АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: Дячук І.М.

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Патуніної Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Національного університету фізичного виховання і спорту України про визнання дій неправомірними та скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Національного університету фізичного виховання і спорту України та просила визнати дії відповідача по її відрахуванню з другого курсу факультету заочного навчання за напрямом підготовки здоров'я людини на здобуття освітнього ступеню бакалавра та скасування всієї її історії навчання неправомірними; визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу ректора Національного університету фізичного виховання і спорту України від 03.11.2016 №558-ст «Про скасування записів у наказах «Про зарахування на навчання» та історії навчання студентів».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2017 позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що підставою для видачі оскаржуваного наказу був не лист, а вимоги Генеральної прокуратури України, викладені у чисельних її листах.

Справа № 757/15661/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10874/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Зазначила, що при розгляді справи суд першої інстанції необґрунтовано послався на докази, здобуті в рамках кримінального провадження, до якого позивач немає ніякого відношення. Вказала, що висновок експертів №078/16 проведений в рамках кримінального провадження не може бути допустимим доказом у даній цивільній справі.

Посилається на те, що при вступі до вищезгаданого учбового закладу скористалася сертифікатом, який отримала у встановленому законом порядку та не могла передбачати, що вказані у ньому відомості не відповідають оригіналу. ОСОБА_2 зазначає на відсутність передбачення чинним законодавством можливості анулювання наказу про зарахування вступника за відсутності в його діях вини. Посилається на те, що підтвердження недостовірно поданої вступником інформації до вищого навчального закладу може бути підставою для відмови в участі у конкурсному відборі та зарахуванні на навчання лише в процесі перевірки приймальною комісією достовірних даних, тобто на запит останньої, а не ГПУ. ОСОБА_2 вказала, що подавала приймальній комісії відповідача достовірні дані про проходження зовнішнього незалежного оцінювання і навіть не допускала ніяких сумнівів щодо їх можливої дефектності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про залишення без задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для анулювання наказу про зарахування є подання Позивачем недостовірних даних - сертифікату ЗНО, з балами, які ним не отримувались при проходженні незалежного оцінювання, що підтверджується відповідними доказами у матеріалах справи, зокрема, висновком комплексної судової комп'ютерно-технічної експертизи та експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 08.06.2016 № 078/16, проведеної в рамках кримінального провадження, яким встановлено факт внесення змін до варіантів сертифікаційних робіт вступників (студентів) із зазначенням хронології та ПЕОМ у 2015 році, в якому відображені відомості щодо Позивача, технічною перевіркою сертифікаційною роботою Позивача та виправленням внесеним у неї.

З такими висновками суду не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про вищу освіту», яка узгоджується із ст. 53 Конституції України кожен має право на вищу освіту. Громадяни України мають право безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних закладах вищої освіти на конкурсній основі відповідно до стандартів вищої освіти, якщо певний ступінь вищої освіти громадянин здобуває вперше за кошти державного або місцевого бюджету.

Право на вищу освіту гарантується незалежно від віку, громадянства, місця проживання, статі, кольору шкіри, соціального і майнового стану, національності, мови, походження, стану здоров'я, ставлення до релігії, наявності судимості, а також від інших обставин. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття вищої освіти, крім випадків, встановлених Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що Наказом НУФВСУ від 21.08.2015 № 402-ст «Про зарахування на навчання» ОСОБА_2 була зарахована з 01.09.2015 студентом першого курсу заочної форми навчання за напрямом підготовки 6.010203 «Здоров'я людини » за державним замовленням (а. с. 11). Позивач виконувала навчальний план Національного університету Фізичного виховання і спорту України (НУ ФВСУ), не мала академічної заборгованості відповідно до залікової книжки ОСОБА_2 (а. с. 12-14). 14.07.2016 листом № 21/2-18310-15 Генеральна прокуратура України звернулася до ректора вищезгаданого навчального закладу, яким повідомила про недостовірність інформації, поданої у 2015 році ОСОБА_2 для зарахування на навчання до НУ ФВСУ (а. с. 15).

На підставі вказаного листа 03.11.2016 ректором НУ ФВСУ ОСОБА_6 видано наказ № 558-ст «Про скасування записів у наказах «Про зарахування на навчання» та історії навчання студентів», пунктом 2 якого скасовано запис в наказі НУФВСУ від 21.08.2015 №402-ст «Про зарахування на навчання» (код в ЄДЕБО 120821) та всю подальшу історію навчання Позивача (код в ЄДБОУ 2523464) на виконання вимог Генеральної прокуратури України (листи: від 14.07.2016 № 21/2-18310-15, від 28.07.2016 № 21/2-18310-15, від-12.09.2016 № 21/2-18310-15, від 23.09.2016 № 21/2-18310-15) та відповідно до Умов прийому до вищих навчальних закладів України в 2014 році, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 29.10.2013 року №1510, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року, за № 1855/24387, Умов прийому на навчання до вищих навчальних закладів України в 2015 році, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 15,10.2014 року №1172, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за № .1390/26167, враховуючи інформацію, надану директором Українського центру оцінювання якості освіти ОСОБА_7 (лист від 10.10.2016 № 02-20-01/1145) (а. с. 25).

