Справа № 466/655/15 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/856/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 08 листопада 2016 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, Фаб»яка ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

30.01.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_2-М.Р., ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 403 623,72 грн. та пропорційно судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. В обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 03.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2-М.Р. було укладено кредитний договір №1301/0708/88-115 за умовами якого банк надав останній кредитні кошти у розмірі 55 000,00 дол. США з розрахунку 10% річних за користування кредитом на строк з 03.07.2008 року до 02.07.2018 року.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами, а тому АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. Посилається на те, що виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується Договором поруки №1301/0708/88-115-Р-1 від 03.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_2-М.Р., за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором №1301/0708/88-115 від 03.07.2008 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобовязань за кредитним договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник.

Позивач стверджує, що Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що повідомлявся шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно з умовами кредитного договору, однак зобовязання не виконуються, у звязку з чим, станом на 19.11.2014 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 403 623,72 грн., з яких: 373 924,83 грн. сума заборгованості за кредитом; 29 698,89 грн. сума заборгованості за відсотками.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2-М. Р. та Фаб»яка М. В. на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 403 623,72 грн. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2-М. Р. ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що акт приймання-передачі прав вимоги за кредитним договором № 1301/0708/88-115 від 03.07.2008 року до ПАТ «Дельта Банк» не містить інформацію про передачу прав вимоги саме за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2-М. Р. та ВАТ «Сведбанк», а тому недоведеним є факт переходу прав вимоги за вказаним кредитним договором від первісного кредитора новому. Крім того, зазначає, що банком на підтвердження позовних вимог надано односторонній розрахунок про наявність грошового зобов»язання відповідача по тілу кредиту, відсотках і пені, так як такий є лише відображенням арифметичних розрахунків позивача і не може визначати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Розрахунок не обґрунтовано первинними документами або виписками по рахунках обліку заборгованості по тілу кредиту, нарахуванню та сплаті відсотків. Звертає увагу суду на те, що відповідач була позбавлена можливості виконати вимогу про дострокове погашення кредиту в строки встановлені законодавством, оскільки таку вимогу не отримувала.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, а тому розгляд справи апеляційним судом проведено відповідно до вимог ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст. 305 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу технічними засобоми.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що 03.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2-М.Р. було укладено кредитний договір №1301/0708/88-115 за умовами якого Банк надав останній кредитні кошти у розмірі 55 000,00 дол. США з розрахунку 10% річних за користування кредитом на строк з 03.07.2008 року до 02.07.2018 року (а.с. 6-10, том 1).

З метою забезпечення виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором укладено Договір поруки №1301/0708/88-115-Р-1 від 03.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_2-М.Р., згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором №1301/0708/88-115 від 03.07.2008 року, відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобовязань за Договором, Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник.

26 січня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2-М.Р. укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №1301/0708/88-115 відповідно до умов якого сторони домовились змінити розмір процентної ставки та встановити нову процентну ставку за кредитним договором в розмірі 8% річних, строк дії якої становить з 26.01.2009 року по 26.04.2009 року включно, а після встановлення закінчення строку процентна ставка встановлюється в розмірі 10 % річних без укладення будь-якого додаткового договору до кредитного договору (а.с. 15-16, том 1).

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами, зареєстрований за №№1306, 1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 (а.с. 30-37, том 1).

Отже, ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачці кредитні кошти в сумі 55 000,00 доларів США.

Протягом строку дії кредитного договору відповідачка належним чином не виконувала взятих на себе зобовязань за кредитним договором, що стверджується розрахунком заборгованості за договором №1301/0708/88-115 від 03.07.2008 року, згідно з яким заборгованість позичальника станом на 19.11.2014 року за становить: 403 623,72 грн., з яких: 373 924,83 грн. сума заборгованості за кредитом; 29 698,89 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 28, том 1).

Відповідно до п. 3.1. Договору, позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок №90.02 щомісяця, через касу Банку згідно додатку №1, що є невідємною частиною даного договору.

Згідно з п. 3.2. Договору, проценти за користування Кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення.

Відповідно до п. 3.10 кредитного договору вимога про виконання порушеного зобовязання направляється Банком Позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання Банком. Датою, з якої починається відлік тридцяти денного строку вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням звязку при відправленні листа з повідомленням про вручення.

З матеріалів справи вбачається відповідачам направлено досудові вимоги від 23.09.2014 року та реєстр поштового відправлення таких вимог, якими банк повідомив відповідачів про заборгованість, що виникла у них внаслідок невиконання договірних зобовязань та попередив про наслідки, що можуть мати місце у випадку подальшого невиконання ними умов кредитного договору та договору поруки (а.с. 19, 20, 21, том 1).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно з ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Пунктом 3.9 кредитного договору передбачено право банку при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентам, вимагати дострокового повернення кредиту та сплату процентів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позичальник порушив умови кредитного договору щодо строків платежів відповідно до умов договору, договором передбачено право банку вимоги дострокового повернення кредиту при порушенні строків платежів за договором, у звязку з чим підставною є вимога кредитора про дострокове повернення кредиту та стягнення процентів.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вищезазначеним доказам, що містяться в матеріалах справи.

Твердження апелянта про те, що судом не перевірено достовірність розрахунку заборгованості, колегія суддів вважає безпідставним у звязку з наступним.

Доказами, в розумінні ст.57 ЦПК України, є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак апелянтом на спростування розрахунку позивача не подано жодного первинного документа щодо сплати заборгованості по кредиту, а також не подано будь-якого іншого розрахунку.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на положеннях закону, не містять жодного спростування висновків суду, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_7