Справа№592/6938/17
Провадження №2/592/1851/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді - Алфьорова А.М., за участю секретаря - Літовченко С.М., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника Служби у справах дітей Сумської міської ради - Ярмоленко М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до з вказаним позовом свої вимоги обґрунтовує тим, що є матір'ю ОСОБА_2, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила сина - ОСОБА_4 Відомості про батька дитини зазначено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. ОСОБА_4 був влаштований до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини на повне державне забезпечення за заявою матері, ОСОБА_2, у зв'язку з неможливістю матеріально та фізично утримувати сина. Відповідач 27.05.2016 р. в приміщенні Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини написала заяву про відмову забирати із закладу свого сина ОСОБА_4, про що складено акт. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07.06.2016 р. було розглянуто питання щодо дозволу позивачу забрати свого онука в свою сім'ю на виховання та проживання, з послідуючим призначення опікуном над дитиною. 09.06.2016 р. ОСОБА_4 був переданий позивачу на виховання. З того часу і до тепер її онук проживає в її сім'ї. За час перебування ОСОБА_4 у неї , відповідач не приймала участі у вихованні та утриманні сина, вона повністю усунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Тому просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач у судовому проти задоволення позову заперечувала.

Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради у судовому засіданні надала висновок Служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві позивачем.

Заслухавши пояснення сторін, думку свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю - ОСОБА_2, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила сина - ОСОБА_4 (а.с. 7-10).

Відомості про батька дитини зазначено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 11).

Відповідно до рішення виконавчого комітету № 375 від 23.07.2015 р. ОСОБА_4 влаштований до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини на повне державне забезпечення за заявою матері, ОСОБА_2, у зв'язку з неможливістю матеріально та фізично утримувати сина. Відповідач 27.05.2016 р. написала заяву про відмову забирати із закладу свого сина ОСОБА_4 про що було складено акт. У зв'язку з цим, наказом служби у справах дітей від 31.05.2016 р. № 24, ОСОБА_4 був поставлений на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07.06.2016 р. було розглянуто питання щодо надання позивачу дозволу забрати свого онука ОСОБА_4 в свою сім'ю на виховання та проживання, з послідуючим призначення опікуном над дитиною (висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Сумської міської ради від 08.06.2016 р. № 1458/03.02.02-17) а.с. 14-16.

09.06.2016 р. ОСОБА_4 був переданий позивачу на виховання, відповідно до довідки з Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини від 09.06.2016 р. №645/1 (а.с. 13).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.06.2016 р. № 344 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлення опіки та призначення опікунів над дітьми, визнання рішень, деяких підпунктів та пунктів рішень виконавчого комітету Сумської міської ради такими, що втратили чинність» ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування і позивача призначено його опікуном (а.с. 12).

З того часу і до тепер її онук проживає в сім'ї позивача. Вона повністю виконую покладені на неї обов'язки опікуна. Хлопчик має все необхідне для повноцінного і всебічного розвитку.

З Висновку від 26.09.2017 р. Служби у справах дітей Сумської міської ради про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 вбачається доцільність позбавлення батьківських прав матері відносно сина.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тобто, якщо невиконання цього обов'язку є протиправною, винною поведінкою, коли особа має реальну можливість виконати свій обов'язок, але не вчиняє відповідних дій.

Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

При розгляді справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, її навчанню, не піклується про неї, про її здоров'я та матеріальний добробут. Відповідач не надала доказів, що їй створюються зі сторони позивача перешкоди у спілкуванні з дитиною чи виконанні нею батьківських обов'язків.

Згідно зі ст. ст. 7, 8 Конвенції про права дитини дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування, право на сімейні зв`язки, не допускаючи протизаконного втручання у здійснення цих прав.

Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Суд враховує бажання матері налагодити родинний зв'язок, хоча на даний її час спілкування з сином носить періодичний характер, суд бере до уваги доводи відповідача, яка заперечує проти позбавлення неї батьківських прав, бажає змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків.

Суд вважає, що повинна бути надана можливість відповідачу відновити родинні стосунки з дитиною, налагодити систематичне спілкування з метою створення гармонійних умов для їх розвитку. У матеріалах справи відсутні докази, що поведінка відповідача є такою, що може негативно впливати на розвиток дітей при налагодженні систематичних побачень з ними.

Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, при цьому попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських прав та обов'язків.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських прав та обов'язків.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров