Справа № 183/5694/16
№ 2/183/430/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.,

секретаря Макаренко А.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Куценко Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області третя особа - Міністерство оборони України про визнання незаконними рішень, визнання права на приватизацію, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :
11 жовтня 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, треті особи - Міністерство оборони України, Гвардійська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання незаконним рішення, визнання права на приватизацію, зобов`язання вчинити певні дії.

07 квітня 2017 року позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з уточненим позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області третя особа - Міністерство оборони України про визнання незаконними рішень, визнання права на приватизацію, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 посилалися на те, що позивач ОСОБА_2 проходила військову службу у Збройних силах України з 10.08.1994 року, звільнена з військової служби у відставку за скороченням штатів у зв`язку з реформуванням Збройних сил України з 12.12.2005 року.

Позивачі зазначили, що вони проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1

В зазначену вище квартиру ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 вселилися на підставі ордеру, виданого 12.03.2003 року Гвардійською квартирно-експлуатаційної частиною району.

Позивачі зазначили, що в зв`язку із зверненням до суду їм стало відомо, що 25 червня 2003 року Гвардійською селищною радою Новомосковського району Дніпропетровської області було винесене рішення № 6-10/ХХІV згідно до якого квартирі, в якій вони проживають було надано статус службової.

Позивачі зазначили, що рішення є протиправним, оскільки містить посилання на ст. 279 УК України (в редакції 1963 року), яка була виключена з зазначеного кодексу на підставі Указу Президії Верховної Ради України № 278-11 від 20.05.1985 року, крім того, у відповідності до ст. 118 ЖК України, жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів, в зв`язку з чим, Гвардійська селищна рада не мала повноважень щодо надання жилому приміщенню статусу службового.

Ордер, на підставі якого їм надано право на вселення в квартиру був отриманий 12.03.2003 року, а рішення про включення житла до статусу службового прийняте 25.06.2003 року, але, вони жодним чином не були повідомлені про розгляд зазначеного питання та про винесене рішення.

01.09.2014 року ОСОБА_2 , за згодою ОСОБА_3 звернулася до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, як органом приватизації, було винесене рішення № 2498 від 04.09.2014 р., яким їй відмовлено у передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, в зв`язку з тим, що військове містечко смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області віднесене до числа «закритих» та не підлягає приватизації.

Позивачі зазначили, що дії відповідача вважають неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В зв`язку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 6-10/ХХІV від 25 червня 2003 року;

-визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 2498 від 04.09.2014 р. про відмову їм, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в приватизації квартири АДРЕСА_2 ;

-визнати їх, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 ;

-зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, як орган приватизації, прийняти відповідні заходи щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 .

В судове засідання представник позивачів підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Представник відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те. що спірне житло є службовим, крім того, житловий фонд смт. Гвардійське Новомосковського району є військовим майном, спірне житло не підлягає приватизації, оскільки перебуває на території закритого військового містечка.

Представник відповідача - Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився.

Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01.01.2003 року між Будинкоуправлінням № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційною частиною району і ОСОБА_2 був укладений Типовий договір найма житла в будинках державного і комунального житлового фонду.

На підставі ордеру, виданого 12.03.2003 року Гвардійською квартирно-експлуатаційної частиною району, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 набули право на вселення в житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що на момент видачі ордеру, квартирі не був наданий статус службової.

25 червня 2003 року Гвардійською селищною радою Новомосковського району Дніпропетровської області було винесене рішення № 6-10/ХХІV згідно до якого квартирам, в тому числі і квартирі АДРЕСА_2 було надано статус службових.

Суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Гвардійської селищної ради підлягають частковому задоволенню, з наступного.

Рішення прийняте з посиланням на норми ст. 279 УК України (в редакції 1963 року), яка була виключена з зазначеного кодексу на підставі Указу Президії Верховної Ради України № 278-11 від 20.05.1985 року.

Також, у відповідності до ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для застелення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин п<повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

В зв`язку з наведеним, Гвардійська селищна рада не мала повноважень щодо надання жилому приміщенню статусу службового.

Крім того, до числа службових включаються, як правило, вільні жилі приміщення, або за згодою осіб, які набули право на користування зазначеними жилими приміщеннями.

Оскільки ордер на вселення був виданий раніше, ніж винесене оскаржуване рішення, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повинні були бути повідомленими про розгляд зазначеного питання та про прийняте рішення, в той же час, суду не надано доказів того, позивачі повідомлялися про прийняте рішення, чим порушені права позивачів як користувачів житловим приміщенням.

В той же час, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки рішення Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 6-10/ХХІV від 25 червня 2003 року стосується надання статусу службових також і іншим жилим приміщенням, рішення підлягає скасуванню тільки в частині надання квартирі позивачів статусу службової і вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що згідно довідки про склад сім`ї, виданої 01.06.2016 року Будинкоуправлінням № 1 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Встановлено, що вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебувало у повному оперативному управлінніКвартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська.

У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно п. 3.2.4 Положення, на Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська покладений обов`язок та повноваження щодо утримання житлового фонду.

У відповідності до Спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України № 322/1/18дск від 17.10.2016 року, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровськ був перейменований у Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро.

