Справа № 360/1174/16-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/3094/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 21.06.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Сушко Л.П., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и л а:

У липні 2016 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 7 лютого 2014 року на перехресті просп. Палладіна в м. Києві та смт. Коцюбинське сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «LEXUS LX 470», д.н.з АХ 0660 ВК, під керуванням ОСОБА_3, в результаті якої автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

На момент настання страхової події автомобіль «LEXUS LX 470», який належить на праві власності ОСОБА_4, за договором добровільного страхування наземного транспорту від 9 жовтня 2013 року № 265417Га/13х був застрахований в ПрАТ «СК «АХА Страхування».

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 7 березня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності y вигляді штрафу.

Згідно із звітом з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 31 березня 2014 року № 047/14, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «LEXUS LX 470» склала 50 998,84 грн., ринкова вартість цього автомобіля 352 836,59 грн., а матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу 34 045,17 грн.

На підставі страхового акту № 1.001.14.02.144/VESKO8709 на користь власника автомобіля «LEXUS LX 470» підлягало до виплати страхове відшкодування в розмірі 50 598,18 грн., проте згідно п. 28.25. договору страхування в якості несплачених чергових страхових платежів від цієї суми було відраховано 6 065,00 грн., тому ПрАТ «СК «АХА Страхування» 24 березня 2016 року фактично було виплачено 44 533,18 грн.

17 квітня 2016 року приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС»), з якою згідно полісу № АВ/4911888 застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, сплачено на користь власника автомобіля «LEXUS LX 470» 28 323,87 грн.

Посилаючись на те, що залишок між виплаченим розміром страхового відшкодування та сумою, яка відшкодована ПрАТ «СГ «ТАС» складає 22 274,31 грн., позивач просив суд стягнути його з відповідача в судового порядку.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі страхова компанія зазначила, що суд першої інстанції не повно зясував обставини, що мають значення для справи, а саме не надав оцінку обставинам, які свідчать про розмір страхового відшкодування, та не врахував положення закону, які регулюють спірні правовідносини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 7 лютого 2014 року на перехресті просп. Палладіна в м. Києві та смт. Коцюбинське сталась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «LEXUS LX 470», д.н.з АХ 0660 ВК, під керуванням ОСОБА_3, в результаті якої автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

На момент настання страхової події автомобіль «LEXUS LX 470», який належить на праві власності ОСОБА_4, за договором добровільного страхування наземного транспорту від 9 жовтня 2013 року № 265417Га/13х був застрахований в ПрАТ «СК «АХА Страхування».

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 7 березня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності y вигляді штрафу.

Згідно із звітом з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 31 березня 2014 року № 047/14, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «LEXUS LX 470» склала 50 998,84 грн., ринкова вартість цього автомобіля 352 836,59 грн., а матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу 34 045,17 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача, який виплатив страхове відшкодування ОСОБА_4 за договором добровільного майнового страхування, перейшло право вимоги до винної у ДТП особи відшкодувати завдану шкоду, однак така шкода відшкодована страховиком останнього у повному обсязі.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі ст. 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму.

На підставі страхового акту № 1.001.14.02.144/VESKO8709 на користь власника автомобіля «LEXUS LX 470» підлягало до виплати страхове відшкодування в розмірі 50 598,18 грн., проте згідно п. 28.25. договору страхування в якості несплачених чергових страхових платежів від цієї суми було відраховано 6 065,00 грн., тому ПрАТ «СК «АХА Страхування» 24 березня 2016 року фактично було виплачено 44 533,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26 березня 2014 року № 98177.

Відповідно до звіту від 19 березня 2014 року № 41-Я, складеного ТОВ Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто» на замовлення ПрАТ «СГ «ТАС», матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля «LEXUS LX 470», д.н.з АХ 0660 ВК, складає 28 323,87 грн.

Тому ПрАТ «СГ «ТАС», з якою згідно полісу № АВ/4911888 застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, сплачено на користь власника автомобіля «LEXUS LX 470» 28 323,87 грн. відповідно до страхового акту № 7678Р/40/2014, що підтверджується платіжним дорученням від 17 квітня 2016 року № 6376.

Разом з тим, як вбачається з рахунку-фактури ТОВ «Віді Еліт» від 25 лютого 2014 року № ЕЛюС-0014911, загальна сума вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «LEXUS LX 470», з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) становить 50 598,18 грн.

Тобто сума збитків, які були відшкодовані потерпілому позивачем і не включені до суми страхової виплати, становить 22 274,31 грн. (50 598,18 грн. - 28 323,87 грн.).

За положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, не встановив фактичних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, зокрема не визначився чи підлягає сума збитків, які відшкодовані потерпілому стягненню з відповідача для повного відшкодування завданої ним шкоди, оскільки ці збитки не включені до суми страхової виплати, яка виплачена ПрАТ «СГ «ТАС», у звязку із чим рішення не відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача, який є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим ПрАТ «СГ «ТАС», оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені позивачем, а саме 1 378,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 515,80 грн. за подання апеляційної скарги, а всього - 2 893,80 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 22 274,31 грн. (двадцять дві тисячі двісті сімдесят чотири гривні тридцять одна копійка) та сплачений судовий збір у розмірі 2 893,80 грн. (дві тисячі вісімсот девяносто три гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Л.П. Сушко

ОСОБА_5