Вказані дії ректора НУ ФВСУ позивач вважає неправомірними та вчиненими з порушенням Законів України «Про освіту» та «Про вищу освіту», оскільки даними нормативними документами визначено вичерпний перелік підстав для відрахування студента з ВНЗ, на жодний з яких посилань в оскаржуваному наказі - відсутні. Закон України «Про вищу освіту» не передбачає права ВНЗ відраховувати студентів шляхом скасування запису в наказі про зарахування на навчання та всієї подальшої історії навчання студента. Визначена законодавством та Статутом НУ ФВСУ система його управління, яка передбачає його автономію та самоврядування, а також встановлена Законом «Про вищу освіту» процедура державного нагляду за його діяльністю, не передбачають необхідності виконань вимог Генеральної прокуратури України щодо відрахування студентів, тим більше коли такі вимоги носять явно незаконний характер, оскільки виходять за межі повноважень та компетенції Генеральної прокуратури України. При цьому, рішення приймальної комісії НУ ФВСУ від 21.08.2015 про зарахування Позивача на навчання, оформлене протоколом № 24 є чинним, не скасоване та недійсним в установленому законом порядку не визнане, а такої дії, вчиненої оскаржуваним наказом, як скасування всієї історії навчання, законодавством взагалі не передбачено. Вказує, що ОСОБА_2 сумлінно пройшла незалежне зовнішнє оцінювання та вступила на навчання до НУ ФВСУ, ніяких змін до бланків сертифікаційної роботи не вносила та нікого здійснити таких дій не просила. Про кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001181 від 08.02.2016, Позивачу нічого не відомо, в його рамках не була допитана.

Враховуючи вищевикладене, позивач із відповідним позовом звернулася до суду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про освіту» та ч. 1 ст. 14 Закону України «Про вищу освіту» прийом на навчання до вищих навчальних закладів здійснюється на конкурсній основі відповідно до Умов прийому на навчання до вищих навчальних закладів, затверджених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Наказом Міністерства освіти і науки України № 1172 від 15.10.2014 затверджені Умови прийому до вищих навчальних закладів України в 2015 році відповідно до п.5 розділу XXI яких подання вступником недостовірних персональних даних, недостовірних відомостей про наявність права на зарахування поза конкурсом, права на першочергове зарахування, права на зарахування за співбесідою, про здобуту раніше освіту, про участь в олімпіадах та на конкурсі Малої Академії наук України, про проходження ЗНО - є підставою для відрахування студента.

Згідно з абз.2 п.12 розділу VI Умов прийму письмове підтвердження Технічного адміністратора Єдиної бази або директора Українського центру оцінювання якості освіти про недостовірність інформації, поданої вступником до вищого навчального закладу, є підставою для відмови в участі в конкурсному відборі та зарахуванні на навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є:1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого навчального закладу; 4) невиконання навчального плану;К 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною ( юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом.

Згідно з п.14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти України від 15.07.1996 №245, студент може бути відрахований з вищого закладу освіти - за власним бажанням; - у звязку з переведенням до іншого вищого закладу освіти; - за станом здоров»я на підставі висновку ЛКК; - за академічну неуспішність; - за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку вищого закладу освіти.

На підставі викладенного можливо зробити висновок про те, щоповноваження на анулювання наказу про зарахування існують виключно під час вступу особи до навчального закладу, оскільки п. 12 розділуVI, п.5 розділу XXIНаказу МОН України «Про затвердження Умов прийому на навчання до вищих навчальних закладів України в 2015 році», на яке є посилання у листі Генеральної прокуратури України регулює питання щодо проведення перевірки прийомною комісією тільки під час подання документів для участі у конкурсному відборі, тобто фактично до того моменту, поки особа не приступила до навчання, тоді як позивачку було відраховано під час навчання.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про вищу освіту» вищий навчальний заклад діє на підставі власного статуту.

Згідно з п. 1.7. Статуту Національного університету фізичного виховання і спорту України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, вказаний вищий навчальний заклад самостійно приймає рішення і провадить свою діяльність у межах основних і додаткових прав, передбачених Положенням про національний заклад (установу) України, затвердженим Указом Президента України від 16.06.1995 № 451/95.

Відповідно до п. 4.3. Статуту відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються в Університеті, а також порядок надання їм академічної відпустки здійснюється відповідно до положення, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти і науки.

Згідно п. 4.5. Статуту підставами для відрахування здобувача вищої освіти з Університету є:

завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою;

власне бажання;

переведення до іншого навчального закладу;

невиконання навчального плану;

порушення умов договору (контракту), укладеного між Університетом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання;

інші випадки, передбачені законом.

Рішення про відрахування (поновлення) здобувача вищої освіти приймається ректором за погодженням з органами студентського самоврядування та первинною профспілковою організацією студентів і аспірантів Університету (якщо дана особа є членом профспілки).

