Справа №: 398/280/17
провадження №: 2/398/1216/17
"26" червня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого суддя Крімченко С.А. при секретарі Куліковій В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.06.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № KGALG201582016 , згідно з умовами якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 6200 доларів США на термін до 04.06.2027 року а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач повинен сплатити банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 6200.00 доларів США.
В порушення умов кредитного ОСОБА_2 а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.12.2016 року має заборгованість - 3434.16 доларів США, яка складається з наступного:
- 1485.33 доларів США - заборгованість за кредитом;
- 587.26 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом;
- 767.24 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за
договором; а також штрафи відповідно до ОСОБА_2:
- 9.66 доларів США - штраф (фіксована частина).
- 163.07 доларів США штраф (процентна складова).
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовільнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з»явивсь, про час та місце розгляду справи повідомленний належним чином про причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд виносить рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до частковому задоволенню з наступних підстав.
Так судом встановлено, що 07.06.2007 року між ОСОБА_3_3 та Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк») був укладений кредитний договір № KGALG201582016.Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок на строк з 07.06.2007 року по 04.06.2027 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 6200 доларів США на купівлю житла, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00% виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 ОСОБА_2 та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 ОСОБА_2.
Згідно умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який береться період з «20» по «25» число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку щомісячний платіж в у сумі 81.39 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди .
ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.12.2016 року має заборгованість - 3434.16 доларів США , яка складається з наступного:
- 1485.33 доларів США - заборгованість за кредитом;
- 587.26 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом;
- 767.24 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за
договором; а також штрафи відповідно до ОСОБА_2:
- 9.66 доларів США - штраф (фіксована частина).
- 163.07 доларів США штраф (процентна складова).
Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За таких обставин, згідно із ч.2ст.1050, ч.2ст.1054 ЦК України кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1056-1 ЦК України.
Позивач просить стягнути кредитну заборгованість в іноземній валюті доларах США. та в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент нарахування заборгованості, тобто на 5.12.2016 року.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.
Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).
Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.
У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.
Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-190 цс15 від 16.09.2015 року).
На час укладення кредитного договору у ПАТ КБ «ПриватБанк» діяла банківська ліцензія видана Національним Банком України в листопаді 2001 року, письмовий дозвіл Національного Банку України на право здійснення операцій визначених п.1-4 ч. ст. 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та додаток до нього із переліком операцій, які має право здійснювати ОСОБА_5, в тому числі й операцій з валютними цінностями (а.с. 44-45).
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» лише в 2011 році зобовязано Банки здійснювати операції з валютними цінностями при наявності генеральної ліцензії отриманої у встановленому порядку.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 своїх зобов»язань перед банком відповідно до умов договору не виконав, у зв»язку з чим відповідач несе обов»язок погашення заборгованості по кредиту в повному обсязі із сплатою відсотків за користування кредитом та пені за прострочення повернення кредитних ресурсів.Дані суми підлягають стягненню в іноземній валюті.А пеня є штрафною санкцією і вона підлягає стягненню в грошовому еквіваленті по курсу НБУ .
Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд виходить із розрахунку, наданого банком, разом із тим, встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за вищезазначеним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.
Оскільки за порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності, то в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити.
З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року№ 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
В договорі зазначено, що комісія нараховується за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 ОСОБА_2. В даному пункті зазначено, що при невиконанні Позичальником умов, передбачених п.2.2.11 ОСОБА_2 зобов»язаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку.При цьому Позичальник сплачує Банку винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими Позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими Банком на останній термін сплати.В п.2.2.11 ОСОБА_2 зазначено, що для здійснення останнього погашення по Кредиту, Позичальник звертається в ОСОБА_2, який надає інформацію про заборгованість Позичальника за кредитним договором( кредит, відсотки, пеня, винагорода).
Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за управління кредитом, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Матеріалами справи не підтверджено, що комісія нарахована за дії вчинені банком на користь позичальника, не навпаки.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 234/169/15-ц і згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Тому в задоволенні вимоги про сплату заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 421,60 дол.США слід відмовити.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.
Відповідно до наданого платіжного доручення , позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 1600 грн., що підлягає відшкодуванню.
На підставі ст. 526, 554, 610, 611 ЦК України, керуючись ст.ст.11, 60, 88, 213, 214, 215, 217, 224 ЦПК України,-
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1600грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.