Справа № 616/992/16-ц
Провадження № 2/617/180/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року Вовчанський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Уханьової І.С. , при секретарі Пінчук К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому зазначив, що він 20.06.2015 року придбав житловий будинок який знаходиться за адресою: вул. Центральна (колишня Радянська) буд. 74 в смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га.. Поруч з його домоволодінням, у житловому будинку за адресою: вул. Центральна буд 72 смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області проживає відповідач по справі ОСОБА_2. Позивач, зазначає, що його сусідом, відповідачем по справі ОСОБА_2 самовільно збудований гараж, який розташований на межі, поруч з його забудовою, а саме: житловим будинком, відповідно на який не було надано жодного дозволу побудування. З часу купівлі будинку він не може в повній мірі користуватися своєю земельною ділянкою та надвірними будівлями, обслуговувати будинок, що розташований на ній, оскільки відповідач зі сторони будинку позивача загородився парканом з шиферу та металевих труб. У звязку з вказаним позивач неодноразово звертався в усній формі до відповідача з проханням знести гараж та частину паркану, що на його ділянці, однак добровільно усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою відповідач відмовляється. Просив суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по вул. Центральна,72, в смт.Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області зобовязавши ОСОБА_2 знести гараж, який побудований з цегли білого та червоного кольору, зелених воріт та даху зробленого з шиферу за адресою: вул. Центральна, 72 смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області та знести огорожу, яка побудована з листів шиферу та металевих труб з його земельної ділянки. Стягнути з відповідача судові витрати повязані з розглядом справи.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив , що позовні вимоги не визнає у повному обсязі , просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, так як позивачу було вже відомо , при придбанні будинку в 2015 році ,про існування гаражу , який був побудований ще його батьками у 1970 році , а він у 2005 році тільки до будував цей гараж. Крім того зазначив, що його надвірні постройки знаходяться не на межі з позивачем .

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача перевіривши письмові докази вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 червня 2015 року є власником житлового будинку та господарських будівель та споруд по вул. Центральна, буд.74 в смт.Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,1500 га, кадастровий номер :00:002:0155 (а.с. 4).

Відповідач ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 квітня 2004 року є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в смт.Великий Бурлук, вул. Центральна(колишня Радянська), буд. 72. (а.с. 98, 99).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до органів місцевого самоврядування та на підставі розпорядження Великобурлуцького селищного голови від 13.01.2017 року № 4, 20 січня 2017 року комісією селищної ради було перевірено факти викладені у заяві ОСОБА_1 стосовно загородження парканом з боку сусіда ОСОБА_2 проходу до межі земельної ділянки, що не дозволяє обслуговувати будинок який належить заявнику. Також комісіє було зазначено, що будівництво будинку та господарських будівель проводилося без паспортів забудови та на підставі усних домовленостей між колишніми власниками, встановити попередні межі земельних ділянок, які надавались для забудови не є можливим. Крім того, провівши переговори між собою, сусіди домовилися про спільне використанні спірної межі.(а.с.30)

Відповідно ст.33 ЗУ «Про місцеве самоврядування»до повноважень виконавчих органів сільради віднесена організація та здійснення землеустрою.

Відповідно ст. 184 ЗК України до змісту землеустрою відноситься встановлення (відновлення) на місцевості меж землеволодінь і землекористувань.

Таким чином, не можна забов»язати фізичну особу власника земельної ділянки встановлювати межі земельної ділянки.

Також позивач в судовому засіданні зазначив, що відповідач ОСОБА_2 самовільно побудував гараж у 2005 році, а він придбав будинок в 2015 році, також він вказав, що коли він придбав вищевказаний будинок по вул. Центральній 74 в смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області всі споруди , а саме гараж та огорожа з листів шиферу по сусідству вже існували.

З копії технічного паспорту на садибний будинок по вул. Центральна (колишня Радянська) буд. 72 в смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району, Харківської області від 16.09.2003 року, суд вбачає , що надвірні пост ройки відповідача знаходяться не на межі з позивачем .Гараж було збудовано у 1970 році (а.с.95,97)

Тому на підставі наявних в матеріалах справи доказах можна стверджувати про те, що гараж знаходиться на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 , а не на земельній ділянці позивача, а лише побудований з порушенням норм ДБН. Але позивач надав до суду заяву , про те ,що він просив припинити розгляд його заяв ГАСКом ,щодо незаконного збудованого гаражу відповідачем (а.с. 109-110)

Інших доказів, окрім особистих припущень ОСОБА_1 щодо перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачем не надано.

Відповідно ст. 60 ЦПК України позивач повинен довести ті обставини на які він посилається.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна для захисту прав власності від порушень, не пов»язаних із позбавленням володіння має тільки право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, або згідно ст. 104 ЗК України вимагати припинення діяльності на сусідній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров»я людей, тварин, на повітря, земельну ділянку.

Питання примусового зносу самочинного будівництва законодавством регламентується тільки Цивільним Кодексом ст.. 376 ЦК України відповідно до якої підставою для знесення можливо у разі істотного порушення будівельних норм та правил, тому суд за позовом відповідного органу державної влади або місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов»язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим, або особа відмовляється від її проведення, таке майно за рішенням суду підлягає знесенню.

Це єдиний випадок передбачений законодавством, коли суд може забов»язати знесення самочинну споруду та тільки в такому порядку це можливо. Державними органами та органами місцевого самоврядування не вирішувалось питання щодо проведення перебудови самочинної споруди. Ніяких позовів до суду органами місцевого самоврядування не подавалися.

Таким чином ОСОБА_1 в даному випадку є не належним позивачем, так як не має права висувати вимоги щодо знесення самовільно побудованих споруд на сусідніх земельних ділянках.

Крім того , суд вважає, що строк позовної давності позивачем пропущений без поважних причин, тому не може підлягати відновленню, оскільки дійсно як зазначає позивач в судовому засіданні в своїх поясненнях, то він знав про фактичні межі земельної ділянки та надвірні будівлі сусідської ділянки ОСОБА_2.

Таким чином, вимоги позивача подані також із значним порушенням строків позовної давності. Переконливих доказів того, що строк позовної давності пропущений з поважних причин позивач суду також не надав.

Згідно ст. 267 ЦК України наслідком пропущення строків позовної давності, застосування якої заявлено стороною є підставою відмови в позові.

Виходячи з наведеного суд вважає, що позивачу також слід відмовити в замовленні позову в повному обсязі і в зв»язку зі строками позовної давності.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 267, 376, 391 ЦК України, ст. 104 ЗК України ,

ст. ст. 15,27, 60, 61, 208, 209, 210, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Вовчанський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя