Справа № 194/688/17
Провадження № 2/194/573/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Зазначає, що в даній квартирі зареєстрований його син ОСОБА_2, який з березня 2015 року і до теперішнього часу за місцем реєстрації не проживає. Наприкінці 2015 року він неодноразово звертався до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку місця проживання, оскільки він з дружиною мають намір продати вказану квартиру або здійснити обмін квартири. Реєстрація місця проживання відповідача в належній йому квартирі перешкоджає йому реалізовувати право власності на житло, заважає повноцінно та безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном. З січня 2017 року вони з сином взагалі перестали спілкуватися. У зв'язку з чим просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_5 що є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання, а також просить стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору.

Позивач надав до суду письмову заяву, згідно якої, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач надав до суду письмову заяву, згідно якої, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справиАДРЕСА_2, що розташована у АДРЕСА_6 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори 27 квітня 2007 року, а також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14706981 від 29 травня 2007 року.

Відповідач зареєстрований у АДРЕСА_7, про що свідчить довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 24 липня 2017 року.

Відповідно до акту, складеного начальником ЖРЄУ - 7 та сусідами, за адресою: АДРЕСА_3, зареєстрований, але не проживає з березня 2015 року по теперішній час ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить акт, виданий КП «ТЖКП» від 24 липня 2017 року (вих. № 816).

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового Кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно положень статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виникнення права відповідача на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від наявних саме у власника майна прав. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач на даний час не проживає в зазначеному приміщенні строком понад рік. Проте, сама наявність реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі є порушенням права користування, а тому й порушенням права власності позивача.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4, а відповідач ОСОБА_2 до теперішнього часу залишається в ній зареєстрованим, останній не проживає у зазначеній квартирі з 2015 року, але у добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання не бажає, чим заважає позивачу вільно розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, про позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_8, що є підставою для зняття його з місця реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 197, 212-215 ЦПК України, 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК УРСР, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1), таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_8.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.І. Соколова