Провадження № 2/201/1864/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 березня 2017 року Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ходаківський М.П., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання акту від 22 серпня 2016 року таким, що містить недостовірні відомості, безпідставними, недійсними, протиправними та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із вказаною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання акту від 22 серпня 2016 року таким, що містить недостовірні відомості, безпідставними, недійсними, протиправними та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року залишено указану позовну заяву без руху та надано позивачу строк для усунення указаних в ухвалі недоліків, а ухвалою судді цього суду від 20 січня 2017 року вищевказана позовна заява повернута позивачу у звязку із невиконанням вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року ухвалу суду першої інстанції від 20 січня 2017 року скасовано із передачею питання на новий розгляд до указаного суду.

Указана позовна заява надійшла до суду 28 квітня 2017 року та згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена судді Ходаківському М.П. та передана йому 03 травня 2017 року.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачу необхідно сплатити судовий збір, оскільки до позовної заяви не долучено документ, який підтверджує сплату судового збору у розмірі визначеному на час предявлення позову положеннями Закону України «Про судовий збір».

З 01 вересня 2015 року набули чинності зміни до Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких позивачі, які звертаються до суду на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», не мають пільг при сплаті судового збору як споживачі, за виключенням випадків, встановлених ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16, відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір». Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій. Під час вчинення процесуальних дій, які вимагають сплати судового збору, пільги зі сплати судового збору мають визначатися на момент вчинення певної процесуальної дії. З огляду на зазначене можна дійти висновку про те, що процесуальний закон визначає свою дію в часі саме за часом вчинення відповідних процесуальних дій. За таких умов Закон України «Про судовий збір» має застосовуватися в редакції, яка діяла на момент вчинення певної процесуальної дії. Наявність пільги у вигляді звільнення від сплати судового збору, передбаченої статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не вважається нульовою ставкою судового збору. У контексті визначення розміру судового збору за подання касаційної скарги (в даному випадку позовної заяви) «ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви» має визначатися за розмірами ставок, встановленими статтею 4 Закону України «Про судовий збір» на момент предявлення відповідного позову, без пільг, визначених статтею 5 цього Закону.

Таким чином, станом на день подання позивачем даної позовної заяви (15 грудня року) пільги щодо сплати судового збору позивач не мала, оскільки на цей час діяла нова редакція статті 5 Закону України «Про судовий збір», за якою споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав було виключено з категорії пільгових.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи, що позивачкою подається позовна заява, яка містить дві самостійні вимоги, то їй слід сплатити судовий збір у розмірі 551,20 грн. за кожною з вимог. Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра/Соборний район/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989269; банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області; код банку отримувача (МФО) 805012; рахунок отримувача 0005; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа).

Слід відзначити, що суд апеляційної інстанції при скасуванні ухвали про повернення позовної заяви при вирішенні питання щодо обовязку позивача сплатити судовий збір вказав лише на те, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не було указано реквізитів для сплати судового збору, та не вказував на те, що позивач не має обовязку сплачувати судовий збір.

До того ж, відповідно до положень ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Ураховуючи, що позивачу 20 січня 2017 року було повернуто долучені до позову матеріали при виконанні ухвали про залишення позову без руху позивачу слід надати копію позовної заяви для відповідача.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119-121 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ураховуючи указані приписи процесуального законодавства та зважаючи на наявність наведених судом недоліків позовної заяви вона підлягає залишенню без руху із визначенням строку для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 119, 120, 121, 210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання акту від 22 серпня 2016 року таким, що містить недостовірні відомості, безпідставними, недійсними, протиправними та відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність в дводенний строк з дня отримання копії даної ухвали усунути зазначені в ній недоліки.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто їй разом зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.П. Ходаківський