Справа № 359/3336/17 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 22-ц/780/4427/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 22 24.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Макрогор» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванків» до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Макрогор», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталія Володимирівна, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ТОВ «Агрофірма «Іванків» звернулася до суду з позовом та просила визнати недійсним договір оренди б/н від 30 серпня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор» на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1; скасувати рішення про державну реєстрацію, індексний номер 31280205 від 07 вересня 2016 року, яким зареєстровано право оренди на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 за ТОВ «Агрофірма «Макрогор».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 грудня 2010 року між ТОВ «Агрофірма «Іванків» та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1. Термін дії договору оренди землі з 24 липня 2012 року до 24 липня 2017 року. З 21 грудня 2010 року позивач здійснює обробіток та використовує вказану земельну ділянку для вирощування сільськогосподарських культур, умови договору виконуються належно. ОСОБА_2 не звертався з вимогою про припинення договору оренди внаслідок невиконання умов договору позивачем. Додаткова угода про розірвання договору оренди землі від 21 грудня 2010 року між сторонами договору не укладалася, жодна із сторін не ініціювала його розірвання. У січні 2017 року ТОВ «Агрофірма «Іванків» стало відомо про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, що перебуває в його орендному користуванні, за ТОВ «Агрофірма «Макрогор». Підставою виникнення зазначеного речового права є договір оренди б/н від 30 серпня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор». Строк дії речового права оренди за ТОВ «Агрофірма «Макрогор» зареєстровано на 7 років. Договором оренди від 30 серпня 2016 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор», порушено право позивача на орендовану земельну ділянку. Позивач не є стороною вказаного договору, однак він як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання договору, який порушує його права. Державним реєстратором не встановлено наявність суперечностей між заявленими правом оренди та вже зареєстрованим правом оренди у ТОВ «Агрофірма «Іванків» на земельну ділянку, не перевірено наявність факту виконання умов договору оренди землі від 21 грудня 2010 року, закінчення терміну, з якими Закон України «Про оренду землі» або зазначений правочин пов'язує можливість припинення права оренди, що підлягає державній реєстрації.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2017 року позов ТОВ «Агрофірма «Іванків» задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Агрофірма «Макрогор» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що внесення змін до договору зроблено у спосіб, який не відповідає вимогам щодо внесення змін у договір оренди та порушує вимоги ст. 30 Закону України «Про оренду землі» та вимоги ст. ст. 210, 640, 654 ЦК України. На момент укладення оспорюваного договору закінчився строк оренди земельної ділянки відповідно до п. 6 договору, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Іванків». Позивач не надав доказів звернення до ОСОБА_2 з пропозицією про поновлення строку дії договору у строк за місяць до закінчення строку дії договору. Державна реєстрація договору оренди, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Іванків» була проведена лише 24 липня 2012 року. Отже, договір оренди не набув чинності та землекористувач не набув прав орендаря за таким договором. Суд першої інстанції безпідставно послався на правову позицію Верховного суду України, яка є прямо протилежною до його висновків.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 1,8446 га, яка знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 027237 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 67422864 від 06 вересня 2016 року (а.с.13-14, 114-115).

21 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Іванків» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_2 передав ТОВ «Агрофірма «Іванків» у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.8-11).

30 серпня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор» укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_2 передав ТОВ «Агрофірма «Макрогор» у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Договір укладено на 7 років (а.с.88-92).

Згідно Витягу з кримінального провадження № 0001022 від 21 травня 2016 року, 18 травня 2016 року на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, на с/г полі під назвою «Бутівщина», яке перебуває у орендному користуванні ТОВ «Агрофірма «Іванків» невідомі особи здійснили незаконний обробіток землі, шляхом оранки та культивації, на площі близько 27 га, тим самим самовільно її зайняли (а.с.142).

16 червня 2017 року ТОВ «Агрофірма «Іванків» надіслала на адресу ОСОБА_2 лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди землі від 21 грудня 2010 року, заміну сторони у зобов'язанні та внесення змін до нього (а.с.143-145).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що перебіг строку дії договору необхідно рахувати з дня його реєстрації та керувався вимогами ст.ст. 210, 792 ЦК України, Закону України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2010 року між ТОВ «Агрофірма «Іванків» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки.

Згідно п. 31 прикінцевих положень договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Так, договір оренди землі, який був укладений між ТОВ «Агрофірма «Іванків» та ОСОБА_2 було зареєстровано 24 липня 2012 році. Отже, договір оренди діяв до 23 липня 2017 року включно.

30 серпня 2016 року, тобто в період дії чинного договору від 21 грудня 2010 року, між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор» було укладено договір оренди земельної ділянки, яка вже перебувала в оренді.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Агрофірма «Іванків» зазначає, що він не є стороною договору оренди від 30 серпня 2016 року, однак вказаний договір порушує його права, оскільки укладений під час дії договору оренди, укладеного між позивачем та ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 18 січня 2017 року (справа № 6-2777цс16).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, що на момент укладення оспорюваного договору закінчився строк дії договору оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та ОСОБА_2, а позивач не надав доказів звернення до ОСОБА_2 з пропозицією про поновлення строку дії договору у строк за місяць до закінчення строку дії договору.

Відповідач ТОВ «Агрофірма «Макрогор» зазначає про те, що внесення змін до договору зроблено у спосіб, який не відповідає вимогам щодо внесення змін у договір оренди та порушує вимоги ст. 30 Закону України «Про оренду землі», згідно якої зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Однак, вказані обставини не приймаються до уваги, оскільки в силу вимог закону договір оренди набув чинності з моменту його державної реєстрації і внесення до нього змін не впливає на строк дії договору.

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Відповідно п. 8 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Однак, державний реєстратор всупереч вимог закону не перевірив чи були зареєстровані права на земельну ділянку за договором оренди за іншими особами.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди та скасування його державної реєстрації, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду є законним та обґрунтованим, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Макрогор» відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.