Справа № 263/7290/17
Провадження № 2/263/1817/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2017 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Скрипниченко Т. І. , при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої маріупольської державної нотаріальної контори про скасування постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що постановою від 22.09.2015 року державний нотаріус Першої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 відмовила їй у вчинені нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

07.06.2008 року померла мати позивача ОСОБА_3, якій на підставі біржового контракту від 15.10.1999 року належало домоволодіння № 12 по вул.Трамвайній у м.Маріуполі, який було зареєстровано у маріупольському БТІ 19.10.1999 року. На той час Закон України "Про товарну біржу" передбачав, що угоди укладені на біржі не потребують нотаріального посвідчення. Спадкодавець набула права власності на зазначений будинок, позивач виконала вимоги закону щодо прийняття спадщини.

Вказує, що вищезазначена постанова від 22.09.2015 р. підлягає скасуванню, оскільки державний нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії, тому просить скасувати вказану постанову та зобов'язати нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач у судове засідання не прибула, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи за її відсутністності.

Відповідач в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності на розсуд суду із врахуванням пояснень викладених у постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії від 22.09.2015 року.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4, її матір'ю є ОСОБА_3 Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_4 03.09.1988 року уклала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_5.

ОСОБА_3 померла 07.06.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 1-НО № 305356, після чого відкрилась спадщина.

Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 22.03.2016 року на земельну ділянку 0,0733 га в м.Маріуполі по вул.Трамвайній, № 12.

На підставі біржового контракту № 2723 від 15.10.1999 року ОСОБА_3 придбала будинок 12 по вул.Трамвайній в м.Маріуполі та відповідно до реєстраційного свідоцтва зареєструвала право власності у БТІ м.Маріуполя.

Позивач із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на будинок 12 по вул.Трамвайній в м.Маріуполі за законом звернулася до Першої маріупольської державної нотаріальної контори.

Відповідно до постанови Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 22.09.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім'я на вищезазначений будинок, оскільки реєстрація права власності БТІ на підставі біржової угоди не відповідає вимогам законодавства, діючого на той час , ст. 227 ЦК УСРС передбачала нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку та відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не приймає документів, які не відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до ст.68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно до Глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5: п.1 нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства.

Закон України «Про нотаріат» є спеціальним законом у даному виді правовідносин, а тому у своїй діяльності нотаріус повинен керуватися ним.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину.

Підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки Законом.

Частиною 1 статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено виключні підстави відмови у вчиненні нотаріальних дій, а саме Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до ч.3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

За вимогами ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на скарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За вимогами ст. 227 ЦК УСРС в редакції, яка діяла на час укладення біржового контракту, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Вимогами ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. та визначено способизахисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином суд приходить до висновку, що відмовляючі у вчинені нотаріальних дій державний нотаріус виходив із вимог законодавства, а саме позивачем не надано державному нотаріусу документів на підтвердження права власності спадкодавця на зазначений жилий будинок, які відповідають вимогам законодавства. Іншого способу захисту своїх спадкових прав позивач не обрала, суд розглянув позовні вимоги у їх заявлених межах, тому приходить до висновку про відмову у задоволені позову. При цьомусуд відхиляє посилання позивача на вимоги Закону України "Про товарну біржу", який передбачав, що угоди укладені на біржі не потребують нотаріального посвідчення, оскільки це стосується да загального переліку угод, а вимогами наведеного законодавства спеціально для жилого будинку, де стороною є громадянин, було передбачено і на час укладення угоди, на час оформлення спадщини та на час розгляду позову обов'язкове нотаріальне посвідчення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 57-60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Першої маріупольської державної нотаріальної контори про скасування постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії -відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.І.Скрипниченко