У х в а л а

іменем україни

21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок та зведені надвірні споруди і будівлі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ. А-11 загальною площею 89,6 кв.м, житловою 40,60 кв.м по АДРЕСА_1

Посилався на те, що з 2009 року він разом зі свою сім'єю постійно проживає у будинку по АДРЕСА_1 Для покращення житлових умов він виконав ряд будівельних робіт з реконструкції житлового будинку, а також побудував надвірні споруди для обслуговування вказаного житлового будинку.

Оскільки реконструкція житлового будинку та будівництво надвірних споруд є самочинним будівництвом, яке проведено у відповідності до вимог державних стандартів, норм і правил регіональних та місцевих правил забудови, відповідно до приписів ст. 376 ЦК України, є підстави для визнання права власності за ним на вказане нерухоме майно.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. А-11 загальною площею 89,6 кв.м, житловою 40,60 кв.м по АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 17 березня 2016 року рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 березня 2016 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до розпорядження голови Хотинської районної державної адміністрації від 25 серпня 2009 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,50 га за межами населеного пункту в адміністративних межах Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області для ведення особистого селянського господарства.

Із викопіювання ситуаційного плану Недобоївської сільської ради апеляційним судом встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1, на якій розміщені об'єкти нерухомості, про визнання права власності на які заявлено позов, відноситься до земель сільськогосподарського призначення і для будівництва відведена не була.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, встановивши, що підстав передбачених ст. 376 ЦК України позивач не довів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 березня 2016 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Т.Л.Ізмайлова В.О.Кузнєцов