Дата документу 09.06.2017
Справа № 334/2706/17
Провадження № 2/334/2113/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Дубини Л.А., при секретарі Адаменко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку і відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача, на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 15814,33 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у сумі 9600,00 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 20.01.2017 року по день ухвалення рішення у справі, моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 19.01.2017 року вона була звільнена з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, про що відповідачем було видано наказ №3 від 18.01.2017 року та зроблено відповідний запис у трудовій книжці.

При звільненні роботодавець не здійснив з нею повного розрахунку по заробітній платі, і не здійснив його до часу розгляду справи у суді.

В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

На підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Судом установлено, що ОСОБА_1 працювала у Командитному товаристві «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія», і 19.01.2017 року вона була звільнена з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, про що відповідачем було видано наказ №3 від 18.01.2016 року та зроблено відповідний запис у трудовій книжці.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1 ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ч.1 ст.233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

Судом установлено, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 не здійснив з нею повний розрахунок і не виплатив нараховану заробітну плату за період квітня 2016 року - січня 2017 року, яка складає 15814,33 грн., що підтверджується довідкою про доходи, виданою Командитним товариством «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія».

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

При звільненні з позивачем не було здійснено повний розрахунок, отже, затримка розрахунку за період з 20.01.2017 року по дату судового розгляду становить 95 днів.

Сума середньоденної заробітної плати за період листопад - грудень 2016 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100 та на підставі довідки наданої відповідачем складає 133,50 грн.

Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 95 днів х 133,50 грн. = 12682,5 грн.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, проводиться вiдповiдно до iндексу зростання цiн на споживчi товари i тарифiв на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згiдно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробiтна плата пiдлягає iндексацiї у встановленому законодавством порядку.

За приписами Закону України «Про компенсацiю громадянам втрати частини доходiв у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-111 вiд 19 жовтня 2000 року компенсацiя громадянам втрати частини доходiв у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далi - компенсацiя) провадиться у разi затримки на один i бiльше календарних мiсяцiв виплати доходiв, нарахованих громадянам за перiод починаючи з дня набрання чинностi цим Законом. Пiд доходами у цьому Законi слiд розумiти грошовi доходи громадян, якi вони одержують на територiї України i якi не мають разового характеру: заробiтна плата (грошове забезпечення) та iншi.

Аналогiчна норма мiститься i у «Порядку проведення компенсацiї громадянам втрати частини грошових доходiв у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», який затверджено Постановою КМУ № 159 вiд 21.02.2001 р. (з подальшими змiнами та доповненнями).

Вiдповiдно до п. 3 вказаного Порядку компенсацiї пiдлягають такі грошовi доходи разом iз сумою iндексацiї, якi одержують громадяни в гривнях на теритоpiї України i не мають разового характеру: заробiтна плата (грошове забезпечення).

Згiдно ст. 3 Закону України «Про компенсацiю громадянам втрати частини доходiв у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсацiї обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за вiдповiдний мiсяць (пiсля утримання податкiв i обов'язкових платежiв) на iндекс iнфляцiї в перiод невиплати доходу (iнфляцiя мiсяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Такий же порядок розрахунку суми компенсацiї мiститься i у «Положення про порядок компенсацiї працiвникам втрати частини заробiтної плати у зв'язку 3 порушенням термінів її виплати», затверджене Постановою КМУ № 1427 вiд 20.12.1997 р.

Згiдно з довiдкою відповідача № 123 вiд 13 лютого 2017 року заборгованість з заробiтної плати становила за квітень 1176,14 грн.; травень 1617,93 грн.; червень 1561,94 грн.; липень 1621,55 грн.; серпень 1544,28 грн.; вересень 1789,34 грн.; жовтень 2318,45 грн.; листопад 1702,45 грн.; грудень 1144,17 грн.; січень 1338,08 грн.

Iндекс інфляції у цей перiод склав: квітень 103,5%; травень 100,1% грн.; червень 99,8% грн.; липень 99,9%; серпень 99,7%.; вересень 101,8%; жовтень 102,8%; листопад 101,8%; грудень 100,9%; січень - 101,1%

Індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу становить: 1,001*0,998*0,999*0,997*1,018*1,028*1,018*1,009*100=106,95

Прирост індексу споживчих цін складає:106,95%-100%=6,95

Тож розмiр компенсацiї становить: 15814,33 грн. (заборгованiсть станом на вересень мiсяць) * 6,5/100 = 1027,93 грн.

Вимога щодо стягнення з відповідача штрафу відповідно до ст. 265 КЗпП не підлягає задоволенню, оскільки юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вiдповiдно до ст. 23 ЦК України особа мaє право на вiдшкодування моральної шкоди, завданої внаслiдок порушення її прав.

Вiдповiдно до ст. 237-1 К3пП України вiдшкодування власником моральної шкоди працiвнику провадиться у разi, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав'язкiв i вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає, що позивачем у справі не надано доказів, що обєктивно підтверджують завдання їй моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., а обставини викладені в позові, які стосуються моральних страждань не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, в звязку з чим в цій частині вимог необхідно відмовити.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то Законом України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» передбачено розмір та порядок такого відшкодування.

Видана представником ОСОБА_2 квитанція витрат на правову допомогу в сумі 500,00 грн. відповідає вимогам вказаного закону, і у суду відсутні підстави вважати такий розрахунок необґрунтованим, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а тому підлягають задоволенню, але частково з вищенаведених підстав.

Таким чином, на користь позивачки підлягають стягненню: заборгованість по заробітній платі 15814,33 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати - 1027,93 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 20.01.2017 року по день ухвалення рішення -12682,50 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн., а всього 30024,76 грн.

Згiдно ст.18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто вiдповiдач є вiдповiдальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходiв фiзичних осiб, який утримується з нарахованої виплати.

А отже, виплата стягнутих на користь позивачки сум має бути здійснена з урахуванням вказаних положень

Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Керуючись ст. 10,11,60,88, 212-213, 224-226 ЦПК України , ст. ст. 115, 116,117, 233,237-1 КЗпП України, ст.ст.1, 21, 24 Закону України «Про оплату праці», суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія» ( ) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 15814,33 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати - 1027,93 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 20.01.2017 року по день ухвалення рішення - 12682,50 грн. грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн., а всього 30024,76 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія» ( ) на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.