Справа № 181/485/17
Провадження № 2/181/170/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2017 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юрєва О.Ю.,

при секретарі Паньковській М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 01.01.1995 р. померла ОСОБА_2 За життя вона зробила заповітне розпорядження і все своє майно заповіла позивачці, яка в свою чергу вчасно подала заяву про прийняття спадщини до Межівської державної нотаріальної контори і прийняла спадщину у вигляді: грошового вкладу, який знаходився на рахунку в Межівському відділенні Ощадбанку №2998/02 на рахунку №2748 та житлового будинку, який знаходився за адресою: с. Новопавлівка, вул. Лугова, №23, Межівського району Дніпропетровської області та розташований на земельній ділянці, яка належала Новопавлівській сільській раді Межівського району Дніпропетровської області. Інше майно та права, які належали спадкодавцю їй не були відомі. Однак, як стало їй відомо 17 лютого 2017 року з листа відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_2 за життя отримала право на земельну частку (пай), так як була членом КСП «РОСІЯ», але сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала згідно листа цього відділу за №156 від 25 травня 2017 року. Отже на підставі чинного законодавства, вона вважає що має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позивач просить суд визначити за нею у порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) у розмірі 5,48 умовних кадастрових гектара на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яке належало ОСОБА_2, померлій 01 січня 1995 року, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області.

У судове засідання позивачка не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду лист, в якому просив розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримав.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_2 померла 01 січня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ № 310569, виданим виконкомом Новопавлівської сільської Ради народних депутатів Межівського району Дніпропетровської області від 02 січня 1995 року, актовий запис № 1 (а.с.8).

За життя ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і в загалі все те, що їй належатиме на день її смерті і на що вона за законом матиме право, а також житловий будинок, який знаходиться в с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області вона заповіла позивачці, ОСОБА_1 Зазначений заповіт був посвідчений 11 травня 1994 року, секретарем виконавчого комітету Новопавлівської сільської ради народних депутатів Межівського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №162.(а.с.10)

Відповідно до ст. 524 Цивільного Кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 534 Цивільного Кодексу Української РСР Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять,

так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, своєчасно подала заяву про прийняття спадщини до Межівської державної районної нотаріальної контори і 8 грудня 1995 року прийняла спадщину у вигляді: грошового вкладу, який знаходився на рахунку в Межівському відділенні Ощадбанку №2998/02 на рахунку №2748 та житлового будинку, який знаходився за адресою: с. Новопавлівка, вул. Лугова, №23, Межівського району Дніпропетровської області та розташований на земельній ділянці, яка належала Новопавлівській сільській раді Межівського району Дніпропетровської області.(а.с.9)

Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №130 від 17 лютого 2017 року, в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП МЖ №001, виданого 17 листопада 1994 року КСП «РОСІЯ», с. Новопавлівка, ОСОБА_2 значиться за номером 842.(а.с.11)

Виходячи з цієї відповіді, спадкодавець ОСОБА_2 за життя отримала право на земельну частку (пай), але сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала згідно листа відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №156 від 25 травня 2017 року. (а.с.13)

Довідкою відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4 від 07 березня 2017 року підтверджується, що вартість земельної частки (паю) по колишньому КСП «РОСІЯ» станом на 1995 рік складала 22178 гривень.

Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №203 від 23.06.2017 року, середній розмір паю по колишньому КСП «РОСІЯ» 5,48 ум.кад.га.

Згідно пункту 2 Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено що, право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК 1990 року та даного Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування у членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член коллективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до правових позицій висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у звязку з винятковими обставинами у 2008-2009 роках в пункті 9 розділу 5 «земельне право» вказує, що «право на земельну частку (пай) виникає у осіб, у тому числі й у пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишилися членами цього підприємства.

Відповідно до ухвали Верховного Суду України №6-24024св08, сам по собі факт, що пенсіонер не перебував у трудових відносинах із таким підприємством, чи за життя не одержав сертифікат на право на земельну частку (пай) не є підставами для висновку про відсутність у нього права на земельну частку (пай). Уразі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами про спадкування.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 06 серпня 2014 року у справі №6-12858св14 зазначив, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

З огляду на вищевикладене з урахуванням того, що документально підтверджено включення ОСОБА_2 до списку громадян-членів коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП МЖ №001, виданого 17 листопада 1994 року КСП «РОСІЯ», суд вважає доведеним факт членства спадкодавця та наявність права на земельну частку (пай), яке вона набула згідно Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», а тому є всі підстави задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати вважати спаченими.

На підставі викладеного, керуючись Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, у порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) у розмірі 5,48 умовних кадастрових гектара на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яке належало ОСОБА_2, померлій 01 січня 1995 року, як члену коллективного сільськогосподарського підприємства «РОСІЯ», с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3