Справа № 439/374/17 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/783/4155/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_5, -

в с т а н о в и л а:

16.03.2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, в якому просила визнати договір купівлі-продажу квартири від 29.06.16 р., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 частково недійсним в частині покупця, визнавши ОСОБА_2 покупцем квартири АДРЕСА_1 замість ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 29.06.16 р. відповідач ОСОБА_3 уклала договір купівлі-продажу квартири та сплатила на користь продавця 303 810 грн. Відповідно до вимог СК України договір купівлі-продажу квартири повинен був бути укладений за попередньою згодою другого з подружжя, на що вказує п. 7 вказаного договору. Чоловік відповідачки по справі, а її син - ОСОБА_5 такої згоди не давав, від його імені таку згоду підписала відповідач по справі, яка діяла від його імені по дорученню. Нотаріус з порушенням закону прийняла згоду на укладення договору від особи, котра діяла від імені її довірителя в своїх інтересах. Наведене означає, що нотаріус протиправно посвідчила угоду, яка не відповідає вимогам закону та порушує її з чоловіком права, оскільки кошти, які було передано за договором купівлі-продажу продавцю, належать їм - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Вона вважала, що квартиру відповідач (її невістка) придбала на її ім»я - ОСОБА_2, про що між ними була домовленість до укладення договору, однак, в подальшому з»ясувалося, що невістка купила квартиру на себе, хоча зобов»язувалася надати їй допомогу лише в оформленні документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу квартири. З часу придбання квартири вона та її чоловік зареєстровані у придбаній квартирі та проживають у ній. У кінці 2016 року вона звернулася до нотаріуса з метою оформити заповіт на користь свого сина , однак у нотаріуса з»ясувалося, що вона не є власником житла, а тому не має права ним розпоряджатися. Вона пред»явила свої претензії невістці, на що остання пояснила, що власником квартири себе не вважає, квартиру на себе оформила помилково, не заперечує проти заміни сторони договору купівлі-продажу. Оскільки квартира придбана за її кошти, вважає, що є всі підстави для заміни сторони покупця за договором купівлі продажу квартири на неї.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири від 29.06.16 р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, частково недійсним в частині покупця, визнавши ОСОБА_2 покупцем квартири АДРЕСА_1 замість ОСОБА_3 договору, відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його необґрунтованим, незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що з тексту оскаржуваного договору вбачається, що при його укладенні відповідач, всупереч ч. 3 ст. 238 ЦК України, вчинила правочин від імені особи, яку вона представляє, у своїх інтересах, що заборонено законом. Вважає, що наведене свідчить про те, що нотаріус протиправно посвідчив договір купівлі-продажу, оскільки вказана угода не відповідає вимогам закону та порушує її право власності. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідачем визнано пред»явлений нею позов, а тому відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, суд за наявності законних підстав мав ухвалити рішення про задоволення позову або постановити ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду. Вказані вимоги закону судом першої інстанції виконано не було.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 29 червня 2016 року між ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 5-6).

У придбаній за вказаним договором квартирі проживає відповідач ОСОБА_2, її чоловік ОСОБА_5 (син позивача) та батьки ОСОБА_5 - позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач визнала позов повністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - третьої, п'ятої та шостої статті 203 ЦК Кодексу, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_2, така , покликаючись на статті 203, 215, 216 ЦК України, а також на статті 234 (правові наслідки фіктивного правочину), 235 (правові наслідки удаваного правочину) ЦК України просила визнати частково недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, хоча не зазначила, які саме вимоги ст. 203 ЦК України було порушено сторонами правочину в момент його укладення та чим оспорюваний правочин порушує її право, оскільки доказів того, що вона уповноважувала відповідача на укладення від її імені договору купівлі-продажу квартири суду не надала, про що свідчить відсутність у матеріалах справи доручення на вчинення від її імені таких дій.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з положеннями статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що відповідач визнає позов повністю, однак таке визнання відповідачем позову суперечить закону, колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності спору між сторонами, позивач вправі усунути порушення її права в інший, позасудовий спосіб, зокрема, шляхом укладення цивільно - правових угод з відповідачем (договору купівлі-продажу, дарування).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.