Положенням про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, затвердженого Наказом начальника Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 15.12.2016 №4 визначено, що зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, дислокованих у межах відповідальності КЕВ Дніпро, казармено-житловим фондом, комунальними спорудами, обладнанням та майном квартирно-експлуатаційної служби, ведення обліку аналіз наявності і стану, правильного та раціонального використання земель, казармено-житлового фонду, комунальних споруд і обладнання; організація забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями; організація технічної експлуатації, поточного ремонту казармено-житлового фонду, комунальних споруд і обладнання та контроль за їх виконанням., тощо.

На підставі наказу Міністра оборони України № 1 від 03 січня 1993 року «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають в будинках Міністерства оборони України», приватизація житлового фонду проводиться в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», крім того, на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки), покладені обов`язок здійснювати приватизацію квартир житлового фонду Міністерства оборони України.

Статтею 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Судом встановлено, що 01.09.2014 року ОСОБА_2 , за згодою ОСОБА_3 звернулася до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, як органом приватизації, було винесене рішення № 2498 від 04.09.2014 р., яким їй відмовлено у передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, в зв`язку з тим, що військове містечко смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області віднесене до числа «закритих» та не підлягає приватизації.

Суд приходить до висновку, що рішення Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська є протиправним, з наступного.

Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень ( підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в зв`язку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду», який прийнято 19.06.1992 р. за № 2482-Х11.

Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2 ст.2 цього Закону.

Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків пам`яток садове - паркового мистецтва, історико культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири ( будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС».

Згідно Положенню, затвердженому Наказом Міністра оборони України №215 від 21.04.2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03.07.2013 року визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03.09.2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_5 був затверджений останній чинний ( він базується на Наказі Міністра оборони СРСР №75 від 22.02.1977 р.) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

На підтвердження того, що смт. Гвардійське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15.09.2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.

Судом встановлено, що законодавством України не визначене юридичне поняття «закрите військове містечко», в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», в ійськове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
На підставі ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядком вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1282 від 29 серпня 2002 року, (далі - Порядок), передбачена процедура вилучення військового майна з оперативного управління військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил (далі - військові частини), та його безоплатної передачі до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном (далі - органи, уповноважені управляти державним майном), самоврядним установам і організаціям, які провадять свою діяльність в інтересах національної безпеки і оборони та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.
Пунктом 4 Порядку визначено, що передача військового майна органам, повноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність проводиться за рішенням: Міноборони - щодо об`єктів, визначених у підпунктах 3 і 4
пункту 2-1 цього Порядку, а саме: 4) житловий фонд, інші об`єкти соціальної та інженерної інфраструктури, що перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі майнових комплексів.
Таким чином, у відповідності до Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1282 від 29 серпня 2002 року, саме Міністр Оборони України має повноваження щодо передачі житлового фонду у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.
На підставі вищенаведеного Порядку, наказом Міністра Оборони України № 569 від 15.09.2011, надане розпорядження про безоплатне вилучення з балансу Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району військового майна та передачу його у комунальну власність територіальних громад згідно Переліком військового майна, що безоплатно передається в комунальну власність територіальної громади селища Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області (Додаток № 1 до наказу), Переліком військового майна, що безоплатно передається в комунальну власність територіальної громади селища Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області (Додаток № 2 до наказу).

У відповідності до Додатку № 1 до вищенаведеного наказу, до майна, яке передається у комунальну власність смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області входить житловий будинок АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що спірне житло фактично не передане у комунальну власність територіальної громадисмт. Гвардійське Новомосковського району дніпропетровської області.

Суд приходить до висновку, що Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» є пріоритетним при застосуванні до спірних правовідносин, зазначений закон визначає вичерпний перелік житла, яке не підлягає приватизації, але, судом не встановлені перешкоди щодо приватизації спірного житла.

Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року передбачене, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно п.5 ст.5 вищевказаного Закону України кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що позивачі зареєстровані в спірному житловому приміщенні, крім того, участі у приватизації державного житлового фонду не брали.

Згідно п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» орган приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.1999 р. затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.

У відповідності до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро заперечує право позивача на приватизацію спірного житлового приміщення.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.

Так, зокрема, наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.

Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої, 1. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. 2. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у
гуртожитку. 3. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. 5. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.
Судом встановлено, що тривалий час, з 2014 року відповідачем, як органом приватизації, не прийняте рішення за заявою позивача щодо передачі житла у власність, в порушення місячного строку для прийняття рішення, встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідачем не вчинені дії, щодо передачі у власність позивачу спірного житлового приміщення.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро вжити належних та достатніх заходів щодо приватизації спірної квартири, у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, Законом України «Про правовий режим майна у Збройних сил України, Законом України, «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитків у власність громадян, затверджене Наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, ст. ст. 10,11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :
Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково

Визнати протиправним та скасувати рішення Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 6-10/ХХІV від 25 червня 2003 року в частині надання статусу службової квартирі АДРЕСА_2

Визнати право ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на приватизацію квартири АДРЕСА_2 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 2498 від 04.09.2014 р. про відмову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в приватизації квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, як орган приватизації, прийняти відповідні заходи щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 , у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 551,20 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна грн. 20 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький