22-ц/775/670/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Хараджа Н.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Баркова В.М., Мироненко І.П.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 до ПрАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повернуто позивачу з підстав невиконання ухвали про усунення недоліків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомленого про дату і час розгляду справи представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ч. 2 ст. 121 ЦПК України і виходив з того, що позивачем не усунуті вказані в ухвалі від 11.08.2017р. недоліки по сплаті у належному розмірі судового збору за позовну вимогу майнового характеру (щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні), по якій у позивача відсутні пільги зі сплати судового збору.

З такими висновками суду в повній мірі погодитися не можна з огляду на наступне.

Як зазначив в суді апеляційної інстанції позивач, на даний час ПрАТ «Азовзагальмаш» перебуває в режимі ліквідації.

Суд, залишаючи позовну заяву без руху з подальшим поверненням її заявнику, беручи до уваги положення ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України, ч. 9 ст. 16 ГПК України, не перевірив, чи порушено у господарському суді провадження про банкрутство ПрАТ «Азовзагальмаш», чи існують обставини, які виключають можливість розгляду справи в порядку цивільного судочинства, в тому числі і повязані з цим процесуальні питання щодо прийняття позову до провадження суду (питання про відкриття провадження або про відмову у відкритті провадження за ст. 122 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 за змістом позовної заяви, реалізуючи свої майнові права, прагне отримати належні йому суми заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2015 року по червень 2017 року, а також вимагає покладення на роботодавця відповідальності за ст. 117 КЗпП України у вигляді середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно із п. 3.9 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України від 13.01.2004р. N 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004р. за N 114/8713, суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні, не належать до фонду оплати праці.

Тому колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги з приводу того, що середній заробіток є складовою частиною заробітної плати, бо така виплата, як вірно визначився суд першої інстанції, є мірою відповідальності роботодавця, який допустив затримку розрахунку при звільненні працівника, і не входить до структури заробітної плати за виконання виробничих завдань і функцій, визначеної у ст. 94 КЗпП України і п. 2.2. вищевказаної Інструкції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Положення названої норми закону звільняють позивача в даному випадку лише по вимогах про стягнення власне заборгованості по заробітній платі. А правових підстав, як правильно визначився суд першої інстанції, для звільнення позивача від сплати судового збору за супутньою позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні немає.

Разом з тим, враховуючи розяснення в абз. 2, 3 п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2017р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», положення ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950) і практику практику Європейського суду з прав людини («Креуз проти Польщі» заява 28249/95 від 19.06.2001р., «ФК Мретебі проти Грузії» заява № 38736/04 від 31.07.2007р., «Шишков проти Росії» заява № 26746/05 від 20.05.2014р.), що декларують неможливість створення особі перепон у доступі до суду в залежності від спроможності її оплатити судові витрати, а також беручи до уваги чутливий характер заявлених ОСОБА_2 позовних вимог по основній позиції - заборгованості по заробітній платі, що тривала для позивача близько 2 років, суд першої інстанції мав розяснити в своїй ухвалі процесуальні можливості за ст. 82 ЦПК України ст. 8 Закону № 3674-VI клопотати про відстрочення, розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати, враховуючи майновий стан позивача.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду є передчасною.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду як така, що постановлена з порушенням порядку, встановленого процесуальним законом, скасуванню з поверненням розгляду питання про відкриття провадження на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2017 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у відповідності із вимогами процесуального закону.

Ухвала як така, що не перешкоджає подальшому провадженню, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.А.Попова

Судді В.М.Барков

ОСОБА_3