У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 29 травня 2007 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», укладено договори споживчого кредиту № № 0 та 0. На забезпечення виконання умов за вищевказаними кредитними договорами 29 травня 2007 року укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ТурчакС.М. за реєстровим № 5249, згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно - нежитлове приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1. 04 лютого 2009 року між сторонами укладено договір про внесення змін до договору іпотеки від 29 травня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. за реєстровим № 381. 07 квітня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. вчинено виконавчий напис, реєстровий № 538, про звернення стягнення на нерухоме майно, яке було предметом вищевказаного договору іпотеки. Позивач вважає, що приватному нотаріусу при вчиненні виконавчого напису 07 квітня 2014 року за реєстровим № 538 не було надано додаткової угоди від 30 січня 2009 року до кредитного договору № 0 та договору про внесення змін до договору іпотеки. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

РішеннямСолом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року, позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. від 07 квітня 2014 року, зареєстрований у реєстрі за № 538, таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав належних доказів, які б свідчили про безспірність кредитної заборгованості позивача. Крім того, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, у Солом'янському районному суді м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0, що свідчить про наявність спору між сторонами щодо суми заборгованості.

Зазначені висновки судів відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15.

Доводи заявника у касаційній скарзі стосовно того, що нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не порушено трирічний строк з дня виникнення права вимоги є необґрунтованими, оскільки відповідно до заяви від 01 квітня 2009 року № 1 та заяви від 01 квітня 2009 року № 1, які надіслані заявнику, банк вимагав негайного виконання порушеного зобов'язання та сплати заборгованості протягом 5 календарних днів від дати отримання даних заяв, а отже, вчиняючи виконавчий напис 07 квітня 2014 року, нотаріусом не додержано строків вчинення виконавчого напису з моменту надіслання іпотекодержателем письмової вимоги про усунення порушень.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено, та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирову Владиславу Володимировичу у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак