У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування збитків та стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі ОСОБА_8 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування збитків та стягнення грошових коштів. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_6 послалася на те, що у 2011 році вона домовилася з відповідачем ОСОБА_7 про здійснення ремонтних робіт у її квартирі АДРЕСА_1 та здійснення закупівлі частини будівельних матеріалів. Фактично між сторонами було укладено договір підряду на виконання будівельних робіт. На виконання досягнутих домовленостей позивач передала відповідачеві 88 тис. грн. Разом з тим, ОСОБА_7 не було виконано у повній мірі своєї частини договірних зобов'язань, не виконано усі обумовлені сторонами будівельні роботи, не підтверджено належними та необхідними розрахунковими документами придбання будівельних матеріалів і обладнання, безпідставно завищено вартість виконаних робіт та кількість придбаних матеріалів, тощо. Крім того, позивач зазначила, що ОСОБА_7 неправомірно заволоділа її майном на загальну суму 400 грн. Посилаючись на норми ст. ст. 852, 858 ЦК України, позивач просила суд стягнути з відповідача 67 203 грн в рахунок відшкодування збитків, пов'язаних з відступом від умов договору підряду та істотних недоліків у оплачених роботах, а також, посилаючись на норми ст. 1212 ЦК України, просила стягнути з ОСОБА_7 400 грн компенсації майна, яким остання неправомірно заволоділа.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 67 203 грн в рахунок відшкодування збитків за невиконану належним чином роботу, 400 грн в рахунок компенсації вартості майна та 676,03 грн судового збору.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (стаття 837 ЦК України).

Відповідно до ст. 841 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

За положеннями ч. 1-4 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв'язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, з дотриманням вимог ст. ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України, визначившись правильно з характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з недоведеності позовних вимог. Апеляційним судом було обґрунтовано зауважено, що неналежне виконання відповідачем проведених ремонтних робіт ґрунтуються на припущеннях. Жодного висновку експерта про якість проведених робіт, їх обсяг та вартість витрат у матеріалах справи не міститься. Позивачем не надано належних доказів які саме роботи повинна була виконати відповідач, докази фактично виконаних робіт та їх недоліки, в чому вони проявилися, вартість будівельних робіт, строки їх виконання.

Разом з цим, апеляційний суд правильно відхилив, як належний доказ, кошторис вартості ремонтних робіт коттеджу, який розташований по вул. Петровського, 22-1, виконаний у 2013 році (а.с.10-13, т. 1), оскільки не можливо порівняти обсяг робіт зазначений у кошторису із обсягом будівельних робіт, які було обумовлено виконати між сторонами та обсяг фактично виконаних будівельних робіт. Надана кошторисна документація не містить вартості матеріальних ресурсів (а.с.12, т. 1), для порівняння використаних відповідачем коштів на придбання будівельних матеріалів.

Крім того, апеляційним судом під час розгляду справи з'ясовано, що у 2013 році позивачем проведено ремонтні роботи щодо перепланування будинку, а отже встановити обсяг виконаних відповідачем робіт та їх якість не є можливим.

Апеляційним судом встановлено, що між сторонами була укладена усна домовленість щодо проведення на замовлення позивача ремонтних робіт, в той час як за змістом ст.ст. 856, 875 ЦК України між сторонами має бути укладено договір у письмовій формі із викладенням всіх істотних умов.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи апеляційним судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі ОСОБА_8 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова