АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1509/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1484/17Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді: Дорош А.І.

Суддів: Одринської Т.В., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

за участі:

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ОСОБА_1» про захист прав споживача та визнання договору банківського вкладу частково недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ОСОБА_1» про захист прав споживача та визнання договору банківського вкладу частково недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що 23 травня 2008 року між ним і ВАТ ««ОСОБА_6 ОСОБА_1» укладено договір банківського вкладу, за умовами якого банк прийняв від нього 30 000 доларів США зі сплатою 25 % річних за користування вкладом та з кінцевим терміном повернення коштів 23 травня 2009 року. Зазначав, що пункти договору відносно порядку нарахування процентів на банківський вклад є несправедливими, оскільки зумовлюють дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду вкладника та обмежують його право, як споживача послуг, на нарахування і отримання процентів за банківським вкладом.

12.08.2016 р. представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 подав заяву про збільшення позовних вимог та просив суд визнати недійсним наступні пункти договору №20/02-02/09 банківського вкладу«Універсальний» від 23 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_6 ОСОБА_1», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 ОСОБА_1», а саме:

- п. 1.1. в частині, що днем закінчення строку вкладу, є 23 травня 2009 року;

- п.п. 2.4.1. п. 2.4. в частині, що закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу, встановлений п. 1.1. договору;

-п.п. 2.4.5. п. 2.4. в повному обсязі, що банк не нараховує відсотки на суму вкладу після закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1. договору;

-п. 6.2. договору в повному обсязі, що строк дії цього договору не продовжується. Після закінчення строку вкладу, згідно з пунктом 1.1. сторони можуть укласти новий договір на умовах, що пропонуються банком на момент укладання (т.1 а.с.72-83).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсними п.п. 2.4.1. п. 2.4. договору №20/02-02/09 банківського вкладу«Універсальний» від 23 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_6 ОСОБА_1», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 ОСОБА_1», в частині, закінчення нарахування відсотків день закінчення строку вкладу, встановлений п. 1.1. договору (23 травня 2009 року).

Визнано недійсним п.п. 2.4.5. п.2.4. договору № 20/02-02/09 банківського вкладу «Універсальний» від 23 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_6 ОСОБА_1» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 ОСОБА_1», в повному обсязі, що банк не нараховує відсотки на суму вкладу після закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1. договору (23 травня 2009 року).

У задоволенні позовних вимог про визнання недійсним пункту 1.1. договору № 20/02-02/09 банківського вкладу «Універсальний» від 23 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_6 ОСОБА_1», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 ОСОБА_1», в частині, що днем закінчення строку вкладу є 23 травня 2009 року та визнання недійсним в повному обсязі п. 6.2. договору № 20/02-02/09 банківського вкладу «Універсальний» від 23 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_6 ОСОБА_1», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 ОСОБА_1», що строк дії цього договору не продовжується. Після закінчення строку вкладу, згідно з пунктом 1.1. сторони можуть укласти новий договір на умовах, що пропонуються банком на момент укладання відмовлено (т.1 а.с. 201-210).

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_3 за дорученням ОСОБА_5 - відхилено.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ОСОБА_1» - задоволено.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсними п.п. 2.4.1. п. 2.4. договору №20/02-02/09 банківського вкладу «Універсальний» від 23 травня 2008 року, в частині, що закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу, встановлений п. 1.1. договору, а також п.п. 2.4.5 п. 2.4. вказаного договору, що банк не нараховує відсотки на суму вкладу після закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1. договору.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 - відмовлено.

В іншій частині рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ«ОСОБА_6 ОСОБА_1» судові витрати в розмірі 638 грн., сплачені за подачу апеляційної скарги (т.2 а.с.113-117).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.05.2017 р. відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року та рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року.

28.04.2017 р. до місцевого суду надійшла апеляційна скарга другого представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 на рішенняМиргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року, тобто після закінчення апеляційного розгляду даної справи за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_3 на вище вказане рішення місцевого суду.

11.05.2017 р. до апеляційного суду надійшла дана цивільна справа.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним п. 1.1. договору банківського вкладу від 23 травня 2008 року, що днем закінчення строку вкладу є 23 травня 2009 року та визнання недійсним у повному обсязі п. 6.2. вказаного договору, ухваливши в цій частині нове рішення про задоволення вимог. Вказує, що вказані умови договору суперечать вимогам закону, оскільки є несправедливими по відношенню до ОСОБА_5, як споживача. В іншій частині рішення місцевого суду просить залишити без змін (т.2 а.с. 130-134).

Таким чином, предметом даного апеляційного розгляду є рішення місцевого суду за вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_2, в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання недійсними наступних пунктів договору №20/02-02/09 банківського вкладу «Універсальний» від 23 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_6 ОСОБА_1», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 ОСОБА_1», а саме п. 1.1. в частині, що днем закінчення строку вкладу, є 23 травня 2009 року та п. 6.2. договору в повному обсязі, що строк дії цього договору не продовжується. Після закінчення строку вкладу, згідно з пунктом 1.1. сторони можуть укласти новий договір на умовах, що пропонуються банком на момент укладання.

