ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 174/463/17
2/174/317/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Данилюк Т.М.,

за участю секретаря - Шарапової О.О.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Національної поліції у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, третя особа слідчий СВ Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 про стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2, звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 управління Національної поліції у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, третя особа - слідчий СВ Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 про стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначила, що згідно рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 265 від 22.12.1983 року, її покійному чоловіку ОСОБА_5, була виділена земельна ділянка № 19 розміром 6х4 м., для будівництва гаражу у кооперативі № 16 у м. Вільногірську.

У 1984 році на вищезазначеній земельній ділянці вона та її чоловік збудували гараж.

У листопаді 2014 року, вона пішла подивитися на цей гараж, у гаражному кооперативі «Сонячний м.Вільногірськ» та на рухоме майно, яке знаходилось в ньому та належало їм з чоловіком на праві спільної сумісної власності, де з'ясувала, що невідома особа захопила належний їй та її чоловіку гараж, та рухоме майно, яке знаходилося у гаражі, змінила замки на воротах гаражу, і відповідно стала користуватися належною їм власністю.

З цього приводу 25.12.2014 року, її чоловіком була подана заява про скоєння злочину до на той час Вільногірського МВ ГУМВС. Оскільки працівники Вільногірського МВ ГУМВС, протиправно не відкривали кримінального провадження, її чоловік звернувся до Вільногірського міського суду зі скаргою, за наслідками розгляду якої судом була винесена ухвала від 22.04.2015 р. та зобовязано слідчого внести відомості до ЄРДР.

22.09.2015 р. її чоловік помер. Як їй стало відомо, особа, яка заволоділа її гаражем та рухомим майном, яке в ньому знаходиться, у вигляді зварювального апарату, металевого стелажу, металевої драбини, є ОСОБА_6, який мешкає у АДРЕСА_1.

11.08.2016 році, вона особисто звернулася з заявою до Вільногірського МВ ДВП ГУНП, за фактом кримінального правопорушення, але слідчий знову не вніс відомості про злочин у ЄРДР, та вона звернулася до Вільногірського міського суду та її скарга ухвалою суду від 23.08.2016 р. була задоволена.

01.06.2017 року, їй стало відомо про закриття кримінального провадження від 31.08.2016 року, і вона знову звернулася до Вільногірського міського суду і її скарга ухвалою від 15.12.2016 року була задоволена.

Вважає, що таким чином факти неправомірних дій з боку слідчого Вільногірського відділення поліції ОСОБА_4 встановлені та підтверджені рішеннями суду, які набрали законної сили.

Також вважає, що доказом неправомірної бездіяльності з боку цього слідчого є той факт, що досудове слідство за кримінальним провадженням, триває майже рік, однак до цього часу не закінчено.

Внаслідок неправомірних дій слідчого, у вигляді неефективного безпідставно триваючого досудового розслідування злочину у відношенні її майна, вона переживає нервовий стрес. При цьому її права з боку третьої особи порушуються тривалий час, внаслідок чого вона вимушена неодноразово звертатися до суду для захисту своїх прав. Судова тяганина викликає у неї душевні переживання, порушує її звичний ритм життя.

Тому просить суд, стягнути на її користь з єдиного казначейського рахунку відкритого Державною казначейською службою України у Національному Банку України, компенсацію за спричинену їй моральну шкоду, заподіяну незаконними діями слідчого поліції Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області, ОСОБА_4, працівника ОСОБА_3 управління Національної поліції у Дніпропетровській області, в сумі 10000 грн.

Позивач в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлялася про дату, місце та час судового розгляду.

Представник позивача, в судовому засіданні, надав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві, просив їх задовольнити, в подальшому своєю заявою просив розглядати справу без його участі, позов задовольнити.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України, ОСОБА_7, в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав письмове заперечення на позов, в якому зазначив, що Державна казначейська служба України прав позивача не порушувала, а тому відсутні підстави для стягнення з них коштів. Державна казначейська служба України не уособлює собою державу Україна, а її рахунки не уособлюють собою Державний бюджет України. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими. Відповідати за дії чи бездіяльність державних органів не входить до повноважень органів Державної казначейської служби. Крім того вважає суму моральної шкоди заявлену позивачем до стягнення необґрунтованою, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження її страждань, отриманого стресу, а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник ГУНП у Дніпропетровскій області ОСОБА_8, в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав письмове заперечення на позов, посилаючись на відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Слідчий Брілов О.О., в судове засідання не зявився, своєю заявою просив розглядати справу у його відсутність та відмовити в задоволення позову.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач перебуває у статусі потерпілого по кримінальному провадженню № 0000316 від 31.08.2016р.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що внаслідок неналежного та несвоєчасного проведення досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження, в якому вона є потерпілим, їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює на суму 10000 грн.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст.1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст.1174 ЦК України)

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України, визначено, що відшкодування, відповідно до закону, шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Відповідно (ст. 2 ЦК України).

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.10.2001 року у справі № 1-36/2001 ( про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріально чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди у таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Згідно з ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи норми ст.ст.27,31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач своє право на відшкодування моральної шкоди обґрунтовував тим, що вона переносить глибокі моральні страждання, в результаті спричиненням неправомірних дій слідчого у вигляді неефективного безпідставно триваючого досудового розслідування злочину.

Вказані дії третьої особи - ОСОБА_4, згідно з ухвалами Вільногірського міського суду від 31.08. 2016 р., 21.11.2017 року, 09.07.2017 р., визнано незаконними та скасовані, і ці обставини, відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, не підлягають доказуванню у даній цивільній справі.

Зазначеними неправомірними діями третьої особи - ОСОБА_4, позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки для відновлення свого порушеного права вона була змушена звертатися до правоохоронних органів та суду, що порушило нормальний режим її роботи й відпочинку, змусило нервувати, призвело до додаткових витрат часу та коштів, тобто вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а моральна шкода - відшкодуванню, а саме стягненню з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яку суди застосовують при розгляді справ як джерело права, Європейський суд вважає, що заявнику не може бути предявлено вимогу будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує обставини справи та виходячи з вимог розумності та справедливості, вважає, що її розмір слід визначити у сумі 700 грн., що буде достатньою сатисфакцією перенесених позивачем моральних страждань, в решті заявлених вимог слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди у зазначеному нею розмірі.

Керуючись ст. 56 Конституції України, ст. 25 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 2, 23, 1167,1174, 1176, ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Національної поліції у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду, третя особа слідчий СВ Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вільногірського міського суду Т.М.Данилюк