Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

секретаря - Кузьменко А.М.,

за участю сторін:

позивача за основним позовом ОСОБА_1,

відповідача за основним позовом ОСОБА_2,

представника позивача за основним позовом ОСОБА_3,

представника відповідача за основним позовом ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габрієль Лідія Євгенівна - про визнання заповіту недійсним, встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем 4-ї черги на майно, зобов'язання нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габрієль Лідія Євгенівна - про визнання спадкоємцем четвертої черги, зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габрієль Лідія Євгенівна, Безуглівська сільська рада Згурівського району Київської області - про визнання права власності на спадкове майно як за спадкоємцем за заповітом,

в с т а н о в и в :

Позивач за основним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами про - визнання заповіту, посвідченого 24.11.2015 року та складеного від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_5, недійсним (у зв'язку з порушенням вимог ст.ст.203, 215, 216, 1247, 1251, 1257 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування); - встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_9, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однією сім'єю з лютого 2008 року; - визнання спадкоємцем 4-ї черги на майно: квартиру АДРЕСА_1, гараж АДРЕСА_4, автомобіль ЗАЗ Sens 1.3, сірого кольору, № кузова НОМЕР_2 з посиланням на вимоги ст.1264 ЦК України, ст. 256 ЦПК України (в редакції 2003 року); та зобов'язання нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що починаючи з лютого 2008 року, після розлучення ОСОБА_9 з ОСОБА_2 (відповідач по справі) і до самої смерті ОСОБА_9, тривали спільні взаємні стосунки між ОСОБА_9 та нею - ОСОБА_1, які ґрунтувалися на засадах взаємних почуттів та шлюбних відносин, вони разом проживали в квартирі АДРЕСА_1 піклувалися про стан здоров'я одне одного, разом вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом, отже мали взаємні права та виконували взаємні обов'язки щодо один одного. Після смерті ОСОБА_9 вона (ОСОБА_1.) прийняла на себе клопоти та витрати по його похованню. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги просили їх задовольнити. Зустрічні позови вважали безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки заповіт на ім'я ОСОБА_5 є нікчемний, а ОСОБА_2 не довела спільне проживання з спадкодавцем ОСОБА_9, не просила встановити факт спільного проживання, та шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 був розірваний в 2008 році. Просили врахувати покази свідків та те, що саме ОСОБА_1 має правоустановчі документи на майно, що належить спадкодавцю.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить визнати її спадкоємцем четвертої черги спадкодавця ОСОБА_9, як особу, що проживала з ним однією сім'єю з 26.01.2008 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 20.05.1992р. по 26.01.2008р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9, після розірвання шлюбу продовжували жити однією сім'єю, вели спільне господарство, проживали переважно за адресою реєстрації ОСОБА_2 Вказує, що свою квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_9 здавав в оренду. Також посилається на те, що нею було отримано від Київської міської прокуратури № 4 дозвіл на поховання померлого ОСОБА_9, організовано поховання та оплачено відповідні витрати. В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити, врахувати покази їх свідків. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали в частині визнання недійсним заповіту на ім'я ОСОБА_5, в інших частинах позов не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, просили відмовити і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 просить визнати за ним право власності на: квартиру АДРЕСА_2, гараж АДРЕСА_4 що знаходиться у гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний-1», автомобіль ЗАЗ Сенс 1.3 сірого кольору № кузова НОМЕР_2, як спадкоємцем за заповітом від 24.11.2015р. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з покійним ОСОБА_9 був знайомий протягом тривалого часу, покійний часто займав у нього гроші та одного разу передав йому заповіт на все майно, що залишиться після його смерті, та таким чином запевнив ОСОБА_5, щоб він не переживав за позичені гроші. Після смерті спадкодавця, відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1269, 1270 ЦК України, ОСОБА_5 як спадкоємець за заповітом в шестимісячний термін подав заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є. про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса від 30.10.2016 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, з посиланням на ч. 1 ст. 1257 ЦК України, а саме: заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення і тому є нікчемним. В судовому засіданні представник ОСОБА_5 підтримав їх позовні вимоги, просив їх задовольнити та врахувати їх обгрунтування, а саме те, що на їх думку спірний заповіт відповідає всім критеріям ч.1 ст.1257, ст.ст.1247, 1251 ЦК України, є дійсний і на підставі даного заповіту майно спадкодавця має перейти у власність ОСОБА_5, оскільки така була воля останнього. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, вони є недоведені. Щодо позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що не заперечує щодо їх задоволення та щодо визнання ОСОБА_2 спадкоємицею 4-ї черги, це ніяким чином на впливає на успадкування ОСОБА_5 майна померлого ОСОБА_9 за заповітом.

