АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/895/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1587/К/17 Науменко Я.О.
Категорія - 26 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

судді: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участі секретаря: Видрик А.А.,

за участі: представника Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Мордвінкіна Сергія Вчеславовича,

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 червня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 921 600 грн. у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, втратою професійної працездатності.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 червня 2017 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 35000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також визначаючи розмір моральної шкоди суд не звернув увагу на те, що позивач з 23.06.1999 року по 09.04.2003 року працював на ВАТ «Суха Балка».

Також представник відповідача вважає, що обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я покладено на Фонд соціального страхування, а не на підприємство.

Представник відповідач посилається й на те, що судом не досліджено, що в діях відповідача відсутній такий елемент правопорушення, як протиправність поведінки відповідача, який не приховував від позивача важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, тобто протиправних дій відносно позивача не вчиняв.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 09.12.1992 р. по 08.01.1997 р. та з 04.08.2004 р. по 07.02.2017 р. позивач працював на підприємстві відповідача підземним прохідником, був звільнений за власним бажанням, у зв'язку із виходом на пенсію (а. с.38, 40-42).

Згідно з актом №5 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 11.06.2012 р., нещасний випадок стався внаслідок невиконання ОСОБА_3 вимог інструкції з охорони праці (а.с.11-14).

Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 11.06.2012 р. від 14.06.2012 р. причиною нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці, яке виявилось у тому, що ОСОБА_3 не подбав про особисту безпеку під час виконання трудових обов'язків, оступився і впав, чим порушив вимоги п.1.13 «Инструкции по охране труда №3 для проходчика (подземного)». Нещасний випадок, що стався із позивачем вважається таким, що пов'язаний із виробництвом (а.с.15-18).

З медичного висновку ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 07.07.2016 р. вбачається, що йому встановлені наступні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 і шийна С6, С7 з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромами, перифирічний нейросудинний синдром, часто рецедивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ першого-другого ст.); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого ступеня (а.с. 19-20).

У висновку про умови праці працівника відповідно до гігієнічної класифікації, викладеному у санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці, затвердженої Головним державним санітарним лікарем міста Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів Криворізького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області за №2/2.11.3/3846 від 08.09.2015 р., зазначено, що умови праці ОСОБА_3 за період роботи з 25.08.1991 по 29.11.1992, з 09.12.1992 по 08.01.1997, з 23.06.1999 по 09.01.2003, з 04.08.2004 по даний час - підземним прохідником на проході шахт імені Леніна, «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (правонаступник - ВАТ «Кривбасзалізрудком», трест «Кривбасшахтобуд») за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за важкістю праці - до 3 класу 2 ступеня шкідливості (а.с.21-24).

Криворізьке міськрайонне управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області листом вих. №2/2-11-3/1321 від 12.05.2016 р. про умови праці ОСОБА_3 за періоди роботи з 09.12.1992 по 08.01.1997, з 04.08.2004 р. по теперішній час - підземним прохідником на проходці шахт імені Леніна, «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (правонаступник - ВАТ «Кривбасзалізрудком», трест «Кривбасшахтобуд») надало висновок про умови праці відповідно до гігієнічної класифікації праці, відповідно до якого умови праці позивача за вказаний період на зазначеній посаді у даному підприємстві за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем виробничої локальної вібрації - до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за важкістю праці - до 3 класу 2 ступеня шкідливості (а.с.25).

Згідно з актом розслідування причин хронічного професійного захворювання від 02.08.2016 р. позивачу встановлені хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 і шийна С6, С7 з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромами, перифирічний нейросудинний синдром, часто рецедивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ першого-другого ст.); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого ступеня. На момент розслідування ОСОБА_3 не здатний працювати за професією, переведений на іншу роботу (легку працю). Професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. Осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи не встановлено, через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників дільниць (а.с.26-30).

Позивачу первинно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 20 % згідно з довідкою МСЕК серії ААА №083532 від 16.01.2013 року відповідно до Акту № 5 від 11.06.2012 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від (а.с. 11-14,31).

При повторному огляді 27.10.2016 р. згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААА №043273 позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності, в тому числі: первинно по профзахворюванню 40% (30% - радиколупатія, 10% - ХОЗЛ) а повторно - 20% - трудове каліцтво 2012 р. із 03.10.2016 р. до 01.11.2017 р., а також третю групу інвалідності первинно. Зазначена потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторно-курортне лікування (а.с.33).

Суд, частково задовольняючи позов, виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання нею трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Частиною 3 ст. 28 цього Закону зазначено, що при наявності факту спричинення моральної шкоди потерпілому проводиться страхова виплата за моральну шкоду.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «Є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_3 права на відшкодування моральної шкоди 16.01.2013 року та 27.10.2016 року, вищезазначені положення ст.ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди, не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, під час роботи на якому позивач отримав професійні захворювання.

Тому посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я покладено на Фонд соціального страхування, а не на підприємство, не ґрунтуються на законі та відхиляються колегією суддів.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02 серпня 2016 року, встановлена причина професійного захворювання позивача - праця протягом 12 років в умовах впливу шкідливих факторів.

Згідно з актом №5 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 11.06.2012 р., нещасний випадок стався внаслідок невиконання ОСОБА_3 вимог інструкції з охорони праці (а.с.11-14).

Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 11.06.2012 р. від 14.06.2012 р. причиною нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці, яке виявилось у тому, що ОСОБА_3 не подбав про особисту безпеку під час виконання трудових обов'язків, оступився і впав, чим порушив вимоги п.1.13 «Инструкции по охране труда №3 для проходчика (подземного)». Нещасний випадок, що стався із позивачем вважається таким, що пов'язаний із виробництвом (а.с.15-18).

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному, оскільки згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02 серпня 2016 року, причиною професійного захворювання позивача є його робота, зокрема на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

Посилання в апеляційній скарзі представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» на неврахування судом першої інстанції того, що відповідач не приховав важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, тобто протиправних дій відносно позивача не вчиняв, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки причини виникнення професійного захворювання позивача та обставини щодо незабезпечення відповідачем позивачу безпечних та нешкідливих умов праці встановлені Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 02 серпня 2016 року та Актом проведення розслідування нещасного випадку від 14.06.2012 року, які міститься у матеріалах справи, відповідачем не оспорюються та є дійсними.

Спростовуються й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням та нещасним випадком на виробництві встановлений в судовому засіданні.

Так, моральна шкода, завдана позивачеві, полягає у тому що ним, крім травми ноги на підприємстві, було отримано ще й два хронічні професійні захворювання в період роботи на підприємстві відповідача, тому суд першої інстанції враховував характер захворювань, які проявляються у болях, утрудненням при ході, загальній слабкості, задишці при фізичному навантаженні, періодичному кашлі з утрудненим відходженням слизового харкотиння, періодичному головному болі, запамороченнях. Крім того, у позивача внаслідок отримання трудової травми та професійних захворювань порушений звичайний спосіб життя: його частину домашньої роботи за нього виконує дружина, він обмежений в активному способі життя, оскільки не може разом зі своїми друзями займатися рибальством, грати у футбол та займатися бігом для підтримання свого здоров'я. Вказані обставини свідчать про заподіяння позивачу моральних страждань, які позбавляють його нормальних життєвих зв'язків та потребують додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом необґрунтований розмір моральної шкоди спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

Так, внаслідок нещасного випадку та отриманих професійних захворювань позивач змушений постійно лікуватися, бути не вдома, приймати у великій кількості ліки, які шкідливо впливають на її організм.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на інших підприємствах, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 червня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: