УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

Карпенко С.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача за касаційною скаргою ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_4 про припинення договору поставки, стягнення грошових коштів та штрафних санкцій.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що між нею та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір поставки від 17 червня 2015 року, відповідно до умов якого остання як продавець зобов'язалася поставити товар - бавовняну пряжу (склад пряжі: бавовна 100%) згідно із асортиментом, зазначеним у специфікації № 1 від 17 червня 2015 року до договору. На виконання п. 3.4 договору відповідачем отримано грошові кошти в сумі 240 350 грн. Так як договір не містив строку (терміну) виконання обов'язку із передачі товару, нею відповідно до ст. 530 ЦК України заявлено відповідачу вимогу про передачу товару - бавовняної пряжі (склад: бавовна-100%) згідно із асортиментом, зазначеним у специфікації № 1 від 17 червня 2015 року до договору в строк сім днів з дати отримання вимоги. На виконання зазначеної вимоги відповідачем було передано товар - пряжу у мотках загальною вагою 949,51 кг по накладній № 2611-1 від 26 листопада 2015 року. Під час приймання товару за участю відповідача відібрано два зразки пряжі для проведення дослідження, за результатами якого виявилося, що відповідач передала їй не бавовняну, а змішану пряжу, що не відповідає умовам договору. Ураховуючи, що поставлена пряжа має недоліки, які неможливо усунути, 23 грудня 2015 року вона направила відповідачу претензію з вимогою провести заміну поставленої продукції продукцією належної якості. Проте дана вимога залишилася невиконаною. Посилаючись на вказані обставини, просила суд припинити договір поставки від 17 червня 2015 року, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь грошові кошти сплачені в якості авансу в сумі 240 350 грн та штраф у розмірі 11 296 грн у зв'язку із прострочення терміну передачі товару.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідачем умови договору поставки від 17 червня 2015 року виконані, обумовлена договором та специфікацією до нього пряжа поставлена позивачу, підстави вважати поставлену пряжу неякісним товаром або такою, що не відповідає специфікації, відсутні.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних із особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. При цьому, згідно із ч. 1 ст. 673 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Судами встановлено, що між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір поставки від 17 червня 2015 року, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_4 зобов'язалася поставити товар - бавовняну пряжу згідно із асортиментом, зазначеним у специфікації № 1 від 17 червня 2015 року.

На виконання умов п. 3.4 договору поставки, продавець отримала від покупця грошові кошти в сумі 240 350 грн.

Відповідач передала позивачу товар - пряжу у мотках, загальною вагою 945,51 кг по накладній від 26 листопада 2015 року.

Звертаючись до суду із указаним позовом ОСОБА_3 указувала на те, що поставлена відповідачем пряжа за своїм складом є змішаною пряжею, а не бавовняною, якісний склад пряжі змінити неможливо, що дає їй підстави стверджувати про те, що передана відповідачем пряжа має недолік, який неможливо усунути.

Відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, згідно протоколу випробувань від 11 грудня 2015 року лабораторії Аналітично-дослідна випробувальна лабораторія «Тестиль-Тест» головного науково-дослідного інституту метрології, сертифікації та управління якістю в структурі Київського національного Університету технологій та дизайну, поставлена позивачу пряжа має наступний склад сировини: у зразку пряжі із окрасом КА 0063 (колір білий) бавовна 46,8%, поліакриорнітрил - 53,2%; у зразку пряжі із окрасом КА 234 (колір рожевий) бавовна 45,4%, поліакриорнітрил - 54,6%.

Відповідно до п.1.2.1 ДСТУ 2535-94 «Пряжа бавовняна і змішана для трикотажного і ткацького виробництв. Загальні технічні умови.», до бавовняної належить пряжа, яка вироблена із 100% бавовняного волокна і бавовняного волокна з вкладенням не більше як 10% віскозного чи віскозного високо модульного волокон. До змішаної належить пряжа, яка вироблена із бавовняного волокна з вкладенням не більше як 50% хімічних волокон.

Посилання судів на неможливість вважати поставлену відповідачем позивачу пряжу неякісним товаром з тих підстав, що предметом договору поставки є бавовняна пряжа без визначення будь-яких її ознак якості не заслуговують на увагу, оскільки сторони укладаючи специфікацію № 1 від 17 червня 2015 року до договору зробили в ній посилання на поставку бавовняної пряжі, а єдиним нормативним документом, який дає визначення бавовняної пряжі та встановлює вимоги щодо якісного складу для віднесення до бавовняної пряжі є ДСТУ 2535-94 «Пряжа бавовняна і змішана для трикотажного і ткацького виробництв. Загальні технічні умови.»

Суди у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України дійшли передчасного висновку про належне виконання відповідачем умов договору поставки, при цьому не звернули уваги на те, що поставлена позивачу пряжа містить змішаний склад сировини, а не 100% бавовняного волокна, що підтверджується відповідними результатами досліджень, що є підставою для розірвання договору та повернення сплаченої за товар суми відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 678 ЦК України.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
С.О. Карпенко
О.В. Ступак