13.12.2016 року судом було винесено ухвалу про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 29.12.2016 року судом було направлено запит до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є. на надання суду копії спадкової справи щодо померлого ОСОБА_9. ІНФОРМАЦІЯ_2 року суд отримав копію спадкової справи.

В судовому засіданні 05.04.2017 року судом було задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про допит свідків та було прийнято та приєднано до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_2

В судовому засіданні 22.05.2017 року судом було задоволене клопотання представника ОСОБА_2 про допит свідків, був прийнятий та приєднаний до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_5 та було залучено до участі у справі 3-ю особу - Безуглівську сільську раду.

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габрієль Лідія Євгенівна, Безуглівська сільська рада Згурівського району Київської області в судові засідання не з'явися? надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

В судовому засіданні 08.11.2017 року були допитані свідки зі сторони ОСОБА_1 - ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, зі сторони ОСОБА_2 . - ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16

В суді було встановлено, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, до смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Спадковою масою, що залишилася після смерті ОСОБА_9, є: квартира АДРЕСА_3, яка належить останньому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1998 року, свідоцтва про право на спадщину від 07.07.2011 року; гараж АДРЕСА_4, який належить на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.07.2011 року; автомобіль ЗАЗ Sens 1.3, сірого кольору, № кузова НОМЕР_2. Дані обставини підтверджені матеріалами справи.

Встановлено, що до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини щодо майна померлого ОСОБА_9 звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 Спадкова справа заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є., номер справи 3-2016.

Нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 (постанова від 15.09.2016 року) у зв'язку з тим, що остання не надала доказів родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем; було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії і ОСОБА_5 (постанова від 30.10.2016 року) у зв'язку з тим, що наданий останнім заповіт є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. ОСОБА_2 також не надала нотаріусу відповідних доказів наявності родинних сімейних чи інших стосунків із спадкодавцем, що також позбавило нотаріуса вчинити нотаріальну дію.

З матеріалів спадкової справи слідує, що інших спадкоємців нотаріус Габрієль Л.Є. не виявила, крім зазначених осіб більше ніхто не звертався до неї з заявами про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно частини 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право осіб на спадкування за законом регламентовано Главою 86 ЦК України, зокрема, відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до пп. 1.4 п. 1 Розділу ІІІ «Правила вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадові особі органу місцевого самоврядування.

Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Також, відповідно до пп. 1.10 п. 1 Розділу ІІІ Порядку, відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі".

Відповідно до положень статті 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно вимог статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача, а згідно з п. 22 даної Постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

По даній справі встановлено, що 29 серпня 2016 року ОСОБА_5 надав особисто до матеріалів спадкової справи дублікат заповіту, яким ОСОБА_9 все своє майно заповів останньому, згідно до заповіту, посвідченого 24.11.2015 року секретарем Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області за р. № 12, дублікат якого виданий 22.08.2016р. ОСОБА_17, секретарем Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області.

Перевіривши надані документи, враховуючи вимоги законодавства України, суд повністю погоджується з висновками приватного нотаріуса Габрієль Л.Є. щодо підстав відмови ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно ОСОБА_9

Зазначений заповіт, посвідчений 24.11.2015 року секретарем Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області за № 12, яким ОСОБА_9 все своє майно заповів ОСОБА_5, не може бути підставою для прийняття останнім спадщини, оскільки посвідчення заповіту посадовою особою органу місцевого самоврядування не відповідає вимогам пп. 1.4 п. 1 Розділу ІІІ «Правила вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», а саме - заповіт складався посадовою особою органу місцевого самоврядування за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, а не у вигляді власноручно написаного заповідачем або складеного ним же за допомогою загальноприйнятих технічних засобів і наданого для посвідчення посадовій особі, у зв'язку з чим заповіт мав бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним же має бути зазначено у заповіті перед його підписом. На спірному ж заповіті такі записи відсутні.

Крім цього, посвідчувальний напис посадової особи не відповідає формі, визначеній у Додатку № 1 до вказаного Порядку. Також невідповідним вимогам законодавства є те, що в тексті дублікатів заповіту відсутня вся інформація про особу, на ім'я якої складено заповіт, хоча в архівній фотокопії заповіту така інформація зазначена.

Судом враховується і те, що до 29.08.2016 року інформація про посвідчення даного Заповіту (дата посвідчення - 24.11.2015 року, дата смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 року), всупереч вимогам Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, не була внесена до Спадкового реєстру. Враховується і те, що форма дублікату Заповіту, що надана ОСОБА_5 до матеріалів спадкової справи, збігається із формою заповіту, що суперечить встановленій Додатком № 14 до Порядку «Посвідчувальний напис на дублікаті документа» формі дублікату Заповіту, при цьому дублікат заповіту додруковувався в частині посвідчувального напису посадовою особою місцевого самоврядування, про що свідчать два примірники дублікату заповіту, які містяться в матеріалах спадкової справи. Викладене вище свідчить про нікчемність вказаного заповіту.

Оскільки, статтею 1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним, то в силу частини 2 статті 215 ЦК України, визнання такого правочину недійсним не вимагається.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 Також, з урахуванням визнання заповіту нікчемним, не підлягає задоволенню і позовна вимога ОСОБА_1 в частині визнання заповіту, складеного 24.11.2015 року від імені ОСОБА_9, недійсним.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання її спадкоємцем четвертої черги спадкодавця ОСОБА_9, суд приходить до наступного.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 надала свідоцтво про укладення шлюбу з ОСОБА_9, згідно якого шлюб між ними був укладений 20.05.1992 року, та свідоцтво про розірвання їх шлюбу, згідно якого шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 було розірвано 26.01.2008 року. Дані документи свідчать про те, що вони перебували в шлюбі і їх шлюб припинив існувати в 2008 році, за вісім років до смерті ОСОБА_9 Лист Київської місцевої прокуратури №4 від 29.02.2016 року, згідно якого останні не заперечують проти кремації тіла померлого ОСОБА_9, адресований Директору Київського крематорію, не містить ніякої інформації про ОСОБА_2, і ніяким чином не може бути визнаний судом як доказ спільного проживання ОСОБА_9 з ОСОБА_2 з 26.01.2008 року (дати розірвання їх шлюбу) до смерті ОСОБА_9 Не враховується судом і довідка на одержання праху ОСОБА_9, оскільки вона не містить ніякої інформації про особу, якій видано дану довідку; не є доказом спільного проживання померлого з ОСОБА_18 чи з будь-якою іншою особою; не надано оригінал даної довідки. Товарні чеки від 01.03.2016 року та від 04.03.2016 року не містять печаток, містять написи "поминальний обід", різні дати, різні суми, різні особи в графі "продавець", на одному чеку написано "ОСОБА_2", накладна від 29.02.2016 року на оплату продукції на поховання, в якій зазначено прізвище ОСОБА_2 та Додаток №1 до Договору замовлення товару, послуг, де вказано прізвище ОСОБА_2 також не можуть бути визнані судом як належні та допустимі докази до позовних вимог ОСОБА_2 щодо її проживання однією сім'єю з ОСОБА_9 з 2008 року по день смерті останнього. Суд враховує те, що оригінали правовстановлюючих документів щодо майна померлого не знаходилися у ОСОБА_2; на запитання суду, які ставилися неодноразово судом в кількох судових засіданнях, пов'язаних з наявністю спільного бюджету, ведення господарства з ОСОБА_9, ОСОБА_2 жодного разу конкретної відповіді не надала, як і не могла пояснити де, коли, за які кошти придбавалося майно. Посилання на те, що їх розлучення в 2008 році мало фіктивний характер, і потрібно було для можливості оформлення кредиту, є безпідставне, недоведене і сама ОСОБА_2 пояснила в суді, що кредит не брався.

До показів свідків зі сторони ОСОБА_2 - ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 суд відноситься критично, оскільки вказані свідки не мали інформації, яка б могла підтверджувати про наявність чи відсутність між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 факту спільного проживання, бюджету, ведення домашнього спільного господарства.

Всі вказані обставини, факти, що були встановлені в суді, дають підстави для прийняття судом рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1, на думку суду, знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню.

Так, в суді було встановлено, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 була заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є. на підставі заяви ОСОБА_1 Оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно померлого ОСОБА_9 знаходяться у ОСОБА_1, яка надавала їх суду для звірки з долученими до справи їх ксерокопіями та для огляду. В судових засіданнях ніким із сторін не було спростовано пояснення ОСОБА_1, пояснення останньої були послідовні, містили інформацію, пов'язану з спільним проживанням, бюджетом, придбанням речей, наявністю спільних знайомих. ОСОБА_1 пояснила, що з ОСОБА_9 вона була знайома ще з 90-х років, мали певні стосунки, потім тривалий час не спілкувалися, мали сім'ї (в подальшому кожен розлучився), в наприкінці 2007 року зустрілися у спільних знайомих і відновили стосунки, з початку 2008 року вона з ОСОБА_9 почали проживати разом, спочатку проживали в його квартирі на Микільксько-Слобідській, в 2013 році проживали в її квартирі на вулиці Ревуцького, а квартиру ОСОБА_9 здавали, гроші від оренди йшли в спільний бюджет, потім знову переїхали в квартиру ОСОБА_9, а в її квартирі залишився проживати її син. Кожне літо вони їздили з ОСОБА_9 відпочивати в Затоку, майже кожні вихідні разом їздили до її батьків, разом придбали холодильник, телевізор, пральну машинку. Документи на придбане майно, як і документи батьків ОСОБА_9, та особисті документи самого ОСОБА_9 знаходяться у неї. В 2013 році вони купили автомобіль для своїх сімейних потреб. З початку 2008 року проживали разом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Вона займалася похованням ОСОБА_9

Суд приймає до уваги покази свідків зі сторони позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які надавали послідовні покази, підтвердили ті факти, про які зазначала ОСОБА_1, які стосуються предмету спору - проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_9 однією сім'єю приблизно з 2008 року до смерті останнього.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габрієль Лідія Євгенівна про визнання спадкоємцем четвертої черги - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габрієль Лідія Євгенівна, Безуглівська сільська рада Згурівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно як за спадкоємцем за заповітом - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габрієль Лідія Євгенівна про визнання заповіту недійсним, встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем 4-ї черги на майно, зобов'язання нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину - задовольнити частково.

Встановити факт сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, з лютого місяця 2008 року .

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_5 ідентифікаційний код НОМЕР_1, спадкоємцем четвертої черги як особу, що проживала із спадкодавцем ОСОБА_9 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини на рухоме та нерухоме майно:

Двокімнатну квартиру АДРЕСА_3;

Гараж АДРЕСА_4;

Автомобіль ЗАЗ Sens 1.3, сірого кольору, № кузова НОМЕР_2.

В інших частинах позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: