецьк», графіками роботи « сберегательной кассы та БО», копіями наказів про призначення на зайняття посад ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_7, посадовими інструкціями вказаних осіб.

Викладене приводить суд до висновку про те, що ощадна книжка, яка надана позивачкою як доказ внесення позивачкою до банку 484257,00 доларів США містить інформацію про внесення грошей, яка суперечить подіям , які мали б відбутися при внесенні грошей у відповідності до законодавства та встановлених правил.

Записи в ощадній книжці про внесення грошей на депозитний рахунок не можуть безперечно свідчити про заволодіння грошовими коштами позивача працівниками банку при виконанні ними своїх службових відносин.

Записи в ощадній книжці зроблені декількома особами. Доказів того, хто саме заволодів коштами позивача та в якій кількості суду позивачем не надано.

Вказаний висновок дає підстави вважати, що особи, які були працівниками ПАТ АК «Промінвестбанка» та вносили записи до ощадної книжки на ім'я ОСОБА_2 про прийняття грошових коштів від позивача діяли не в інтересах відповідача.

Посилання позивача на постанову Будьоннівського районного суду міста Донецьку від 25.04.2014 року судом також не приймається, так як вказаною постановою було встановлено факт внесення ОСОБА_4, ОСОБА_7 записів до ощадної книжки.

Факт отримання грошових коштів у сумі 484257,00 доларів США від ОСОБА_2 та заподіяння майнової шкоди при виконанні службових обов'язків ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_7 вказаними рішеннями судів не було встановлено.

Доведеність заподіяння майнової шкоди може вважатись такою за умови доведеності отримання грошових коштів від ОСОБА_2 при виконанні службових обов'язків працівниками відділення ПАТ АК Промінвестбанка» ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_7

Позивач та її представник посилаються як на докази своїх вимог на матеріали цивільної справи, яка не була розглянута Київським районним судом м. Донецька та на висновки експертизи проведеної по кримінальній справі за звинуваченням ОСОБА_4, ОСОБА_7 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Вказані докази судом не можуть бути прийняті оскільки є копіями, які завірені представником позивачки і оригінали документів не були надані суду.

Судом першої інстанції, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, сприяв всебічному і повному встановленню обставин справи, з цією метою безпосередньо в судових засіданнях з'ясовував місцезнаходження оригіналів висновку експерта та матеріалів цивільної справи, що розглядалась Київським районним судом м. Донецька.

Можливість отримання оригіналів досліджувалася судом оскільки: по-перше, представник відповідача поставила питання про їх наявність; по-друге, представник позивача в судовому засіданні 27.10.2016 року запропонував суду витребувати з власної ініціативи оригінали означених документів з непідконтрольної Українській владі території. Неможливість отримання доступу до оригіналів документів підтверджена в судовому засіданні як представником позивача, так і представником відповідача.

За таких обставин, вчинення процесуальних дій, спрямованих на отримання підтверджень достовірності або недостовірності наданих позивачем копій, або призначення нових судових експертиз, є завідомо нерезультативними.

Про сприяння судом першої інстанції повному і всебічному розгляду справи свідчить також та обставина, що в судовому засіданні 18 листопада 2016 року була оголошена перерва, в тому числі з метою надання можливості представнику відповідача відшукати та надати до суду оригінал акту про результати службового розслідування по фактам порушень в роботі сектору вкладних операцій (центральної каси) від 12 травня 2009 року, складеного у філії «Пролетарське відділення Промінвестбанку в м. Донецьк».

Також безпідставними є твердження позивача про те, що суд першої інстанції виключив надані позивачем копії з числа доказів за ст. 185 ЦК України, оскільки зазначені копії в судових засіданнях досліджувалися, й суд надав їм правову оцінку.

Так, відповідно до ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів районний суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Як вбачається з наведеної норми процесуального права, відмова у прийнятті доказу є наслідком його оцінки судом. Виключення доказу та відмова в його прийнятті не є тотожними.

Стаття 1059 ЦК України встановлює лише вимоги до форми договору банківського кладу та наслідки її недодержання, а саме: Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається одержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу і видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Зазначена норма матеріального права не встановлює обов'язки банку повернути, відшкодувати, тощо залучені кошти.

Обов'язок банківської установи повернути внесений вклад/депозит та сплатити нараховані на нього проценти, зафіксований в іншій нормі матеріального права, а саме ст. 1058 ЦК України, відповідно до якої за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму І вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Дійсно, стягнення коштів на виконання договірних зобов'язань, передбачених ст. 1058 ЦК України (обов'язок повернути депозит) та на відшкодування шкоди в порядку ст. 1172 ЦК України - неприпустимо, оскільки це самостійні й взаємовиключні підстави покладення цивільно-правової відповідальності.

У зв'язку з вищи викладеним колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку відмовляючи у задоволені позову.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: