Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ
Справа № 711/9850/17
Номер провадження2/711/2773/17
Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючий суддя: Дунаєв С.О.
при секретарі: Нарадько Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці про визнання строкового договору безстроковим, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Державне підприємство «Черкаський експертно-технічний центр Держпраці»,
представник відповідача ОСОБА_2, представник третьої особи ОСОБА_3
ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати безстроковим трудовим договором контракт №3 від 08.06.2015р., який був укладений між ДСУ з питань праця та ним, та додаткову угоду №6 до контракту, якою термін дії контракту продовжено на 1 рік з 08.04.2016р. по 07.04.2017р.. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням суду визнано незаконним та скасовано наказ Державної служби України з питань праці від 11.08.2016р. № 413-к про звільнення позивача з роботи та поновлено на посаді директора Державного підприємства «Черкаський екпертно-технічний центр Держпраці» з 12.08.2016р.. Зазначене рішення суду залишилось фактично без виконання. Строк дії контракту сплинув 07.04.2017р, але відповідачем не було винесено наказу про звільнення позивача, а відтак не оформлено припинення трудових відносин між сторонами. Тому на підставі ст.39-1 КЗпП України позивач вважає, що укладений між сторонами трудовий договір вважається продовженим на невизначений строк.
Відповідач надав заперечення проти позову, в яких зазначив, що строк дії контракту, укладеного між сторонами, сплинув 07.04.2017р.. Про необхідність припинення виконання трудових обовязків позивача було повідомлено листами від 06.04.2017р. та від 10.04.2017р.. Тож трудові правовідносини між сторонами припинилися у звязку із закінченням строку дії контракту, а тому позов не підлягає до задоволення.
В судовому засіданні позивач підтримав доводи викладені в позовній заяві та просив задовольнити позов.
Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог з підстав, викладених в запереченнях і просила відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи також заперечив проти позовних вимог та надав суду відзив проти позову, в якому зазначив про пропуск позивачем тримісячного строку звернення до суду та відсутність правових підстав вважати, укладений між сторонами контракт таким, що продовжений на безстроковий термін.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.
Згідно Контракту № 3 з керівником підприємства, що є у державній власності від 07.04.2014р. укладеного між Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України в особі голови Держгірпромнагляду та ОСОБА_1, останній призначений на посаду начальника державного підприємства «Черкаський експертно-технічний центр Дергурпромнагляду України» на термін з 08.04.2014 по 08.04.2016р.. /а.с. 34-39/.
Додатковою угодою до вищезазначеного контракту термін дії контракту від 07.04.2014р. № 3 продовжено на 1 рік з 08.04.2016р. по 07.04.2017р. /а.с. 43/.
Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.02.2017р. у справі № 711/10770/16-ц частково задоволено позов ОСОБА_1 до Державної служби з питань праці - визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби з питань праці від 11.08.2016р. № 413-к про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Державного підприємства «Черкаський експертно-технічний центр Держпраці» з 12.08.2016 /а.с.5-14/.

Додатковим рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.02.2017р. у справі № 711/10770/16-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання відшкодувати моральну шкоду /а.с.15-16/.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27.04.2017р. рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.02.2017р. та додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси залишені без змін /а.с.18-21/.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15.06.2017позов ОСОБА_4 до Державного підприємства «Черкаський експертно-технічний центр Держпраці» про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Зобовязано Державне підприємство «Черкаський експертно-технічний центр Держпраці» виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.08.2016 по 16.02.2017 у розмірі 110402,60 грн. /а.с.22-25/.

До теперішнього часу відповідачем не виносилось наказу про поновлення позивача на посаді.

Листом відповідача від 06.04.2017р. позивача було повідомлено про закінчення строку дії контракту 07.04.2017р. з вимогою припинити виконання трудових обовязків. Повторним листом від 10.04.2017р. відповідач знову повідомив позивача про припинення між сторонами трудових правовідносин у звязку із закінченням строку дії контракту. Натомість наказу про звільнення позивача з посади відповідачем не приймалося.

Тож між сторонами існує спір з приводу строку дії трудових правовідносин, який регулюється умовами укладеного між сторонами контракту та положеннями трудового законодавства.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути:

1) безстроковим, що укладається на невизначений строк;

2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;

3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін ( в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ч.2 ст.39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.23 КЗпП України, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

В судовому засіданні встановлено, що у контракті № 3 з від 07.04.2014р. визначений строк його дії, тобто, за згодою сторін укладений строковий контракт із строком його дії до 07.04.2017р.. Контрактом визначено, що по закінченню дії строку контракту він перестає діяти.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (п. 2 і 3 ч. 1 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Натомість п.8 ч.1 ст.36 КЗпП передбачено, що підстави, передбачені контрактом, є окремими підставами для припинення трудового договору.

Таким чином, укладення контракту № 3 з від 07.04.2014р. укладеного між Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України в особі голови Держгірпромнагляду та ОСОБА_1 на термін з 08.04.2014 по 08.04.2016р., та термін дії якого додатковою угодою продовжено на 1 рік з 08.04.2016р. по 07.04.2017р., з урахуванням ч.3 ст.21 КЗпП України підпадає під ч.2 ст.23 КЗпП України, що виключає при переукладенні контракту декілька разів застосування ч.2 ст.39-1 КЗпП України, оскільки положення ст.39-1 КЗпП не розповсюджуються на трудові правовідносини, які регулюються контрактом.

Виходячи з викладеного, доводи позивача про можливість продовження строку дії укладеного між сторонами контракту на невизначений термін є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Судом встановлено, що про невизнання відповідачем права позивача на продовження трудових відносин позивач довідався з листів відповідача від 06.04.2017р. та від 10.04.2017р., які позивач отримав наприкінці квітня 2017р. про що повідомив суд в судовому засіданні. За таких обставин тримісячний строк звернення позивача до суду спливає у липні 2017р. Натомість з позовом позивач звернувся лише у 08.11.2017р., а відтак пропустив строк звернення до суду.

За таких обставин позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений і підписаний 29 грудня 2017 року.

Головуючий: ОСОБА_5