АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чубрей І.І.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним та скасування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 березня 2017 року,

встановила:

ОСОБА_1 у жовтні 2016 року звернулася до суду з позовом до Чернівецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним та скасування.

Зазначала, що п.2 рішення 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №721 надано дозвіл товариству з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» на реконструкцію власних приміщень з надбудовою на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці.

Посилаючись на те, що товариство з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» є поліграфічним підприємством, розташоване на відстані менше 50 м від житлового будинку 5 по вул.Гайдара м.Чернівці, вважала порушеними вимоги п.4.3 та додатку №4 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров»я України від 19 червня 1996 року №173, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24 липня 1996 року за №379/1404.

Вказувала на заподіяння шкоди у зв»язку із зменшенням цінності квартири АДРЕСА_1.

Просила визнати п.2 рішення 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №721 щодо надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» на реконструкцію власних приміщень з надбудовою на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці незаконним та скасувати.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 березня 2017 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, посилаючись на те, що судом першої інстанції не застосовано ст.293 ЦК України, ст.15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», додаток №4 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров»я України від 19 червня 1996 року №173, неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, щодо заподіяння шкоди.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції керувався положеннями п.4.3 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров»я України від 19 червня 1996 року №173, та дійшов висновків про недоведеність порушення п.2 рішення 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №721 щодо надано дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» на реконструкцію власних приміщень з надбудовою на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, вимог санітарного законодавства.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 оскаржується п.2 рішення 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №721, який є ненормативним актом, що застосовується одноразово, є підставою для розробки та затвердження проектної документації виконання будівельних робіт з реконструкції приміщень на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці, не заявлено вимоги про захист порушених цивільних прав.

Водночас суд першої інстанції вважав недоведеним причинного зв»язку між п.2 рішення 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №721 щодо надано дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» на реконструкцію власних приміщень з надбудовою на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці та зменшенням ринкової вартості квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

При цьому згідно зі п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 1 ч.6 ст.130 ЦПК України, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить

керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову ОСОБА_1, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є визнання п.2 рішення 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №721 щодо надано дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» на реконструкцію власних приміщень з надбудовою на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці незаконним та скасувати.

При цьому підставою позову ОСОБА_1, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, зазначалося порушення права власності на квартиру АДРЕСА_1 внаслідок порушення вимог санітарного законодавства щодо розташуванння приміщень товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці на відстані менше 50 м, зниження ринкової вартості квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

За змістом п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконного рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

На підставі ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Встановлено, що п.2 рішення 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №721 надано дозвіл товариству з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» на реконструкцію власних приміщень з надбудовою на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці.

За змістом ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать зокрема, розгляд і внесення до відповідних органів виконавчої влади пропозицій до планів і програм будівництва та реконструкції об'єктів на відповідній території; координація на відповідній території діяльності суб'єктів містобудування щодо комплексної забудови населених пунктів; надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України Про планування і забудову територій відповідно до генеральних планів населених пунктів сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, вирішують, зокрема питання щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України Про архітектурну діяльність будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України Про планування і забудову територій.

На підставі правил, встановлених частинами 1, 6, 8 ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій», фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво.

Дозвіл на будівництво надається на підставі комплексного висновку щодо відповідності запропонованого будівництва містобудівній документації, державним будівельним нормам, місцевим правилам забудови.

Комплексний висновок і проект рішення про дозвіл на будівництво готуються спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури протягом місяця від дня звернення заінтересованої особи. У випадках, передбачених регіональними або місцевими правилами забудови, комплексний висновок готується з урахуванням висновків відповідних землевпорядних, природоохоронних, санітарних та інших органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Пунктом 23.1 глави 23 Правил використання та забудови території м. Чернівці, затверджених рішенням 34 сесії міської ради 4 скликання від 07 липня 2005 року № 763, встановлено, що комплексний висновок щодо відповідності запропонованого будівництва Правилам, державним будівельним та іншим нормам надається для отримання дозволу на будівництво обєктів, що належать до допустимих видів забудови земельних ділянок, встановлених Правилами для відповідної зони, а також для вирішення питання надання дозволу на відхилення від Правил. Комплексний висновок готується управлінням містобудування та архітектури на виконання доручення міського голови або директора департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин за участю відповідних місцевих підрозділів землевпорядних, природоохоронних, санітарних органів виконавчої влади (в разі необхідності, за дорученням управління містобудування та архітектури із залученням інших органів державного нагляду згідно з їх повноваженнями).

До матеріалів справи приєднано комплексний висновок управління містобудування та архітектури на реконструкцію нежитлових приміщень товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці, відповідно якого місце розташування об»єкту не суперечить генеральному плану міста, державним будівельним нормам.

Частиною 5 ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом,

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про планування і забудову територій» фізичні та юридичні особи, які отримали дозвіл на будівництво об'єкта містобудування, або юридичні особи, які отримали рішення сільської, селищної, міської ради чи уповноваженого на те

виконавчого органу про погодження місця розташування об'єкта,

мають право на одержання вихідних даних на проектування цього

об'єкта та здійснення проектно-вишукувальних робіт.

За змістом п.33.1.3 глави 33 Правил використання та забудови території м. Чернівці, затверджених рішенням 34 сесії міської ради 4 скликання від 07 липня 2005 року № 763 до вихідних даних належить також завдання на проектування, яке затверджується замовником і містить відомості про призначення та основні техніко-економічні характеристики обєкта містобудування.

З огляду на наведене не можна погодитися з доводами ОСОБА_4 щодо порушення вимог п.4.3 та додатку №4 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров»я України від 19 червня 1996 року №173, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24 липня 1996 року за №379/1404, якими урегульовано розташування об»єктів промислового характеру та друкарні.

Пункт 2 рішення 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №721 щодо надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» на реконструкцію власних приміщень з надбудовою на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці не містить даних про призначення об»єкта містобудування.

Відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 30 жовтня 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» є власником нежилої будівлі, розташованої по вул.Гайдара,5-а м.Чернівці.

Також комплексний висновок управління містобудування та архітектури на будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) об»єктів містобудування передбачає реконструкцію нежитлових приміщень товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці

За змістом ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ч.4 зазначеної норми суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Само по собі посилання ОСОБА_4 на здійснення товариством з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» промислової діяльності та надання поліграфічних послуг не дає підстави для висновку про надання пунктом 2 рішення 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №721 товариству з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» дозволу на реконструкцію об»єкту промислового характеру та друкарні.

Водночас не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на доведеність порушення права власності на квартиру АДРЕСА_1 пунктом 2 рішення 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №721 внаслідок зниження ринкової вартості майна відповідно звіту судового експерту ОСОБА_5 від 5 січня 2016 року №325-12-15.

За змістом звіту судового експерту ОСОБА_5 від 5 січня 2016 року №325-12-15 встановлено здійснення товариством з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» самочинного будівництва з реконструкції власних приміщень з надбудовою на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці без затвердженого проекту, яке викликало порушення архітектурно-планувальних показників квартири АДРЕСА_1 щодо інсоляції та природного освітлення жилих приміщень.

Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 зменшилась з урахуванням порушення архітектурно-планувальних рішень в результаті здійснення товариством з обмеженою відповідальністю «Поліграф-Сервіс» самочинного будівництва з реконструкції власних приміщень з надбудовою на вул.Гайдара,5-а м.Чернівці (а.с.15-29).

У матеріалах справи відсутні докази порушення пунктом 2 рішення 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №721 права власності ОСОБА_1 внаслідок зменшення ринкової вартості квартири АДРЕСА_1.

У такому разі судом першої інстанції ухвалено судове рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.1 ст.212 та ч.3 ст.213 ЦПК України.

На підставі п.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить інших доводів.

За таких обставин судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.2 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Половінкіна Н.Ю.

Судді Кулянда М.І.

ОСОБА_6