АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/6626/2017 Доповідач Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про вселення.

В обґрунтування позову вказувала, що вона є власником ј частини квартири АДРЕСА_1. Власником ѕ вказаної квартири являється відповідачка ОСОБА_1 Спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат загальною площею 55.50 кв.м., жилою - 29,0 кв.м, в квартирі зареєстровані вони з відповідачкою. В липні вона проходила планове післяопераційне лікування в Республіці Беларусь, повернувшись з якого до Києва 25.07.2016 року вона не змогла потрапити до своєї квартири, оскільки відповідачка відмовилась впускати її в житло і сказала, що ключів не дасть. Вважаючи такі дії ОСОБА_1 неправомірними, які порушують її право власності, позивачка просила задовольнити позов та вселити її в спірну квартиру.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року позов задоволено.

Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка заперечувала проьти апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається із матеріалів справи і це було встановлено судом, що позивачка ОСОБА_2, після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2016 року є власником ј частини квартири АДРЕСА_1. Іншим співвласником квартири, а саме ѕ її частин являється відповідачка ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9).

Згідно довідки по формі №3 від 01.08.2016 року, виданої ЖБК «Харчовик-7», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані 2 особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12).

Із доводів позивачки видно, що від»їзджаючи до Білорусії на лікування вона на прохання відповідачки передала останній ключі від вхідних дверей спірної квартири. Повернувшись до м. Києва 25.07.2016 року вона не змогла потрапити до своєї квартири, оскільки відповідачка відмовилась повернути їй ключі від квартири та впустити її в помешкання.

Заперечуючи проти позову, відповідачка, яка неодноразово пояснювала суду щодо відсутності спору між сторонами, наголошувала на тому, що вона не проти вселення позивачки в квартиру, в той же час заперечувала проти вселення позивачки в квартиру на підставі рішення суду.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності

інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених

законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 155 ЖК України власника квартири не може бути позбавлено права користування жилим приміщенням крім випадків, передбачених законом.

Згідно п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦКпозов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Судом встановлено, що позивачка, як власник ј частини спірної квартири, позбавлена можливості користуватися належною їй на праві власності часткою житлового приміщення.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про необхідність захисту права власності позивачки, й не порушуючи прав відповідачки, вселив ОСОБА_2 у спірну квартиру, обґрунтовано задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленого рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: