Справа 237/2204/16-ц
Номер провадження 6/237/179/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.17 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Ліпчанського С. М.,

при секретарі Бахтіяровій Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали № 6/237/134/16 від 23 червня 2016 року Марїнського райсуду Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Марїнського районного суду Донецької області від 23 червня 2016 року за поданням державного виконавця тимчасово обмежено право виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 по виконавчому провадженню відділу державної виконавчої служби Марїнського районного управління юстиції за виконавчим документом №Ю-1663-17 виданого Марїнським ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про стягнення заборгованості зі сплати ЄСВ з СТОВ «Ланн» на користь держави у розмірі 421 038,25 грн.

У жовтні 2017 року заявник звернувся до суду з заявою про скасування обмеження його у виїзді за кордон, оскільки згідно протоколу № 2 загальних зборів засновників СТОВ «Ланн» від 25 вересня 2017 була звільнена з посади директора СТОВ «Ланн», тобто підстав для вжиття щодо неї примусових заходів виконання виконавчого документа № Ю-1663-17 від 30 квітня 2015 року не вбачається.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України», громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

Згідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, чинного на момент відкриття виконавчого провадження, ст.377-1 ЦПК України передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно із статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Положеннями Закону України «Про порядок тимчасового виїзду з України та в'їзду в Україну», «Про виконавче провадження» не передбачено вирішення судом питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон, розгляд таких питань не врегулюваний нормами цивільного процесуального законодавства, в тому числі в порядку визначеному Розділом VІ Цивільного процесуального кодексу України, виходячи зі змісту ч.1ст. 377-1 ЦПК України не передбачено такого способу захисту.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований ЗУ 11 вересня 1997 року) та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві.

Згідно з ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Таким чином, право на свободу пересування не є абсолютним і може бути обмежене. Разом з тим, будь-яке обмеження вводиться лише на той строк, який є необхідним для досягнення передбаченої законом мети. На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон слід вважати виправданим та таким, що застосоване згідно з законом у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Ухвалою Марїнського районного суду від 23 червня 2016 року за поданням державного виконавця тимчасово обмежено право виїзду за кордон ОСОБА_1 за виконавчим документом №Ю-1663-17, виданого Марїнскьим ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про стягнення коштів.

Станом на 23.10.2017 р. ОСОБА_1 звільнена з займаної посади директора СТОВ «Ланн», що підтверджується Протоколом № 2 Загального збору засновників СТОВ «Ланн» від 25.09.2017 р.

Таким чином, підстави для тимчасового обмеження у виїзду за кордон, відпали, тому заява про скасування вказаного обмеження підлягає задоволенню частково.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст. 377-1 Цивільного Процесуального кодексу України, п. 5 ч. 1, ч. 4 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати будь-які обмеження права виїзду за кордон громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1.

В іншій частині задоволення заяви відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції в 5-денний строк боржником з дня отримання копії ухвали.

Суддя С. М. Ліпчанський

23.10.17