Єдиний унікальний номер: 448/1316/16-ц
Провадження № 2/448/127/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07.12.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Кічака Ю.В., при секретарі Шегинській Л.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступник Мостиська міська рада Львівської області), третя особа Мостиська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька позивачів ОСОБА_4, котрий помер 16.08.2005 року, залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки площею 0,10471га та площею 0,45177га, що розташовані на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку від 20.04.2004 року. За життя спадкодавець ОСОБА_4 своїм майном не розпорядився. Стверджує, що спадщину після смерті ОСОБА_4 у відповідності до ст.1268 прийняла дружина спадкодавця ОСОБА_4 ОСОБА_5

Вказує, що 12.01.2009 року померла матір позивачів ОСОБА_5 Після смерті останньої залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки площею 0,10471га, площею 0,45177га, площею 0,85752га та площею 0,09975га, що розташовані на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку від 20.04.2004 року. За життя спадкодавець ОСОБА_5 належними їй земельними ділянками також не розпорядилась.

Зазначає, що позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 спадщину після смерті матері прийняли, оскільки на час смерті проживали з такою, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, не можуть в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, у звязку із чим змушені звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведені обставини, просив суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності на спірні земельні ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, котра померла 12.01.2009 року.

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, однак в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги згідно якого їх інтереси представлятиме представник адвокат ОСОБА_3

Представник позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи міститься вимога в якій такий позовні вимоги своїх довірителів підтримує та просить справу слухати у його відсутності.

Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій зазначив, що спадкові справи після смерті ОСОБА_4, який помер 16.08.2005 року та після смерті ОСОБА_5, яка померла 12.01.2009 року, в нотаріальний конторі не заводились, та просив справу слухати у їх відсутності.

У ч.2 ст.197 ЦПК України зазначено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до змісту ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 16.08.2005 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 До складу даної спадщини входить право власності на земельні ділянки площею 0,10471га та площею 0,45177га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№032211від 20.04.2004 року та серії ЛВ№029316 від 20.04.2004 року відповідно.

Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_4 заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкове майно після смерті померлого прийняла дружина спадкодавця ОСОБА_5, яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини.

12.01.2009 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 До складу даної спадщини входить право власності на земельні ділянки площею 0,10471га, площею 0,45177га, площею 0,85752га та площею 0,09975га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку від 20.04.2004 року.

Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_5 заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є діти померлої ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (позивачі у справі), які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такими, що прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_5, оскільки постійно проживали разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_5 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5, які б претендували на спадщину, крім позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2, немає.

В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (оригіналів вищевказаних державних актів) позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_4, ОСОБА_5; копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку від 20.04.2004р.; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), звітом про оцінку земельних ділянок, іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивачів на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачами у порядку спадкування за законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81,131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_5 належало право власності на спірні земельні ділянки і що безспірно встановлено судом, а також приймаючи до уваги, що таке право перейшло в порядку спадкування за законом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які у встановленому порядку прийняли дану спадщину, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за останніми права власності по 1/2 частинах на спірні земельні ділянки саме в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-60, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на: 1/2 частину земельної ділянки площею 0,10471га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0189), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№032211 від 20.04.2004 року; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,45177га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0158), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№029316 від 20.04.2004 року; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,85752га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0159), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№029317 від 20.04.2004 року та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,09975га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0190), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№032212 від 20.04.2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 12.01.2009 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на: 1/2 частину земельної ділянки площею 0,10471га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0189), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№032211 від 20.04.2004 року; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,45177га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0158), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№029316 від 20.04.2004 року; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,85752га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0159), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№029317 від 20.04.2004 року та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,09975га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0190), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ№032212 від 20.04.2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 12.01.2009 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «____»____________ 20 ___ р.

Суддя Ю.В.Кічак