У х в а л а

іменем україни

7 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання вироку Комсомольського районного суду м. Херсона від 5 серпня 2010 року, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 37 748,67 грн, що складається з 27 759,80 грн - інфляційних втрат та 9 988,87 грн - 3% річних за період з листопада 2010 року по лютий 2015 року.

Рішенням Комсомольського районного м. Херсона від 5 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 5 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у сумі 9 988,87 грн та 27 759,80 грн - інфляційних втрат.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 5 серпня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 2 листопада 2010 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та засуджено до 5 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 роки.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 775 грн у відшкодування майнової шкоди та 80 000 грн у відшкодування моральної.

15 листопада 2010 року видано виконавчі листи.

Відповідно до довідки державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у Херсонській області № 2177 від 30 січня 2015 року станом на 30 січня 2015 року залишок боргу становить 68 600,15 грн та 6 667,08 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання вироку суду, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що на правовідносини, які виникли між сторонами, поширюються положення ст. 625 ЦК України.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, із факту наявності боргу, встановленого рішенням суду.

Отже, зважаючи на юридичну природу цих правовідносин між сторонами як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: О.І.Євтушенко Т.Л.Ізмайлова