В іншій частині рішення місцевого суду в апеляційному порядку не переглядається, виходячи зі змісту ч.1 ст. 303 ЦПК України, представник позивача в іншій частині рішення місцевого суду просить залишити без змін, тобто згоден з цією частиною рішення суду.

На даний час набрало законної сили та є чинним рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року, яким відмовленоОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними п.п. 2.4.1. п. 2.4. договору №20/02-02/09 банківського вкладу «Універсальний» від 23 травня 2008 року в частині, що закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу, встановлений п. 1.1. договору, а також п.п. 2.4.5 п. 2.4. вказаного договору, що банк не нараховує відсотки на суму вкладу після закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1. договору.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку про відхилення скарги представника ОСОБА_5 з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України ЦПК України якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у звязку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 318 ЦПК України залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в ч. 1 цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до ст. 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Якщо після розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд постановив ухвалу про залишення рішення суду першої інстанції без змін, але за результатами розгляду апеляційної скарги другої сторони, що відбувся на підставі ч. 1 ст. 318 ЦПК України, ухвалив нове рішення по суті, він має вирішити питання про скасування своєї попередньої ухвали з огляду на ч. 2 ст. 318 цього Кодексу, оскільки наявність у справі двох ухвал апеляційного суду призводить до суперечностей у питанні набрання законної сили рішенням районного суду.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 травня 2008 року між ОСОБА_5 і Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» укладено договір № 20/02-02/09 на вклад «Універсальний», згідно п. 1.1. якого, ОСОБА_5 передав, а банк прийняв на вклад «Універсальний» на умовах договору грошові кошти в доларах США на суму 30 000 строком на 12 місяців. Днем закінчення строку вкладу є 23 травня 2009 року.

Порядок нарахування та сплати відсотків визначений у п. 2.4 договору.

Відповідно до п.п. 2.4.1. договору початком періоду нарахування відсотків є день зарахування суми грошових коштів, яка визначена у п. 1.1., на рахунок вкладника, закінченням є день закінчення строку вкладу, встановлений у п. 1.1. договору.

Підпунктом 2.4.5. встановлено, що банк не нараховує відсотки на суму вкладу після закінчення строку вкладу, визначеного п. 1.1. договору.

Згідно п. 6.2. строк дії договору не продовжується. Після закінчення строку вкладу, згідно з п. 1.1., сторони можуть укласти новий договір намовах, що пропонується банком на момент його укладення (т.1 а.с. 9-10).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_1» про стягнення сум вкладу, відсотків, пені та 3 % річних від суми боргу, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 08 жовтня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_1» на користь ОСОБА_5 в рахунок повернення депозитного вкладу по договору на вклад «Універсальний» № 20/02-02/09 від 23 травня 2008 року 30 000 доларів США вкладу по договору, 6 716, 58 доларів США неповернутих відсотків за весь час дії договору, 1 999, 72 доларів США 3 % річних за час затримки повернення вкладу, 5 475 доларів США пені, а всього 44 191, 30 доларів США (що за офіційним курсом Національного банку України на день вирішення справи еквівалентно 353 221, 06 грн.) (т.1 а.с. 33-37).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними п. 1.1. в частині, що днем закінчення строку вкладу є 23 травня 2009 року та п. 6.2. договору в повному обсязі, місцевий суд виходив з того, що визнання зазначених умов спірного договору фактично змінить вид банківського вкладу із строкового на безстроковий, з чим суд не може погодитися, оскільки всі положення спірного договору свідчать про бажання (намір) укладення позивачем саме строкового договору банківського вкладу.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін прямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст.627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого поставною Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, сума, строки та умови приймання вкладів (депозитів) визначаються між банком та вкладником на договірних засадах.

Якщо сторонни досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207,640 ЦК України та уклали договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Аналіз змісту договору дає підстави для висновку, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, що є обовязковими для договорів даного виду та містить усю вичерпну інформацію щодо порядку нарахування та сплати відсотків. Зокрема, при його укладенні сторони узгодили, що вклад вноситься на термін до 23 травня 2009 року, встановлена у розмірі 25 % відсоткова ставка нараховується виключно в строк дії вкладу, а продовження строку вкладу допускається лише за умови укладення нового договору на умовах, що будуть запропоновані банком на момент його укладення.

Умови на яких укладався договір були чітко визначені у змісті договору, а факт ознайомлення з істотними умовами договору та спрямованості волевиявлення сторін на його укладення підтверджується власноруч поставленими підписами представника банка і клієнта ОСОБА_5 (а.с. 10).

