Справа № 450/567/17 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/5576/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Ніткевича А. В., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту спільного сумісного проживання, визнання садового будинку з його складовою частиною спільною сумісною власністю, поділ таких та визнання права власності з припиненням права спільної сумісної власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку з його складовою частиною, -

в с т а н о в и л а:

27.02.2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту спільного сумісного проживання, визнання садового будинку з його складовою частиною спільною сумісною власністю, поділ таких та визнання права власності з припиненням права спільної сумісної власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку з його складовою частиною, в якому просила звільнити її від сплати судового збору у зв»язку з важким матеріальним становищем.

Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_2 визначено попередній розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру у максимальному розмірі, за ставками встановленими за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 8000,00 гривень, а у випадку переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи, переплачена частина буде повернута позивачу. Матеріали позовної заяви ОСОБА_2 залишено без руху. Визначено надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ним ухвали, а саме: для сплати визначений судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у максимальному розмірі, за ставками встановленими за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 8000,00 гривень, судовий збір за ставками для позовних вимог немайнового характеру у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 640,00 гривень за кожну і становить 1280,00 гривень (2 х 640,00) та судовий збір за заяву про забезпечення позову, який становить 0,2 розміру прожиткового мінімумуму для працездатних осіб, зокрема 320,00 гривень.

Роз"яснено позивачу, що відповідно до ст.121 ЦПК України, якщо у встановлені строки вказані недоліки не будуть усунені, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвалу суду в частині визначення розміру судових витрат оскаржила ОСОБА_2М

Вважає її незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судових витрат, суд першої інстанції покликається на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 березня 2017 року, якою встановлено, що позивач працює, а також забезпечена житлом за місцем реєстрації проживання у Кіровоградській області. Однак, судом першої інстанції не враховано, що вказану ухвалу скасовано ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2017 року, а тому обставини встановлені в ухвалі Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 березня 2017 року не відповідають дійсним обставинам справи.

Звертає увагу суду на те, що з 01 березня 2004 року постійно проживає у м. Львові та Львівській області, а тому у зв»язку з протиправним виселенням з садового будинку № 14 у с. Бережани Пустомитівського району, змушена орендувати квартиру, на що витрачає значні кошти. Вважає, що розмір судового збору, визначений судом першої інстанції, не мотивований та здійснений без відповідного розрахунку, оскільки точні відомості про дійсну вартість майна відсутні.

Крім того, районним судом не враховано, що позивачем заявлено позовні вимоги про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільної сумісної власності, припинення права спільної сумісної власності не на все спірне майно, а на ? такого. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подачу даного позову.

Просить ухвалу суду в частині визначення розміру судових витрат скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов"язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан унеможливлює сплату нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до ст. 8 Закону № 3674-VI та ст. 82 ЦПК, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, підтвердженого відповідними документами (довідка про доходи, про склад сім»ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім»ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 6 3акону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову, вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред"явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімумуму для працездатних осіб, що становить 320,00 грн.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п"яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно стандартів Європейського суду з прав людини вимога покрити такі судові витрати, як державне мито, в цивільних справах є сумісною з правом доступу до правосуддя лише якщо, вона не спотворює саму його сутність (Kreuz v. Poland).

27.02.2017 року ОСОБА_2 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту спільного сумісного проживання, визнання садового будинку з його складовою частиною спільною сумісною власністю, поділ таких та визнання права власності з припиненням права спільної сумісної власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку з його складовою частиною.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, у такій ОСОБА_2 об»єднала 2 (дві) позовні вимоги немайнового характеру, зокрема про встановлення факту спільного сумісного проживання з відповідачем ОСОБА_3 та визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку №14, що знаходиться за адресою с.Бережани, Пустомитівського району Львівської області, з його складовою частиною, який укладений із відповідачем ОСОБА_4, посвідчений 22.02.2017 року приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу ОСОБА_5, а також 1 (одну) позовну вимогу майнового характеру про визнання вказаного садового будинку з його складовою частиною спільною сумісною власністю позивача та відповідача ОСОБА_3, поділ таких та визнання права власності між ними з припиненням права спільної сумісної власності.

До матеріалів позовної заяви позивачем долучено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони органу місцевого самоврядування здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб в такому, а також клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.03.2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є буд. 30 на пр. Кропивницького у м. Бобринець, Кіровоградської області, а тому позивач житлом забезпечена.

Заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач не подала достатніх доказів на підтвердження викладених в ній мотивів, а томусуд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору за подану нею позовну заяву та заяву про забезпечення позову.

Оскільки, у клопотанні ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору судом відмовлено, позивачем судовий збір не сплачено, а ОСОБА_2 заявлено 2 (дві) позовні вимоги немайнового характеру, за кожну з яких слід сплатити судовий збір за ставками для позовних вимог немайнового характеру у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640,00 грн., загальний розмір судового збору, який повинен сплатити позивач при звернені до суду за позовні вимоги немайнового характеру становить 1280,00 грн. (2 х 640,00).

На момент звернення до суду спірне майно, а саме садовий будинок №14 загальною площею 216,1 кв.м., що знаходиться за адресою с.Бережани, Пустомитівського району Львівської області, з його складовою частиною, а саме нежитловою будівлею загальною площею 34,1 кв.м., належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4

Згідно загальнодоступного сайту Real-estate.lviv.ua, який широко використовується експертами для визначення вартості нерухомого майна, в с.Бережани, Пустомитівського району, Львівської області, найнижча вартість житлового будинку загальною площею 80,5 кв.м. становить 729700,00 грн. (7297,00 грн. - 1 відсоток ціни позову), а найвища вартість житлового будинку загальною площею 200 кв.м. становить 5213000,00 грн. (52130,00 грн. - 1 відсоток ціни позову).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 14 від 01.02.2017 року затверджено та рекомендовано до застосування показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, розраховані станом на 01.01.2017 року (без урахування тимчасової окупованої території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя). Згідно затверджених показників, максимальна величина опосередкованої вартості спорудження одного квадратного метра загальної площі квартир будинку становить 11269 гривень (з урахуванням ПДВ).

Якщо площу спірного будинку 216,1 кв.м. помножити на вартість спорудження одного квадратного метра загальної площі квартир будинку 11269 грн., то сума буде становити 2435230,9 грн. - ціна позову, а 1 (один) відсоток від вказаної суми - 24352,30 грн.

Встановлено, що ОСОБА_2 не взмозі самостійно визначити вартість будинку, оскільки власником спірного майна є ОСОБА_4 та доступу до такого вона немає.

Крім того, для визначення вартості нерухомого майна з використанням сайту Real-estate.lviv.ua необхідні відповідні знання.

У зв»язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем підставно зазначено у позовній заяві про неможливість визначення точної ціни позову за вимогу майнового характеру.

Враховуючи відсутність клопотання позивача про відстрочення, розстрочення чи зменшення судових витрат, право на подачу якого передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 2 ЦПК України, користуючись наявною інформацією загальнодоступного сайту Real-estate.lviv.ua та Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 14 від 01.02.2017 року, районний суд вірно визначив попередній розмір судового збору за 1 (одну) позовну вимогу майнового характеру у максимальному розмірі, за ставками для позовних вимог майнового характеру, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 8000,00 грн.

З наведених мотивів, судом першої інстанції вірно визначено попередній розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 за подану нею позовну заяву, яка включає 2 (дві) вимоги немайнового характеру та 1 (одну) вимогу майнового характеру, а також заяву про забезпечення позову в сумі 9600 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 червня 2017 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Ніткевич А. В.

ОСОБА_6