Справа №489/6391/16-ц 20.04.2017 20.04.2017 20.04.2017
Провадження №22-ц/784/990/17
справа № 489/6391/16-ц
провадження № 22ц/784/990/2017 Головуючий у першій інстанції: Кокорєв В.В.
категорія 39 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

20 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: представника позивачки ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2017 року

за позовом

ОСОБА_6 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернулась з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, оскільки тривалий час доглядала за сином спадкодавця - ОСОБА_7, який потребував стороннього догляду, позивачка просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 тривалістю 3 місяці.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2017 року до участі у справі залучено ОСОБА_7 як відповідача.

Рішенням того ж суду від 15 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на те, що строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 на праві власності належала ? частина квартири АДРЕСА_1. 12 серпня 2003 року вона склала на користь ОСОБА_6 заповіт, за яким заповіла їй зазначену частину квартири.

Також установлено, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 2 листопада 2016 року, встановлено, що спадщину після ОСОБА_8 прийняв її син - ОСОБА_7 (а.с. 25-29).

З урахуванням наведеного та з огляду на положення пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року.

Проте відповідно до статті 550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Згідно за статтею 550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини продовжується за наявності поважних причин його пропуску.

Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій по прийняттю спадщини.

В обґрунтування позову ОСОБА_6 зазначала те, що вона тривалий час доглядала за сином спадкодавця - ОСОБА_7, який потребував стороннього догляду, а також перебувала на лікуванні в зв'язку з різними захворюваннями та травмами, і такі причини пропуску позивачка вважала поважними.

За статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, позивачка не надала належних доказів того, що вона протягом 13 років не мала можливості через об'єктивні, непереборні, істотні труднощі звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для надання позивачці додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка тривалий час хворіла, не можуть бути достатньою підставою для задоволення позову, оскільки позивачкою не надано доказів того, що вона протягом 13 років знаходилась в лікувальних закладах, що перешкоджало їй звернутись до нотаріальної контори.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2003 року ОСОБА_6 особисто подавала позов до суду, а в квітні 2004 року уклала договір купівлі-продажу спірної квартири, що свідчить про спроможність позивачки в зазначений період вільно пересуватись, а тому і звернутись з відповідною заявою до нотаріальної контори.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального або процесуального права, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді В.В. Коломієць

Н.О. Шаманська