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що рішення приймальної комісії про зарахування вступника може бути скасоване у разі виявлення порушень законодавства з боку вступника, а саме подання недостовірних персональних даних та встановлення його умислу на використання такої недостовірної інформації.

Матеріали справи свідчать про те, що подані позивачкою дані про результати ЗНО, рішення апеляційної комісії про внесення змін до результатів ЗНО позивачки не приймалося і такі зміни не здійснювалися, результати ЗНО стосовно позивачки не анулювалися. Виданий позивачу сертифікат ЗНО і на сьогоднішній день є чинним.

Колегією суддів не встановлено, що у зв'язку з протиправною поведінкою ОСОБА_2 при вступі до навчального закладу було подано недостовірні відомості, а саме дані зазначені в сертифікаті зовнішнього незалежного оцінювання, виданого у 2015 році.

За наведених обставин у відповідача не було законних підстав для видання Наказу № 558-ст «Про скасування записів у наказах «Про зарахування на навчання» та історії навчання студентів», пунктом 2 якого скасовано запис в наказі НУФВСУ від 21.08.2015 №402-ст «Про зарахування на навчання» (код в ЄДЕБО 120821) та всю подальшу історію навчання Позивача (код в ЄДБОУ 2523464) на виконання вимог Генеральної прокуратури України (листи: від 14.07.2016 № 21/2-18310-15, від 28.07.2016 № 21/2-18310-15, від-12.09.2016 № 21/2-18310-15, від 23.09.2016 № 21/2-18310-15) та відповідно до Умов прийому до вищих навчальних закладів України в 2014 році, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 29.10.2013 року №1510, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року, за № 1855/24387, Умов прийому на навчання до вищих навчальних закладів України в 2015 році, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 15.10.2014 року №1172, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за №1390/26167, враховуючи інформацію, надану директором Українського центру оцінювання якості освіти ОСОБА_7 (лист від 10.10.2016 № 02-20-01/1145) (а. с. 25).

В зв'язку з чим суд визнає пункт 2 вищезгаданого наказу незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому, приймаючи таке рішення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, зобов'язані дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу; виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями; виконувати вимоги освітньої (наукової) програми.

Матеріали справи свідчать, що позивач під час навчання у Національному університеті фізичного виховання і спорту України виконувала освітні (наукові) програми, не мала академічної заборгованості відповідно до залікової книжки (а. с. 12-14).

Підпункт 1 частини 1 ст. 32 Закону України «Про вищу освіту» серед принципів діяльності, основних прав та обов'язків вищого навчального закладу визначає автономію та самоврядування.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про вищу освіту» державний нагляд (контроль) за дотриманням вищими навчальними закладами незалежно від форм власності та підпорядкування законодавства у сфері освіти і науки та стандартів освітньої діяльності здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері освіти шляхом здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів.

Отже, визначена законодавством та Статутом Національного університету фізичного виховання і спорту України система його управління, яка передбачає його автономію та самоврядування, а також встановлена Законом «Про вищу освіту» процедура державного нагляду за його діяльністю, не передбачають необхідності виконань вимог Генеральної прокуратури щодо відрахування студентів.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Посилання в рішенні суду першої інстанції на матеріали кримінального провадження №0001181 (а. с. 15), за відсутності вироку суду, на підставі якого було б встановлено вину позивача у використанні завідомо неправдивих відомостей щодо вказаного оцінювання, на думку колегії суддів є безпідставною.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вирок, що набрав законної сили у кримінальній справі, є обов'язковим для суду при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої він ухвалений.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не є учасником у кримінальному провадженні №0001181 та не проходить ні у якому процесуальному статусі, а тому воно не може мати ніякого відношення до позивача та призводити до жодних правових наслідків.

Крім того, на даний час відсутній вирок у вищевказаній кримінальній справі, який набрав законної сили, у зв'язку з чим не може бути обов'язковий для суду, що розглядає цивільну справу.

За наведених обставин є безпідставним і посилання суду першої інстанції на висновок експертів № 078/16 за результатами проведеної комплексної судової комп'ютерно-технічної експертизи та експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 08.06.2016, проведеної в рамках вищезгаданої кримінальної справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 2 688 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313, 314, 315, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Шинкаренко Вікторії Миколаївни до Національного університету фізичного виховання і спорту України про визнання дій неправомірними та скасування наказу задовольнити.

Визнати дії Національного університету фізичного виховання і спорту України щодо відрахування ОСОБА_2 з другого курсу факультету заочного навчання за напрямком підготовки здоров'я людини на здобуття освітнього ступеню бакалавра та скасування всієї історії навчання незаконними.

Визнати незаконним та скасувати пункт 2 Наказу ректора Національного університету фізичного виховання і спорту України від 03 листопада 2016 року №558-ст «Про скасування запису у наказі Національного університету фізичного виховання і спорту України від 21 серпня 2015 року №402-ст «Про зарахування на навчання» та всю подальшу історію навчання ОСОБА_2».

Стягнути з Національного університету фізичного виховання і спорту України на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2 688 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А. Семенюк