УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про примусове входження до житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове входження до житлового приміщення, в якому просить з метою повного виконання ВП №39913945 вирішити питання про примусове входження до житлового приміщення боржника: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (на теперішній час ОСОБА_3)АДРЕСА_1. В обґрунтування зазначених підстав посилається на те, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває ВП №39913945 щодо виконання виконавчого листа №202/25318/13-ц від 31.07.2013 року, що видав Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк» загальної суми боргу у розмірі 100922,10 грн. 16.09.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржнику надавався 7-денний строк для самостійного виконання рішення, але боржником в 7-денний строк рішення суду добровільно не виконувались та не виконуються. Згідно заяви стягувача 16.09.2013 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем в рамках виконавчого провадження в межах своїх прав та обов'язків було проведено ряд виконавчих дій для з'ясування та звернення стягнення на майно боржника. Накладено арешти на майно боржника (все рухоме та нерухоме майно). Відкриті банківські рахунки відсутні. За боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно витягів з державних реєстрів прав власності на нерухоме майно, то за боржником відсутнє право власності на нерухоме майно або зареєстроване за ним нерухоме майно. Згідно відповіді з ДАІ за боржником не зареєстровано транспортні засоби. Згідно відповідей з АДБ боржник зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_3, як і вказано у виконавчому документі. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення Укрпошти, боржник не отримує пошту яка повертається з відміткою про закінчення терміну зберігання. Неодноразовими виходами державного виконавця за місцем реєстрації та мешкання боржника: АДРЕСА_2, двері квартири боржник не відчиняє, про що було складено акти державного виконавця від 30.06.2017 року, 20.07.2017 року та 02.08.2017 року, у звязку з чим перевірити майновий стан боржника не виявляється можливим. Неодноразові виклики на прийом державного виконавця боржник ігнорує. Державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції вжито заходи, спрямовані на повне та фактичне виконання судового рішення, але рішення залишається невиконаним з вини боржника.

Державний виконавець до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши доводи подання, суд знаходить неможливим дозволити примусове входження до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 з наступних підстав.

Ст. 376 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває ВП №39913945 щодо виконання виконавчого листа №202/25318/13-ц від 31.07.2013 року, що видав Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк» загальної суми боргу у розмірі 100922,10 грн. та 16.09.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

16.09.2013 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно відповіді з АДБ боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Державним виконавцем надсилались запити до відповідних органів влади для виявлення майна боржника. Будь-якого майна та коштів виявлено не було.

Згідно актів державного виконавця від 30.06.2017 року, 20.07.2017 року та 02.08.2017 року, державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника, але двері ніхто не відчинив. Вказані акти були підписані лише державним виконавцем без понятих.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України, роз'яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першоюстатті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено вКонституції Україниі міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (частина перша статті 55 Основного Закону України, стаття 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Однак, судом зазначається про те, що державний виконавець просить дати дозвіл на примусове проникнення до житлового приміщення, яке не належить боржникові на праві власності. Дані про те, що у вказаному житловому приміщенні знаходиться майно чи кошти боржника в матеріалах подання відсутні. Акти державного виконавця підписано лише державним виконавцем, однак це не свідчить про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення, оскільки державним виконавцем навіть не встановлено місце фактичного проживання боржника. Примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Таким чином, достатні правові підстави для примусового проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 згідно вимог статті 376 ЦПК України суду не доведено.

З цих підстав, мотиви подання не можна визнати обґрунтованими, а тому подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 376 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про примусове входження до житлового приміщення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя -