Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/1088/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» про стягнення інфляційних та 3% річних,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» про стягнення інфляційних та 3% річних.

В обґрунтування позову вказує, що він 02.10.2008 року сплатив за відповідача 250290 грн. за квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 по Договору купівлі-продажу, який був укладений між відповідачем ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець).

02.10.2008 року між ним (позивачем) та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір зобовязання, відповідно до умов якого відповідач зобовязався перед ним виконувати функціональні обовязки викладені в контракті від 01.10.2008 року, укладеному між відповідачем ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» у повному обсязі та на строк до 01.10.2018 року.

Даним зобовязанням встановлено, що у разі невиконання відповідачем в строк, обумовлений контрактом своїх зобовязань, відповідач передає право власності на квартиру позивачу, або повертає гроші згідно Договору купівлі-продажу (п. 5 Зобовязання).

Звільнившись з роботи раніше строку, визначеного Контрактом від 01.10.2008 року, відповідач ОСОБА_2 не виконав свої обовязки визначені Зобовязанням від 02.10.2008 року, а тому згідно з п. 5 вказаного Зобовязання він повинен був повернути право власності на квартиру або повернути грошові кошти згідно Договору купівлі-продажу від 02.10.2008 року, однак цього не зробив, в звязку з чим він (позивач) вимушений був звернутися до суду з позовом.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.06.2012 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на його (позивача) користь грошові кошти в сумі 250290 грн. за придбану квартиру.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31.10.2012 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси залишене без змін.

Вказаними судовими рішеннями був встановлений факт того, що відповідач не виконав свого обовязку по Зобовязанню від 02.10.2008 року, так як раніше строку визначеного Контрактом від 01.10.2008 року та Зобовязанням від 02.10.2008 року припинив свою роботу в ТОВ «ВНЗ СУЕМ».

Зазначений факт в силу норми ч. 3 ст. 61 ЦПК України є обставиною, що не підлягає доказуванню по даній справі.

13.11.2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його (позивача) користь грошових кошті в сумі 250290 грн. за придбану квартиру.

14.11.2015 року Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 13.11.2012 року.

На виконання вказаного виконавчого листа із заробітної плати відповідача ОСОБА_2 на його (позивача) користь було перераховано: 26.11.2014 року 1283 грн. 66 коп. (із заробітної плати відповідача); 26.12.2014 року 1426 грн. 29 коп. (із заробітної плати відповідача); 16.01.2015 року 1138 грн. 81 коп. (за рахунок майна відповідача, яке було продане на електронних торгах); 28.01.2015 року 1200 грн. 04 коп. (із заробітної плати відповідача); 26.02.2015 року 1293 грн. 07 коп. (із заробітної плати відповідача); 26.02.2015 року 240818 грн.18 коп. (за рахунок коштів відповідача на виконання рішення суду, які надійшли на депозитний рахунок ПВ ДВС); 17.03.2015 року 3129 грн. 95 коп. (за рахунок коштів відповідача на виконання рішення, які надійшли від відповідача на депозитний рахунок ПВ ДВС).

Таким чином станом на дату складання даної позовної заяви рішення було виконано повністю, а саме відповідачем ОСОБА_2 на його користь було сплачено 250290 грн.

Також вказує, що відповідач ОСОБА_2 лише 17.03.2015 року в повній мірі сплатив на його користь заборгованість в сумі 250290 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не повернув йому грошові кошти згідно договору купівлі-продажу від 02.10.2008 року він є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З огляду на норму ст. 257 ЦК України (строк позовної давності) та зважаючи на дату подання даної позовної заяви 26.11.2015 року ним розраховано інфляційне збільшення заборгованості та три проценти річних від простроченої суми в межах строку позовної давності, а саме з 26.11.2012 року по дату фактичного погашення заборгованості (17.03.2015 року.

А тому, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 91339 грн. 99 коп. інфляційного збільшення суми заборгованості та 3% річних від простроченої заборгованості 16891 грн. 22 грн., а всього 108231 грн. 21 коп. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 інфляційне збільшення суми заборгованості за період з 26.11.2012 року по 17.03.2015 року в загальній сумі 91339 грн. 99 коп., 3% річних від простроченої заборгованості за цей же період в сумі 16891 грн. 22 грн., а всього 108231 грн. 21 коп. Також просили стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те до спірних правовідносин не може застосовуватися ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки ні рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.06.2010 року ні саме Зобовязання від 02.10.2008 року не є грошовим зобовязанням. Також просили врахувати, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». А тому, просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5, пояснення відповідача ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_6, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК).

В судовому засіданні встановлено, що 02.10.2008 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 вартістю 250290 грн., що еквівалентно 51500 дол. США., які покупець ОСОБА_2 сплатив, а продавець ОСОБА_8 отримав повністю ще до підписання цього договору.

Також 02.10.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчене Зобовязання, яким визначено, що у звязку з тим, що ОСОБА_2 придбаває квартиру АДРЕСА_2 за гроші надані йому ОСОБА_1, що становило 100% вартості цієї квартири згідно з договором купівлі-продажу, то ОСОБА_2 зобовязався перед ОСОБА_1 виконувати функціональні обовязки, викладені в Контракті від 01.10.2008 року, укладеному між ним та ТОВ «ВНЗ «СУЕМ», у повному обсязі на строк до 01.10.2018 року.

Даним зобовязанням також встановлено, що у разі невиконання ОСОБА_2 в строк, обумовлений Контрактом своїх зобовязань, останній передає право власності на квартиру ОСОБА_1 або повертає гроші згідно Договору купівлі-продажу, вказаному в цьому Зобовязанні (а.с. 11 том 1).

01.10.2008 року між ТОВ «ВНЗ «СУЕМ» та ОСОБА_2 укладено Контракт про те, що останній приймається на роботу до університету на посаду завідуючого кафедрою теорії і практики перекладу та компаративістики.

Наказом від 21.09.2010 року № 101-к достроково розірвано строковий Контракт із ОСОБА_2 на підставі п. 3 цього Контракту і ОСОБА_2 звільнено з роботи із 21.09.2010 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 18.11.2011 року наказ № 101-к від 21.09.2010 року визнано недійсним та скасовано, змінено підставу та формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з п. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України та визнано датою його звільнення 09.09.2010 року.

Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.06.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 31.10.2012 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ТОВ «ВНЗ «СУЕМ» про стягнення коштів за придбану квартиру та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 250290 грн. за придбану квартиру.

Вказаними судовими рішеннями був встановлений факт того, що відповідач ОСОБА_2 не виконав свого обовязку по Зобовязанню від 02.10.2008 року щодо передачі права власності на квартиру ОСОБА_1 або повернення останньому грошових коштів згідно Договору купівлі-продажу, вказаному в Зобовязанні. Вказані обставини, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Також в судовому засіданні встановлено, що 13.11.2012 року на виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.06.2012 року був виданий виконавчий лист № 2-1337, який був предявлений стягувачем до виконання в Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції.

14.11.2012 року Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 250290 грн.

Як вбачається з листа в.о. начальника Придніпровського районного відділу ДВС Черкаського МУЮ від 02.11.2015 року на виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-1337 від 13.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу на користь позивача ОСОБА_1 було перераховано: 26.11.2014 року 1283 грн. 66 коп. (із заробітної плати відповідача); 26.12.2014 року 1426 грн. 29 коп. (із заробітної плати відповідача); 16.01.2015 року 1138 грн. 81 коп. (за рахунок майна відповідача, яке було продане на електронних торгах); 28.01.2015 року 1200 грн. 04 коп. (із заробітної плати відповідача); 26.02.2015 року 1293 грн. 07 коп. (із заробітної плати відповідача); 26.02.2015 року 240818 грн.18 коп. (за рахунок коштів відповідача на виконання рішення суду, які надійшли на депозитний рахунок ДВС); 17.03.2015 року 3129 грн. 95 коп. (за рахунок коштів відповідача на виконання рішення, які надійшли від відповідача на депозитний рахунок ДВС).

Таким чином відповідачем ОСОБА_2 лише 17.03.2015 року в повній мірі на користь позивача був сплачений борг в сумі 250290 грн.

07.11.2015 року виконавче провадження з виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.06.2012 року про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 боргу в сумі 250290 грн. було закінчене в звязку з повним фактичним виконанням судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому однак сторона зобовязана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобовязанням.

Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, відповідно до частини пятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Так, у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Стаття 625 входить до розділу І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Таких висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 30.03.2016 року у справі № 6-2168цс15 та від 06.07.2016 року у справі № 6-1946цс15, а згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі № 6-2759 зазначено, що передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Крім того, зазначено, що при розгляді справ про передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід зясувати: чим існує зобовязання між сторонами, чи це зобовязання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобовязання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існувало зобовязання, яке є грошовим. Дане зобовязання було простроченим, оскільки відповідач ОСОБА_2 своєчасно його не виконав і таке зобовязання повністю було виконане лише 17.03.2015 року, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню вимоги ст. 625 ЦК України.

Розрахунки 3% річних, наведені позивачем, суд вважає вірними та приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1, на підставі ст. 625 ЦК України, 3% річних в загальній сумі 16891 грн. 22 коп.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 інфляційних в сумі 91339 грн. 99 коп. то вони, на думку суду, підлягають до часткового задоволення, а саме на загальну суму 80894 грн. 39 коп., виходячи із наступних розрахунків.

На період з якого позивач просить стягнути інфляційні (26.11.2012 року) прострочена сума боргу складала 250290 грн.

26.11.2014 року в рахунок погашення заборгованості було сплачено 1283 грн. 66 коп., тому вже з 26.11.2014 року загальна сума боргу складала 249006 грн. 34 коп. Період прострочення становить з 26.11.2012 року по 25.11.2014 року, прострочена сума становить 250290 грн.

Інфляційні за вказаний період становлять 53194 грн. 97 коп., виходячи із наступного розрахунку: 500 грн. 58 коп. (інфляційні за грудень 2012 року: 250290 грн. /сума боргу/ х 100,2 /індекс інфляції за грудень 2012 року/: 100 250290 грн. /сума боргу/ = 500 грн. 58 коп.) + 1251 грн. 45 коп. (інфляційні за 2013 рік: 250290 грн. /сума боргу/ х 100,5 /індекс інфляції за 2013 рік/ : 100 250290 грн. /сума боргу/ = 1251 грн. 45 коп.) + 47480 грн. 01 коп. (інфляційні з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року: 250290 грн. /сума боргу/ х 118,97 /індекс інфляції з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року/ : 100 250290 грн. = 47480 грн. 01 коп.) + 3962 грн. 93 коп. (інфляційні з 01.11.2014 року по 25.11.2014 року включно: 250290 /сума боргу/ х 101,9 /індекс інфляції в листопаді 2014 року/ : 100 250290 грн. /сума боргу/ : 30днів х 25 днів = 3962 грн. 93 коп.).

26.12.2014 року в рахунок погашення заборгованості було сплачено 1426 грн. 29 коп. і вже з 26.12.2014 року загальна сума боргу складала 247580 грн. 05 коп. Період прострочення становить з 26.11.2014 року по 25.12.2014 року, прострочена сума становить 249006 грн. 34 коп.

Інфляційні за вказаний період становлять: 6812 грн. 87 коп., виходячи із наступного розрахунку: 788 грн. 52 коп. (інфляційні за листопад 2014 року: 249006 грн. 34 коп. /сума боргу/ х 101,9 /індекс інфляції в листопаді 2014 року/ : 100 249006 грн. 34 коп. /сума боргу/ : 30 днів х 5 днів = 788 грн. 52 коп.) + 6024 грн. 35 коп. /інфляційні за грудень 2014 року: 249006 грн. 34 коп. /сума боргу/ х 103,0 /індекс інфляції в грудні 2014 року/ : 100 249006 грн. 34 коп. /сума боргу/ : 31 день х 25 днів = 6024 грн. 35 коп.)

16.01.2015 року в рахунок погашення заборгованості було сплачено 1138 грн. 81 коп. і вже з 16.01.2015 року загальна сума боргу складала 246441 грн. 24 коп. Період прострочення становить з 26.12.2014 року по 15.01.2015 року, прострочена сума становить 247580 грн. 05 коп.

Інфляційні за вказаний період становлять 5151 грн. 26 коп., виходячи із наступного розрахунку: 1437 грн. 56 коп. (інфляційні за грудень 2014 року: 247580 грн. 05 коп. /сума боргу/ х 103,0 /індекс інфляції в грудні 2014 року/ : 100 247580 грн. 05 коп. /сума боргу/ : 31 день х 6 днів = 1437 грн. 56 коп.) + 3713 грн. 70 коп. /інфляційні за січень 2015 року: 247580 грн. 05 коп. /сума боргу/ х 103,1 /індекс інфляції в січні 2015 року/ : 100 247580 грн. 05 коп. /сума боргу/ : 31 день х 15 днів = 3713 грн. 70 коп.)

28.01.2015 року в рахунок погашення заборгованості було сплачено 1200 грн. 04 коп. і вже з 28.01.2015 року загальна сума боргу складала 245241 грн. 20 коп. Період прострочення становить з 16.01.2015 року по 27.01.2015 року, прострочена сума становить 246411 грн. 24 коп.

Інфляційні за вказаний період становлять 2956 грн. 93 коп., виходячи із наступного розрахунку: 246411 грн. 24 коп. /сума боргу/ х 103,1 /індекс інфляції в січні 2015 року/ : 100 246411 грн. 24 коп. /сума боргу/ : 31 день х 12 днів = 2956 грн. 93 коп.

26.02.2015 року в рахунок погашення заборгованості було сплачено 242111 грн. 25 коп. (1293 грн. 07 коп. + 240818 грн. 18 коп.) і вже з 26.02.2015 року загальна сума боргу складала 3129 грн. 95 коп. Період прострочення становить з 28.01.2015 року по 25.02.2015 року, прострочена сума становить 245241 грн. 20 коп.

Інфляційні за вказаний період становлять 12586 грн. 12 коп., виходячи із наступного розрахунку: 980 грн. 96 коп. (інфляційні за січень 2015 року: 245241 грн. 20 коп. /сума боргу/ х 103,1 /індекс інфляції в січні 2015 року/ : 100 245241 грн. 20 коп. /сума боргу/ : 31 день х 4 дні = 980 грн. 96 коп.) + 11605 грн. 16 коп. /інфляційні за лютий 2015 року: 245241 грн. 20 коп. /сума боргу/ х 105,3 /індекс інфляції в лютому 2015 року/ : 100 245241 грн. 20 коп. /сума боргу/ : 28 днів х 25 днів = 11605 грн. 16 коп.)

17.03.2015 року в рахунок погашення заборгованості було сплачено 3129 грн. 95 коп. (залишок боргу). Період прострочення становить з 26.02.2015 року по 17.03.2015 року, прострочена сума становить 3129 грн. 95 грн.

Інфляційні за вказаний період становлять 192 грн. 24 коп., виходячи із наступного розрахунку: 17 грн. 7 коп. (інфляційні за лютий 2015 року: 3129 грн. 95 коп. /сума боргу/ х 105,3 /індекс інфляції в лютому 2015 року/ : 100 3129 грн. 95 коп. /сума боргу/ : 28 днів х 3 дні = 17 грн. 77 коп.) + 174 грн. 47 коп. /інфляційні за березень 2015 року: 3129 грн. 95 коп. /сума боргу/ х 110,8 /індекс інфляції в березні 2015 року/ : 100 3129 грн. 95 коп. /сума боргу/ : 31 день х 16 днів = 174 грн. 47 коп.)

Таким чином всього до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають інфляційні за період з 26.11.2012 року по 17.03.2015 року в загальній сумі 80894 грн. 39 коп.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в сумі 1253 грн. 46 коп. /977 грн. 85 коп. - 1% від суми, яка підлягає до стягнення, 275 грн. 61 коп. судовий збір, сплачений за заву про забезпечення позову/.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 599, 610, 625 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-61, 79, 88, 209, 212, 213, 215, 360-7 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» про стягнення інфляційних та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 16891 грн. 22 коп., інфляційні в сумі 80894 грн. 39 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1253 грн. 46 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: В.М. Скляренко