справа № 361/3950/17
провадження № 2-з/361/130/17
УХВАЛА

13 жовтня 2017 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю жінки і чоловіка без шлюбу та визнання права власності частку спільного сумісного майна, у якому просить встановити факт її проживання однією сімєю з ОСОБА_2 у період з 01 січня 2003 року по 18 жовтня 2015 року та визнати за нею право власності на 2/3 частки спільного майна (двох житлових будинків, квартири, пяти земельних ділянок, автомобіля, грошових коштів), набутих ними у вказаний період спільного проживання.

Ухвалою суду від 11 вересня 2017 року провадження у цій справі відкрито, призначено справу до судового розгляду на 15 листопада 2017 року.

12 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на все спірне майно, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 має реальну можливість відчужити спірне майно на власний розсуд, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві та знаходяться у нього або в інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не виклала обставин, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Доказів на підтвердження викладених у заяві обставин щодо належності на день подачі нею заяви про забезпечення позову всього спірного майна відповідачеві ОСОБА_2, а також обставин щодо відчуження останнім спірного майна позивач суду не надала. Інші відомості, потрібні для забезпечення позову, зокрема документи, що містять відомості про число, місяць і рік народження, місце проживання, ідентифікаційні номери сторін, які необхідно зазначити в ухвалі про забезпечення позову як виконавчому документі, позивачем до вказаної заяви теж не додано.

Згідно із ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає поверненню позивачу, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 153, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути позивачеві.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із такою ж заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.