Номер провадження: 22-ц/785/2120/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Поліхранової Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації», третя особа ОСОБА_3 економічного розвитку та торгівлі України про визнання наказу протиправним та його скасування, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

12.02.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації про визнання наказу протиправним та його скасування, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що він з 1998 року працює у ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації», з 2011 року на посаді першого заступника Генерального директора, у його підпорядкуванні знаходилися лабораторії та відділи метрологічного центру.

23 вересня 2015 року Генеральний директор Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» видав наказ № 535 про попередження працівників підприємства про звільнення, у звязку із запланованим звільненням, про що повідомив всіх працівників підприємства.

11 вересня 2015 року ОСОБА_3 економічного розвитку та торгівлі затвердило нову структуру Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації», відповідно до якої було скорочено посаду одного з заступників генерального директора (як вбачається з структури, затвердженої 05 грудня 2013 року, було скорочено посаду заступника директора у підпорядкуванні якого знаходилися інформаційно-аналітичний відділ та відділ ринку та маркетингу, при цьому зі штатного розкладу було прибрано посаду першого заступника, але службові обовязки та підрозділи, що знаходяться у підпорядкуванні були збережені за посадою одного з заступників Генерального директора).

Йому було запропоновано кілька вакансій, проте це були вакансії за професіями, які не відповідають його рівню освіти та досвіду, і, відповідно, він відмовився, у звязку з чим 26 листопада 2015 року його було звільнено з посади у звязку зі скороченням штату працівників, про що видано наказ генерального директора № 134 к-л.

З зазначеним наказом ОСОБА_2 не погоджується та вважає його протиправним, просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,відсутність змін в організації виробництва і праці, неврахування відповідачем переважного права на залишення на роботі, не запропонування посад за рівнем його кваліфікації, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Колегія суддів, вислухавши сторони, суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді першого заступника Генерального директора Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації», наказом № 134 к-л від 26 листопада 2015 року був звільнений на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі через реорганізацією підприємства шляхом скорочення чисельності штату працівників.

Звільнення ОСОБА_2 було погоджено ОСОБА_3 економічного розвитку і торгівлі України (а.с.44).

23 вересня 2015 року Генеральний директор Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» видав наказ № 535 про попередження працівників у зв'язку з запланованим звільненням, на підставі ст.ст.40,49 КЗпП України, у звязку із введенням в дію з 11 вересня 2015 року штатного розпису ДП «Одесастандартметрологія», узгодженого з ОСОБА_3 економічного розвитку і торгівлі України (а.с.38).

Письмове повідомлення про це було вручено позивачу, що не оспорюється сторонами.

Починаючи з часу попередження ОСОБА_2 за відсутності вільних посад, рівних його кваліфікації, пропонувалися інші вільні посади, але він від них відмовився (а.с.39,40,41,42,43).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося із дотриманням вимог закону, і такий висновок суду відповідає обставинам справи.

Відповідно до п.1ч.1ст.40 КЗпП підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу є зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому скорочення штату це зменшення кількості штатних посад на підприємстві.

ОСОБА_3 економічного розвитку і торгівлі України підтверджено погодження змін до штатного розкладу ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» (а.с.34-36), відповідно до яких замість 5 посад заступників директора на підприємстві залишено 4 посади заступників директора, фактично скорочено посаду першого заступника директора (а.с.36). Скорочення мали місце і щодо інших девяти посад в різних структурних підрозділах, частина з яких були посадами адміністративно управлінського персоналу (а.с.38).

Такі зміни були обумовлені необхідністю економії витрат загально - виробничого та адміністративного характеру, зменшення витрат на утримання адміністративно управлінського персоналу, з метою матеріально стимулювати працівників для здійснення запланованого обсягу робіт меншою кількістю персоналу через суміщення (посад), розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваної роботи, встановлення працівникам відповідних доплат за рахунок економії коштів, що підтверджено пояснювальною запискою, обґрунтованість якої визнана ОСОБА_3 економічного розвитку і торгівлі України.

Факт економії коштів за рахунок зменшення кількості посад, зокрема через скорочення посади першого заступника, підтверджено письмовими доказами (а.с.115) і не спростовано сторонами.

Зміст функціональних обовязків, які належали до компетенції першого заступника Генерального директора до відповідних змін свідчить про те, що після скорочення посади вони були віднесені до функцій інших заступників генерального директора, що допускається в порядку суміщення професій (посад), і належить до компетенції роботодавця.

Також порівняння функціональних обовязків інших заступників свідчить про те, що вони зазнали змін, але їх аналіз не дає підстав стверджувати, що була скорочена інша посада, замість посади першого заступника генерального директора, при цьому доцільність та обґрунтованість таких змін належить до компетенції роботодавця і у суду не має повноважень для надання їм оцінки.

Скорочення штату не виключає можливість перерозподілу функцій такого працівника, що передбачено діючим законодавством.

Таким чином, факт змін в організації виробництва і праці підтверджений.

З матеріалів справи вбачається, що вільними протягом часу були лише ті посади, які були запропоновані позивачу, проте від них він відмовився.

Питання того, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган був вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника, то виходячи з вимог постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» не може обговорюватись, оскільки якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Щодо доводів про неврахування переважного права залишення на роботі, то відповідно до статті 42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Проте таке право застосовується за наявності інших тотожних посад, а вважати встановленим, що посада першого заступника Генерального директора є тотожною посадам інших заступників Генерального директора не можна.

На підтвердження таких обставин свідчать розбіжності в розмірах заробітної плати, яка у першого заступника Генерального директора була вищою порівняно із іншими посадами заступників, нетотожність функцій, та більший обсяг повноважень першого заступника порівняно із іншими посадами заступників.

Та обставина, що код посади першого заступника Генерального директора збігається із кодами посад інших трьох заступників само по собі про такі обставини також не свідчить, оскільки такий самий код має і посада Генерального директора підприємства, проте таке не означає, що вона є однопорядковою із посадами заступників.

За таких обставин слід погодитися із тим, що таке право в розумінні ст.42 КЗпП не могло бути реалізованим.

Таким чином, висновки суду про те, що відповідачем був дотриманий порядок звільнення слід вважати правильними, і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

За доводами апеляційної скарги до заробітної плати не включена премія, що впливає на розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, проте належні докази на підтвердження цих обставин не надані, за довідкою відповідача такі виплати не входили до спірного періоду, письмових доказів на спростування цих відомостей позивачем не надано, відтак доводи слід вважати необґрунтованими.

Зважаючи на такі обставини, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду, тому скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: