№ 336/2325/17-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Шаповаловій С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визначення частки квартири боржника,

В С Т А Н О В И В:

Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду з поданням про визначення частки квартири АДРЕСА_1, частка якої належить на праві власності боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_1 для подальшої її реалізації.

В поданні зазначено, що на виконанні у Шевченківському ДВС м. Запоріжжя знаходяться зведене виконавче провадження № 52134063 з примусового виконання виконавчих листів: № 336/1847/14-ц виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу на загальну суму 46 646 грн. 40 коп.; № 333/1847/14-ц виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 26.07.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу на загальну суму 9 749 грн.; № 2/331/842/15 виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 17.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Боржником ОСОБА_1 рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в самостійному порядку не виконується.

Під час проведення виконавчих дій державному виконавцю стало відомо, що за боржником ОСОБА_1 зареєстровано 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності разом із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Посилаючись на ст. 379 ЦПК України, ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» просить суд визначити частку квартири АДРЕСА_1, частка якої належить на праві власності боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_1 для подальшої її реалізації.

При розгляді заяви в суді державний виконавець Лаврухін В.М. заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 висловився на користь подання з посиланням на те, що в іншій спосіб виконати рішення суду про стягнення з боржниці ОСОБА_1 на його користь суми боргу неможливо.

В судовому засідання боржник ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_8 проти задоволення подання заперечували з тих підстав, що майно про яке йдеться в поданні, є єдиним житлом боржника. Стягувачем спрямовані всі дії щодо позбавлення боржника житла.

Крім того, боржник має постійний дохід, про що державному виконавцю та стягувачеві достовірно відомо з довідок наданих ОСОБА_1 до виконавчого провадження № 52134063.

А 07.06.2017 року до початку розгляду подання, державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1

Зазначивши в поданні, що в інший спосіб виконати рішення суду неможливо, державний виконавець фактично ввів в оману суд, оскільки є інші способи передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення та вони не вичерпані.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до висновку, що подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визначення частки квартири боржника є необгрунтованним, а тому не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов*язковими до виконання на всій території України.

Статтею 14 ЦПК України також встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним (рішення у справі «Іммобільяре Саффі», заява № 22774/93, п.74, ЄСПЛ 1999-V).

Як вбачається зі змісту ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і у відповідності до ст. 18 згаданого Закону державний виконавець зобов*язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що Комунарівським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчій лист № 333/1847/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу на загальну суму 46 646 грн. 40 коп.

26.07.2016 року Комунарівським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист № 333/1847/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу на загальну суму 9 749 грн.

17.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист № 2/331/842/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Вищезазначені виконавчі листи пред*явлені для виконання до ДВС у Шевченківському районі м. Запоріжжя.

Виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

За змістом ст. 18 Закону України „Про виконавчу службу державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за визначення частки майна боржника для подальшої її реалізації до виконання зобовязання за рішенням.

Оскільки особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про визначення частки майна боржника для подальшої її реалізації, підлягають доведенню.

За змістом ст. 379 ЦПК України тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається саме на державного виконавця,приватного виконавця, як особи, що приймає участь у судовому засіданні.

З огляду на це, у поданні державний виконавець повинен чітко зазначити в чому полягає складність виконання рішення чи в зв'язку з чим таке рішення неможливо виконати.

До матеріалів справи державним виконавцем долучені копії документів, з яких неможливо встановити факт ухилення боржниці від виконання рішень суду.

В судовому засіданні державний виконавець та стягувач наполягали на тому, що під час виконання рішень боржник злісно ухилявся від їх виконання.

Так з матеріалів подання суд встановив, що під час виконання зведеного виконавчого провадження № 52134063 з примусового виконання вищезазначених виконавчих листів державним виконавцем ДВС у Шевченківському районі м. Запоріжжя були направлені запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби, на які отримані відповіді про відсутність перебування ОСОБА_1 на обліку.

Проте, оригінал зведеного виконавчого провадження № 52326978 суду не надано, а тому суд позбавлений встановити дії спрямованні боржником на ухилення від виконання рішення, та чи є спосіб обраний державним виконавцем крайньою дією спрямованою на виконання рішення.

Натомість, боржником до матеріалів справи долучено витяг з Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень, з якого видно, що під час виконання зведеного виконавчого провадження № 52134063, проводились утримання з заробітної плати боржника ОСОБА_1 та станом на 02.09.2016 року з боржника стягнуто кошти згідно виконавчих дій в сумі 7958, 53 грн., витрати на проведення виконавчих дій в сумі 236.46 грн.

Крім того, з наданого розрахунку заборгованості від 28.12.2016 року виданого старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькі області, видно, що дійсно за виконавчим листом № 2/331/842/16 виданим 17.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття, здійснювалися стягнення з доходів боржника, про що зазначено в розрахунку.

Дослідивши докази надані сторонами, суд встановив, що державний виконавець штучно створив підстави для звернення із поданням до суду, наданими доказами спрямував дії на введення суду в оману щодо ухилення боржника від виконання рішення.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця, оскільки на час розгляду подання суд не встановив, що державним виконавцем не вичерпані передбачені законом заходи для виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 379, 293 ЦПК України, ст. ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визначення частки квартири боржника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Ю.А. Галущенко