Категорія 55Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Сала Т.Б., Панасюка О.С.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2017 року, -

В с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся у суд з даним позовом. Вимоги мотивовані тим, що з 11.09.2001 року позивач працювала у ДП «Державна картографічна фабрика». Наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 09.01.2013 року №5 вирішено реорганізувати ДП «Державна картографічна фабрика» шляхом приєднання до ДП «Центр Державного земельного кадастру» та створення на його базі структурного відокремленого підрозділу Вінницький відокремлений підрозділ Центру ДЗК.

На день припинення трудових відносин з ДП «Державна картографічна фабрика» за останнім рахувалася заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі позивачу.

Позивач 06 травня 2016 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати при звільненні. 24 червня 2016 року Вінницький міський суд по справі № 127/9564/16-ц виніс рішення - позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 1464 грн. 57 коп. та компенсацію за затримку заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1523 грн.77 коп.

21 жовтня 2015 р. з виробничої філії «Вінницька картографічна фабрика» Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» позивач був звільнений за власним бажання за ст. 38 п.3 КЗпП України ( наказ про звільнення № 42-к від 19.10.2015р.) у зв'язку з невиконанням підприємством законодавства про працю ( невиплата заробітної плати за дев'ять місяців 2015 року) з виплатою вихідної допомоги за порушення законодавства про працю у відповідності до ст. 44 КЗпП України.

18 березня 2016 року суддя Вінницького міського суду Волошин С.В. видав судовий наказ про стягнення з Державного підприємства « Центр державного земельного кадастру» в особі Виробничої філії «Вінницька картографічна фабрика» Центру ДЗК на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі за період з січня 2015 року по серпень 2015 року та за жовтень 2015 року в розмірі 47431,83 гривень.

Судовий наказ набрав законної сили 12.04.2016 року. За цей період Центром ДЗК було погашено заборгованість з січня 2015 року по квітень 2015 року в розмірі 11185,10 гривень.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги і в заяві від 09.03.2017р. просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 73432,14 грн. за період з 21 жовтня 2015 року по 09.03.2017 року.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2017 року позов задоволено. Вирішено: стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», на користь ОСОБА_2 за весь час затримки розрахунку по заробітній платі по день фактичного розрахунку в сумі 73432 грн. 14 коп.

Дане рішення ДП «Центр ДЗК» оскаржило в апеляційному порядку, як ухвалене за неповно з'ясованих обставин, що мають значення у справі та без їх належної оцінки, що призвело до хибних висновків, а також оскільки судом були порушені норми матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким ОСОБА_2 у позові відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові вимоги були дотримані у повному обсязі.

Так, задовольняючи позов, суд виходив з наступних обставин.

ОСОБА_2 з 11.09.2001р. працював у ДП «Державна картографічна фабрика» на посаді заступника директора з економічних питань.

Згідно наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 09.01.2013 року №5 ДП «Державна картографічна фабрика» реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Центр державного земельного кадастру» та створено на його базі структурного відокремленого підрозділу Вінницький виробничий підрозділ Центру ДЗК. Установлено, що Центр ДЗК є правонаступником всіх прав і обовязків ДП «ДКФ».

З 17.04.2013 р. позивача було переведено у виробничу філію «Державна картографічна фабрика» на посаду начальника планово-економічного відділу; 19.10.2015р. його було звільнено за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням філією законодавства про працю, що підтверджується копією трудової книжки та відповідними наказами. (а.с. 5-8, 12-14).

На день припинення трудових відносин з ДП «Державна картографічна фабрика» за останнім рахувалася заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі позивачу. (а.с.9)

Як вбачається з Довідки ДП «Центр державного земельного кадастру» від 07.06.2016 року №176, виданої ОСОБА_2, його середньомісячний заробіток за останні два місяці перед датою припинення трудових відносин з ДП «Державна картографічна фабрика» складає: 3385,92грн., середньоденна заробітна плата становить 211,62 грн. в день. (а.с.10).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/9564/16-ц 24 червня 2016 року позов ОСОБА_2 до ДП «Центр Державного земельного кадастру» про стягнення боргу по заробітній платі, компенсації втрат частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати при звільненні задоволено, ухвалено стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 1464 грн. 57 коп. та компенсацію за затримку заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1523 грн.77 коп. Ця заборгованість за 2013 рік за період роботи на ДП «Державна картографічна фабрика» (а.с. 16-18).

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2016 року стягнуто з ДП «Центр Державного земельного кадастру» на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 47431,83 за період з січня 2015р. по серпень 2015р. та за жовтень 2015р. грн., коли позивач працював у же у виробничій філії «Державної картографічної фабрики» Центру ДЗК на посаді начальника планово-економічного відділу (а.с.20).

Даний судовий наказ набрав законної сили 12.04.2016 року, проте, розрахунок з позивачем не проведений на час його звернення до суду та ухвалення рішення суду.

Цей факт визнавав і відповідач у своєму запереченні на позовну заяву на а/с 32, вказуючи, що за період з 22 жовтня 2015 року по 20 грудня 2016 року кількість робочих днів склала 294, тому середній заробіток за час затримки розрахунку становить 62 216 грн.28 коп., з урахуванням середньо денного заробітку у розмірі.211,62 грн. При цьому відповідач просив суд застосувати позовну давність до даних правовідносин і відмовити у задоволенні позову.

Суд, з врахуванням вказаних встановлених обставин дійшов правильного висновку про задоволення позову, з огляду на норми ч.1 ст. 47, ст. 116, ст. 117 КЗпП України; ч.4 ст. 43 Конституції України; п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» за №100 від 08.02.1995 року, які судом були застосовані до встановлених правовідносин.

Також правильно судом не був застосований строк позовної давності, передбачений ч.1 ст. 233 КЗпП України, оскільки ч.2 ст. 233 КЗпП України вказує на те, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Твердження апелянта, що невиплата власником або уповноваженим органом належних працівникові при звільненні сум і вимога звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором і до цих правовідносин має бути застосований тримісячний строк позовної давності, передбачений ч.1 ст. 233 КЗпП України, є помилкою, неправильним тлумаченням правової норми, оскільки оплата праці дійсно випливає трудових правовідносин але цей спір законодавцем вирізнений серед інших трудових спорів і до нього позовна давність не застосовується, в силу ч.2 ст. 233 КЗпП України.

Щодо твердження апелянта про неправильний розрахунок, то воно голослівне, оскільки позивач у своєму розрахунку, який суд взяв за основу (а/с59), керувався середньоденною заробітною платою за спірний період у розмірі 211 грн. 62 коп., яка була надана відповідачем у Довідці за №176 від 07.06.2016 року на а/с58. Що ж до кількості робочих днів, то позивачем вони взяті з дня звільнення - 21.10.2015 року ( а/с13) по 09.03.2017 року, коли мало бути чергове судове засідання ( а/с 60). Відповідач же обраховував цей період у своєму запереченні - з 22 жовтня 2015 року до 20.12.2016 року (а/с35), таких обрахунок періоду затримки розрахунку суперечить нормі ч.1 ст. 117 КЗпП України.

Таким чином, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги є надуманими та необгрунтованим, яке не спростовує рішення суду, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін, в силу ст.308 ЦПК України. На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук