Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/954/17
Провадження № 2/494/539/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Лебединського С.Й.

за участю секретаря судового засідання Барильській А.В.

у присутності відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

02 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору б/н від 29 травня 2010 р. укладеному між сторонами на загальну суму 15 253 гривні 60 коп. та судові витрати по справі у розмірі 1600 гривень.

На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, відповідно до укладеного договору №б/н від 29 травня 2010 р. отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачеві кредит. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконав, тобто не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим, станом на 31 серпня 2017 р. утворилася заборгованість у розмірі 15 253 грн. 60 коп. .

В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Разом з цим подав до суду заяву (а.с. 2) в якій повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, розглядати справу за його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснила суду, що у 2014 р. звязувалась із відділенням банку у телефонному режимі де дізналась, що борг погашений, при цьому ніяких письмових підтверджень від банку не отримувала. На теперішній час вона мешкає у іншій країні і її чоловік є хворий (без обох ніг), у звязку з чим така сума боргу є занадто великою для її скрутного становища.

Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в його письмовій заяві, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 29 травня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір був укладений шляхом підписання заяви (а.с.7), який разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.9-32) складає кредитний договір, датою укладання якого є дата підписання позичальником договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України: «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти».

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми боргу.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов'язань належним чином не виконував.

У відповідності до ст.526 ЦК України «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено: «Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів…».

Станом на 31 серпня 2017 року виникла прострочена заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» по поверненню кредиту у загальному розмірі 15 253 грн. 60 коп:

- заборгованість за кредитом 219 грн. 90 00 коп.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 10 531 грн. 15 коп.;

- заборгованість за пенею та комісією 3 300 грн. 00 коп.;

-штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) 702 грн. 55 коп.

Факт наявності заборгованості підтверджуються кредитним договором та розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.5-6).

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України «Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання».

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України «Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин,які мають істотне значення».

Виходячи з того, що заборгованість за кредитом складає 219 гривень 90 коп., то заборгованість з пенею та комісією у сумі 3 300 гривень є такою, що значно перевищує розмір збитків і в розумінні положень наведеної ч.3 ст.551 ЦК України підлягає зменшенню.

В той же час суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом.

Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторінодному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Положеннями ст. 6, ч. 1 ст. 627, ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004.

Так, суд вважає зазначити, що у пункті 4.1.Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першоїстатті 8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

При оцінці наслідків порушення зобов'язань відповідача за кредитним договором, застосовуючи принципи добросовістності, розумності і справедливості, враховуючи відсутність чіткого нормативно закріпленого механізму зменшення розміру кредитних зобовязань, суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем стягнення.

Крім наведеного суд враховує і недобросовісну поведінку банку у спірних правовідносинах, оскільки борг відповідача станом на вересень 2014 р. складає 219 гривень, але банк дочекався маже три роки для значного збільшення відсотків у розмірі 10 531 грн. 15 коп..

З огляду на вищевказане суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково та стягнути з останньої на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 5 000 гривень.

Суд вважає за необхідне зменшити розмір заборгованості по процентам за користування кредитом з 15 253 грн. 60 коп. до 524 грн. 50 коп., виходячи з ч.1 ст.141 ЦПК України, за якою судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст.10-13, 81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , що є зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії МО №235923 виданий Комсомольським РВ УМВС України в Херсонській області 17 жовтня 1996 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" , що розташоване 49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд.№50, МФО 305299, , на р/р 3111, заборгованість по кредитному договору б/н від 29 травня 2010 р. укладеному між сторонами на загальну суму 5 000 (пять тисяч) гривень 00 коп. та судовий збір по справі у розмірі 524 гривень 50 коп..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30-ти днів з дня його проголошення через Березівський районний суд Одеської області до Апеляційного суду Одеської області, а особами які не були під час проголошення у той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:_________________________________________________-