УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Євтушенко О.І.,
Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Борівської селищної ради Луганської області, Одеської міської ради, третя особа - житлово-будівельний кооператив «Вимпел-7», про визнання права власності у порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_7, в інтересах якої діє ОСОБА_8, на ухвалу апеляційного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що після смерті її брата - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилася спадщина на будинковолодіння по АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_1. Вона фактично прийняла спадщину після померлого, проте за відсутності правовстановлюючих документів на вказане майно не може оформити право власності на нього.

З урахуванням наведеного, просила суд визнати за нею право власності на зазначене майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування на будинковолодіння по АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 травня 2015 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року скасовано ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження та рішення цього ж суду від 07 травня 2015 року, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, в інтересах якої діє ОСОБА_8, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року з передачею питання на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, виходив з того, що зміст оскаржуваного судового рішення і матеріали, додані до апеляційної скарги, свідчать про відсутність у ОСОБА_7 права на апеляційне оскарження.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи право на апеляційне оскарження, ОСОБА_7посилалася на те, що вона на момент смерті ОСОБА_9 перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу ними було повністю сплачено пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_2, на яку визнано право власності за позивачем у даній справі.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Зміст ст. 292 ЦПК України свідчить про те, що право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Повертаючи апеляційну скаргу, суддя апеляційної інстанції зазначених доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив та дійшов передчасного висновку про відсутність у заявника права на апеляційне оскарження, що призвело до обмеження реалізації права заявника на апеляційне оскарження судового рішення.

Посилання апеляційного суду на те, що ОСОБА_7, як особою, що не брала участі у справі, не доведено, що судом першої інстанції було вирішено питання про її права та інтереси, оскільки остання не надала доказів на підтвердження прийняття спадщини у встановлений законом строк, правового значення для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження не має, так як заявник, при подачі апеляційної скарги, вказувала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_9, на момент його смерті, та спірна квартира є спільним майном подружжя.

За таких обставин у силу п. 2 ст. 342 ЦПК України ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для вирішення процесуального питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, в інтересах якої діє ОСОБА_8, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко