Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/372/17
Номер провадження 2/540/187/17
У Х В А Л А

про самовідвід

23.06.2017 суддя Машівського районного суду Полтавської області Кравець С.В., розглянувши матеріали позовної заяви Управління соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених державних соціальних допомог,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2017 року до Машівського районного суду надійшла вказана позовна заява, яка передана для розгляду мені. Провадження у справі не відкрито.

21 червня 2017 року мною написано заяву про самовідвід з огляду на те, що за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Машівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання батьківства було прийнято рішення, а також винесено окрему ухвалу про безпідставне отримання ОСОБА_1 соціальної допомоги як одинокій матері та для перевірки правомірності отримання інших видів соціальної допомоги протягом 2012-2015 років в т.ч. субсидії про що доведено до відома начальника управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації для вжиття заходів щодо перевірки.

Таким чином, подана позовна заява УСЗН Машівської РДА до ОСОБА_1 є пов`язаною з вищевказаною окремою ухвалою суду.

Пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого кримінального обвинувачення.

Тобто довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливе.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі Білуга проти України від 28.10.1998 у справі Ветштайн проти Швейцарії, тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Крім цього, вимога «безсторонності», згідно з європейським законодавством, характеризується відповідними критеріями, які полягають у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а також у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

За вказаних обставин, з метою виключення сумнівів в неупередженості та необєктивності судді, приходжу до висновку, що заява про самовідвід вмотивована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20 ЦПК України,

у х в а л и л а :

заяву про самовідвід судді Кравець С.В. задоволити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :