Справа №175/4317/17-ц
Провадження №2/175/1630/17
У Х В А Л А

26 грудня 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участі секретаря Рись Н.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву адвоката позивача ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Державного реєстратора Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання рішень, дій незаконними, недійсним правочину та скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться вищевказана цивільна справа, в якій 08 грудня 2017 року відкрито провадження та призначено до розгляду.

22 грудня 2017 року до суду надійшла заява адвоката позивача про забезпечення позову, в якій він просив з метою забезпечення позову заборонити відчуження земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:013:0172, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Дороге вул. Павлова, 4-а, яка належить ОСОБА_5 на праві власності.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як розяснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Пунктом п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви та заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем надано докази в підтвердження наявності достатніх підстав для забезпечення позову, а невжиття заходів по забезпеченню позову про визнання рішень, дій незаконними, недійсним правочину та скасування державної реєстрації, може ускладнити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, тому вважає за необхідне з метою забезпечення позовних вимог накласти заборону на відчуження земельної ділянки.

Оскільки накладення заборони на відчуження нерухомого майна не спричиняє жодних матеріальних збитків відповідачу, суд не вимагає від заявника забезпечення збитків відповідача, які можуть бути спричинені забороною на відчуження земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Накласти заборону на відчудження земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером :01:013:0172, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Дороге вул. Павлова, 4-а, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 214, яка на праві власності належить ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до виконання рішення суду.

Копію ухвали направити на виконання державним нотаріусам Дніпровського районного нотаріального округу та Дніпровському районному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, для відома сторонам у справі.

Виконання ухвали про забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень, а згідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : Озерянська Ж.М.