Згідно ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Умовами договору банківського вкладу від 23 травня 2008 року передбачено, що днем закінчення строку дії вкладу є 23 травня 2009 року (пункт 1.1. договору). Закінчення строку дії договору є підставою для закриття рахунку вкладника (пункт 5.4 договору). Підпунктом 2.4.5 договору визначено, що банк не нараховує відсотки після закінчення строку вкладу, визначеного у пункті 1.1 договору, тобто після 23 травня 2009 року. Крім того, у пункті 6.2 договору зазначено, що строк дії цього договору не продовжується, а після закінчення строку вкладу згідно з пунктом 1.1 сторони можуть укласти новий договір на умовах, що пропонуються банком на момент його укладення.

Підпунктом 3.4.1 договору передбачено, що вкладник зобовязаний був чітко дотримуватися умов та положень цього договору. У підпункті 3.2.3 договору визначено, що після закінчення строку договору на вклад позивач повинен був отримати всі належні йому суми коштів за цими договором готівкою або шляхом безготівкового перерахування на його рахунки і таке перерахування мало здійснюватися шляхом оформлення вкладником письмової заяви встановленого зразка.

Вкладник не звертався до банку в день закінчення строку дії вкладу з вимогою про повернення вкладу та взагалі не звертався із заявою щодо подовження строку дії вкладу.

Договором не передбачено його автоматичної пролонгації (без додаткового погодження між сторонами) та зміни умов в односторонньому порядку.

Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобовязань за цим договором після закінчення терміну його дії.

Отже, аналіз правових норм та умов договору дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобовязання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, встановлений цим договором.

Закінчення строку дії депозитного договору в разі невиконання зобовязань не припиняє зобовязальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обовязок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді цивільної справи № 6-2861цс15 за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_1» про стягнення процентів за договором банківського вкладу та трьох відсотків річних, яка, відповідно до положень ст. 3607 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України ( т.1 а.с.119-121).

За таких обставин, зобовязання банку в розмірі та на умовах, визначених договором строкового банківського вкладу припинилися у строк, установлений цим договором.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстнації в оскарженій частині. Звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами, позивач намагається внести зміни до укладеного між сторонами договору щодо закінчення строку дії вкладу, що фактично змінить правовідносини укладеного між сторонами договору строкового банківського вкладу та створить для банку нові зобовязання щодо нарахування відсотків за банківським вкладом поза межами його дії.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_2 на рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання недійсними наступних пунктів договору №20/02-02/09 банківського вкладу «Універсальний» від 23 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_6 ОСОБА_1», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 ОСОБА_1», а саме п. 1.1. в частині, що днем закінчення строку вкладу є 23 травня 2009 року та п. 6.2. договору в повному обсязі, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги представника ОСОБА_5 та залишення без змін рішення місцевого суду в цій частині.

При цьому колегія суддів звертає увагу на наступне. Виходячи з того, що рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року в частині, якою відмовленоОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними п.п. 2.4.1. п. 2.4. договору №20/02-02/09 банківського вкладу «Універсальний» від 23 травня 2008 року в частині, що закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу, встановлений п. 1.1. договору, а також п.п. 2.4.5 п. 2.4. вказаного договору, що банк не нараховує відсотки на суму вкладу після закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1. договору, є чинним. Апеляційна скарга другого представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 на рішення місцевого судувід 12 січня 2017 року не містить доводів щодо незаконності вказаного рішення в частині п.п. 2.4.1. п. 2.4. договору №20/02-02/09 банківського вкладу «Універсальний» від 23 травня 2008 року, бо цим рішенням вимоги позивача були задоволені та потім апеляційним судом відмовлено у їх задоволенні, при даному апеляційному розгляді колегія суддів погоджується з рішенням апеляційного суду від 12 квітня 2017 року у цій частині, підстав для перегляду рішення місцевого суду в апеляційному порядку та ухвалення іншого рішення в цій частині колегія суддів не вбачає, колегія суддів звертає увагу, що у даній апеляційній скарзі представник позивача просить рішення місцевого суду в цій частині залишити без змін, але колегія суддів приходить до висновку про те, щоз метою запобігання суперечностей (при наявності у справі двох судових рішень апеляційного суду), у резолютивній частині даного судового рішення слід вказати висновок колегії суддів щодо оскарженої представником позивача в межах доводів апеляційної скарги частини рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ОСОБА_1» про визнання недійсними п. 1.1. в частині, що «днем закінчення строку вкладу є 23 травня 2009 року» та п. 6.2. договору в повному обсязі, що «строк дії цього договору не продовжується. Після закінчення строку вкладу, згідно з пунктом 1.1. сторони можуть укласти новий договір на умовах, що пропонуються банком на момент укладання», договору №20/02-02/09 банківського вкладу «Універсальний» від 23 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_6 ОСОБА_1», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 ОСОБА_1» - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І: