Справа № 466/4492/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/5492/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мікуш Ю.Р.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю: ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_4 25 000 грн. суму основного боргу за договором позики, інфляційні витрати у розмірі 22 234,63 грн., 3% річних в розмірі 1822,60 грн., а всього 49057,23 грн. (сорок девять тисяч пятдесят сім гривень двадцять три копійки).

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_4 551,20 грн. (пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок) витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що договір позики на зазначену суму був укладений між ним та позивачем ОСОБА_4, про що йому була видана розписка. За цим договором позики борг був повернутий у повному обсязі , що підтвердила позивач в судовому засіданні при свідках. Вказує, що він працював в ТОВ «Захід-торг- Сервіс», менеджером транспортно-експедиційної діяльності, а заступником директора на цьому підприємстві був позивач ОСОБА_4, протягом всього періоду його роботи і по сьогоднішній день його зарплатна картка знаходилась в руках позивача, який і отримував його заробітну плату в рахунок погашення боргу. Після повного розрахунку з позивачем ОСОБА_2 був звільнений з ТОВ «Захід-торг- Сервіс» за власним бажанням, що підтверджує ту обставину, що жодних майнових спорів на момент його звільнення не було.

На думку апелянта вимога про стягнення коштів є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за його рахунок.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 05 серпня 2013 року позивач ОСОБА_4, за усним договором позики передав відповідачу ОСОБА_2 у позику грошову суму у розмірі 25 000 грн. Даний договір оформлений письмовою розпискою відповідача від 05 серпня 2013 року (а.с.5). Кінцевий строк повернення позики був до 05 грудня 2013 року. ОСОБА_2 своїх зобовязань відповідно до договору позики не виконав, не провівши жодної оплати по поверненню позики та отримані кошти за договором позики не повернув.

Згідно ст.3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, а відповідно до ст.11 цього Кодексу - підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст.1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

У відповідності до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Крім цього ч. 2 цієї ж статті передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається зі змісту ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із матеріалів справи убачається, що договір позики міжОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений у письмовій формі та в підтвердження такого, останній написав власноручно розписку про отримання ним вказаних у договорі коштів із зобов'язанням повернути їх до 05 грудня 2013 року (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_2 своїх зобов'язань по договору позики не виконав і борг у визначений договором строк не повернув.

Твердження апелянта стосовно того, що повертав позивачу борг шляхом стягнення його із заробітної плати спростовуються наявною в матеріалах справи відповіддю директора ТОВ «Захід Торг Сервіс» ОСОБА_6 на запит, з якого вбачається, що ОСОБА_2 дійсно працював менеджером транспортно експедиційної діяльності ТОВ «Захід Торг Сервіс» з 01.08.2013 року по 16.09.2014 року та жодних відрахувань із його заробітної плати на користь ОСОБА_4 ТОВ «Захід Торг Сервіс» не здійснювало (а.с.22).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.303,п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_7