Справа № 310/800/17
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі : головуючого судді Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання Димовій Л.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: приватний нотаріус Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, заінтересована особа: приватний нотаріус Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю, посилаючись на наступні обставини. Заявник вказав, що 11.07.2014 року померла її мачуха - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку № 36 по вул. Манжиєва в с.Осипенко Бердянського району Запорізької області, що належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.07.2008 року, посвідченого нотаріусом Бердянської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 Заявник вказала, що інших спадкоємців окрім неї немає. Заявник зазначив, що, маючи намір оформити спадщину, як спадкоємець за законом четвертої черги, вона звернулася до приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 для подання заяви про прийняття спадщини, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.07.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки не встанволено факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю.

ОСОБА_1 зазначила, що стосунки між нею та померлою виникли ще коли вона була зовсім маленькою і тому завжди вважала ОСОБА_3 своєю матір'ю, з 1983 року вони разом з померлими- Межуєвою Л.Ф. та батьком ОСОБА_5, який помер 14.04.2013 року, проживали у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заявник вказала, що проживала вже і разом зі своїм сином зі своїми батьками.

В липні 2008 року заявник разом з батьками придбали будинок № 36 по вул. Манжиєва в с. Осипенко Бердянського району Запорізької області, і всі разом переїхали жити до с. Осипенко. В листопаді 2008 року ОСОБА_1 знову вийшла заміж, але подружнє життя не склалося і вона залишилась проживати з батьками. Проживаючи в с. Осипенко і маючи намір оформити всі документи належним чином, ОСОБА_3 та батько заявника - ОСОБА_5 вирішили юридично оформити шлюбні відносини.

15.12.2012 року ОСОБА_1 народила другого сина, і вони всі разом проживали однією сім'єю разом з батьками.

Заявник вказала, що 14.04.2013 року помер її батько - ОСОБА_5 а її мачуха, яка змалку замінила їй матір, ОСОБА_3 тяжко переживала втрату чоловіка і почала дуже хворіти. Ввесь час заявник доглядала її, піклувалась про неї, але 14.07.2014 року ОСОБА_3 також померла і вони з дітьми залишились самі. Заявник зазначив, що також тяжко переживала втрату батька, і тому ніхто з них своєчасно не згадав про необхідність складення заповіту чи переоформлення будинку на її ім'я за життя матері.

Заявник - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала доводи викладені в заяві, просила заяву задовольнити, в подальшому надала до суду заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі

Заінтересована особа приватний нотаріус Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також надав письмові пояснення.

Суд, заслухав заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 296655 ОСОБА_3 померла 11 липня 2014 року.

Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку № 36 по вул. Манжиєва в с.Осипенко Бердянського району Запорізької області, що належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.07.2008 року, посвідченого нотаріусом Бердянської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4

Судом встановлено, що заявник, маючи намір оформити спадщину, як спадкоємець за законом четвертої черги звернулася до приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 для подання заяви про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 від 13.07.2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3, яка помрела 11.07.2014 року, оскільки ОСОБА_1 не надала документів, які б підтверджували, що вона є спадкоємцем четвертої черги.

В судовому засіданні встановлено, що стосунки між ОСОБА_1 та померлою виникли ще з 1983 року, коли вони разом з померлими - ОСОБА_3 та батьком заявника- Лісаченком В.В., проживали разом у ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановлено, що в липні 2008 року заявник разом з батьками придбали будинок № 36 по вул. Манжиєва в с. Осипенко Бердянського району Запорізької області, і всі разом переїхали жити до с. Осипенко. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС №262700 від 18.04.2013 року помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_5 Встановлено, що весь час заявник доглядала ОСОБА_3, піклувалась про неї по день її смерті.

Дані факти також підтверджуються і показаннями свідків, опитаних в судовому засіданні, а також іншими письмовими доказами.

В судовому засіданні встановлено, що заявник мешкала з померлою ОСОБА_3 однією сім»єю з 1983 року по день її смерті по 11.07.2014 року.

Відповідно до ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема,вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Вимога заявника про визнання її спадкоємцем четвертої черги не підлягає задоволенню, оскільки вона є зайвою, тому що судом встановлено, що заявниця мешкала з померлою ОСОБА_3 однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, тому у відповідності до закону , а саме до ст. 1264 ЦК України вона належить до кола спадкоємців четвертої черги за законом і визнання цього факту в судовому порядку непотрібно.

Згідно зі ст. 256 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявник в позасудовому порядку позбавлений можливості одержати документи, які б підтверджували факт спільного проживання однією сім»єю, який вона прохає встановити суд.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення його особистих майнових прав, в даному випадку отримання спадщини після смерті ОСОБА_3

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягаючою частковому задоволенню.

На підставі 1258,1264,1268 ЦК України і керуючись ст.. ст.256 , 257, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: приватний нотаріус Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім"єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 1983 року по день смерті ОСОБА_3, яка померла 11.07.2014 року.

В задоволенні решти вимог заявника відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: