Справа № 350/851/15-ц
Номер провадження 2/350/5/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Калиній Г.В.

з участю секретаря судового засідання Марко М.Я.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Родікова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акцірнерного товариства «Комерційеий Банк «Приват Банк», третя особа на стороні позивачки: Служба у справах дітей Рожнятівської районної державної адміністрації, про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким поновити їй строк звернення з даним позовом до суду, визнати договір іпотеки укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приват Банк» 18 серпня 2006 року, посвідчений нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Ковальчук Т.П. 19 серпня 2006 року недійсним.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 07 жовтня 1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Від спільного проживання у них народилося двоє дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час перебування у шлюбі вони з чоловіком спільно побудували житловий будинок, який знаходиться у АДРЕСА_1, де вони разом з дітьми проживають з 2000 року.

18 серпня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та її чоловіком ОСОБА_2 був у кладений кредитний договір №34, за умовами якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 150 000 гривень для придбання основих засобів, який останній зобов'язався повернути в строк до 15 серпня 2011 року, а також сплатити відповідну плату за короистування даним кредитом.

19 серпня 2006 року з метою забезпечення зобов'язання по кредитному договору між відповідачами був укладений договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки є житловий будинок загальною площею 306, 60 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, та земельна ділянка площею 1425 кв.м., на якій розташований вказаний житловий будинок.

Передаючи житловий будинок в іпотеку, відповідач ОСОБА_2 приховав той факт, що в ньому зареєстрована та проживає їхня неповнолітня донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Тому уклавши вищевказаний договір іпотеки без дозволу органу опіки та піклування, він істотно порушив законні права та інтереси останньої, позбавивши її таким чином права на житло.

На даний час їх з вказаного житлового будинку виселяють, оскільки рішенням Рожнятівського районного суду від 25 вересня 2014 року вирішено виселити її, чоловіка ОСОБА_2 та їхніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 з житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1, зі зняттям їх з реєстраційного обліку у відділі в справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України смт. Рожнятів.

Вищевказаний житловий будинок являється єдиним місцем проживання їх сім'ї, іншого житла немає. Передача нерухомості в іпотеку відбулася без попередньої згоди органу опіки та піклування, а тому важає, що договір іпотеки підлягає визнанню недійсним з моменту укладення як такий, що порушує майнові права її малолітньої на той час доньки.

Одразу після народження доньки ОСОБА_7 вона захворіла психічним недугом - параноїдною шизофренією, тому даючи свою згоду на укладення її чоловіком ОСОБА_2 оспорюваного договору іпотеки, вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що є вагомими підставами для визнання вказаного договору недійсним.

Крім того вказана хвороба позбавляла її можливості вчасно звернутися з даним позовом до суду, тому вважає що пропустила строк звернення до суду з поважних причин.

На даний час стан її здоров'я значно покращився, що надає їй право на звернення з даним позовом до суду і є підставою на поновлення строку для звернення до суду.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Родіков І.С. позов визнав та пояснив, що дійсно на момент укладення договору в житловому будинку, що ста предметом іпотеки, була зареєстрована та проживала неповнолітня дочка позивачки та відповідача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оспоріюваний договір укдадено без дозволу органів опіки і піклування, чим суттєво порушено права неповнолітньої особи. Крім того, на час укладення договору іпотеки, ОСОБА_1 страждала психічним недугом, у зв'зку з чим не могла повною мірою усвідомлювати занчення своїх дій та керувати ними. За таких обставин вважає за небхідне визнати недійсним зазанчентй договір іпотеки, оскільки він укладений без дотримання передбечених законом вимог.

Представник відповідача ОСОБА_9 направив суду письмове заперечення, в якому позову не визнав, мотивуючи тим, що позивачка не мала права звертатися з даним позовом до суду оскільки строк позовної давності минув ще в 2009 році. Крім того позивачка звертається до суду за захистом чужого порушеного права повнолітньої дієздатної особи - ОСОБА_7, не надаючи жодних доказів діяти від імені особи, чиє право на її думку порушене.

Вважає що позивачка вводить суд в оману, вказавши у своїй позовній заяві, що на день укладення оспорюваного договору, неповнолітня на той час донька ОСОБА_7 проживала в будинку, який є предметом іпотеки, на підтвердження чого додала копію будинкової книги. Однак з даного документа не вдається встановити чи мала неповнолітня особа на час укладення оспорюваного договору будь-які права відносно предмета іпотеки, оскільки в ньому не зазначено дату, з якої певна особа проживає або зареєстрована в будинку. Вважає, що позов ОСОБА_1 є явно необгрунтованим і безпідставним, оскільки неповнолітня ОСОБА_7 не мала жодних прав на предмет іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Просить застосувати до позовних вимог позивачки строк позовної давності та в позові відмовити.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Рожнятівської РДА - Какапич Р.В. - будучи присутньою у попередніх судових засіданнях, позову не визнала, мотивуючи тим, що на момент укладення договору іпотеки житлового будинку, відповідач ОСОБА_2 повенен був надати нотаріусу, а нотаріус вимагати від відповідача, дозвіл органу опіки та піклування на укладення іпотечного договору, що підлягає нотаріальному посвідченню. Однак за отриманням відповідного дозволу відповідач в Орган опіки та піклування не звертався та відповідно вказаний дозвіл не отримував, тому вважає, що вказаний договір суперечить інтересам малолітніх дітей відповідача, так як у разі відчуження будинку чи звернення на нього стягнення можуть бути порушені майнові права неповнолітніх членів сім'ї ОСОБА_2, в тому числі ОСОБА_11, 2013 року народження, який проживає там на даний час.

Представник відповідача ПриватБанк та представник третьої особи у судове засідання не з»явилися повторно, хоч були належним чином повідомлені про час розгляду справи, а тому суд важає за можливе закінчувати розгляд справи у їх відсутності.

Вислухавши учасників процессу та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07 жовтня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6).

19 серпня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання умов крединого договору № 34 від 18 серпня 2006 року був укладений договір іпотеки № Д-585, предметом якого є житловий будинок загальною площею 306, 60 м. кв. та земельна ділянка, площею 0,1425 га, які знаходяться по АДРЕСА_1, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, що підтверджується копією договору іпотеки (а. с. 8-9).

При укладенні договору іпотеки позивачка ОСОБА_1 не заперечувала проти передачі в іпотеку її чоловіком ОСОБА_2 домоволодіння та земельної ділянки площею 0,1425 га, які знаходяться в АДРЕСА_1, що підтверджується копією нотаріально посвідченої її заяви від 19 серпня 2006 року (а.с.10).

Позивачкає є інвалідом третьої групи та знаходиться на диспасерному обліку в психоневрологічному кабінеті Рожнятівської ЦРЛ з 1986 року, що підтверджується довідкою №193 виданою Рожнятівською ЦРЛ 07 жовтня 2015 року та копією довідки МСЕК (а.с.74-75).

На час укладення договору іпотеки у заставному домоволодінні була зареєстрована та проживала неповнолітня донька сторін ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.11-16).

У житловому будинку в АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають позивачка ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2, їх дочка ОСОБА_6, 1986 року народження, та онук ОСОБА_11, 2013 року народження, будинок використовується сім'єю для постійного проживання, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов від 15 червня 2015 року (а.с.73).

Комісією з питань захисту прав дитини Рожнятівської РДА встановлено, що примусове виселення малолітнього ОСОБА_11, 2013 року народження з житлового будинку по вул. Миру, 20 в смт. Рожнятів приведе до порушення прав малолітнього, що підтверджується Висновком Органу опіки та піклування від 22 червня 2015 року (а.с.50).

Служба у справах дітей Рожнятівської РДА вважає, що договір іпотеки суперечить інтересам дітей відповідача, так як при укладенні вказаного договору, відповідач ОСОБА_2 повинен був звернутися до Органу опіки та піклування Рожнятівської РДА для отримання відповідного дозволу на укладення іпотечного договору, який підлягав нотаріальному посвідченню, що підтверджується поясненням Служби у справах дітей Рожнятівської РДА від 20 жовтня 2015 року (а.с.72).

На підставі рішення Рожнятівського районного суду від 25 вересня 2014 року, яке набрало законної сили 20 жовтня 2014 року, вирішено виселити ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_7 з житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1, із зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України смт. Рожнятів, що підтверджується копією названого судового рішення (а. с. 43, 44).

Згідно ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації , відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Недотримання сторонами під час укладення іпотечного договору вимог вищезазначеного законодавства щодо погодження в установленому законом порядку з органом опіки та піклування передачі в іпотеку житлового будинку, право користування яким на час укладення договору іпотеки мали діти, є підставою для задоволення позову щодо визнання такого правочину недійсним.

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», прийнятого у 2005 році, для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Судом встановлено, що при укладені договору іпотеки неповнолітні діти відповідача у житловому будинку фактично проживали, а такий дозвіл в органах опіки та піклування не отримувався.

Відповідно до висновків рішення Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-396ц15, передача нерухомості в іпотеку, що відбулася всупереч вимогам статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» без попередньої згоди органу опіки та піклування, укладений правочин не відповідає вимогам статті 203 ЦК України, а тому на підставі статті 215 ЦК України він підлягає визнанню не дійсним як такий, що порушує майнові права малолітніх дітей і ця позиція Верховного Суду України, щодо розгляду даної категорії справ відно до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» щодо застосування норми права, викладеної у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи є обовязковою для всіх суб"єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

У ч. 3 ст. 203 ЦК України зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія правочин є поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин.

Позивачка ОСОБА_1 на час підписання договору іпотеки від 18 серпня 2006 року, укладеного між її чоловіком ОСОБА_13 та ПАТ КБ «Приват Банк», страждала психічним захвлрюванням параноїдною шизофренією. Зазначене захворювання істотно впливало на здатність останньої усвідомлювати свої дії, та керувати ними, тобто на час укладення та підписання нею договору іпотеки ОСОБА_1 не могла в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи № 67/2017 від 01 березня 2017 року (а.с.161-169).

Відповідно до правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року по справі №6-127 цс13, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст.203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Згідно ч.1 ст. 225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Аналізуючи досліджені судом докази та зміст правових норм суд приходить до висновку, що договір іпотеки укладений 18 серпня 2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» є незаконним та порушував на момент укладення, права малолітньої дитини, оскільки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент укладення договору іпотеки проживала та мала право користування будинком за адресою АДРЕСА_1 та й не втратила такого права на сьогоднішній день. Крім того, на момент укладення договору позивачка хворіла психічною хворобою, тому не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто її волевиявлення не було усвідомленим на час підписання заяви про згоду на його укладення. Отже позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному об'ємі.

Судом встановлено, що позивачка тривалий час хворіла психічною недугою, що підтверджєуться судом медичним документами та відомостями, що стосуються психічного стану позивачки, які наведені в опсовій частині всиновку судово-психіатричного експерта №67/2017 від 01 березня 2017 року (а. с. 162-168). Отже позивачка пропустила строк позовної давності з поважних причин тому, з урахуванням положень ч. 5. ст. 167 ЦК України, їй необхідно поновити строк звернення з даним позовом до суду.

Керуючись статями 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа на стороні позивачки: Служба у справах дітей Рожнятівської районної державної адміністрації про визнання договору іпотеки недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки від 18 серпня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк», який посвідчений 19 серпня 2006 року нотаріусом Рожнятівського нотаріального округу Ковальчуком Т.П. та зареєстрований у реєстрі за № Д-585.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення, а особами, що були учасниками процесу, але не були присутніми у судовому засіданні - у той же строк, з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Г.В .Калиній