Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1872/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

04.10.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю позивача та представника відповідача, розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначала, що з 1986 року вона працювала у Добровеличківському райвідділі міліції Новоукраїнського району Кіровоградської області старшим інспектором канцелярії , а у 2013 році була призначена на посаду завідувача канцелярії. З 2015 року працювала завідувачем канцелярії Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області. За тридцять років трудового стажу назва посади змінювалась, але функції вона

виконувала постійно однакові. 02 лютого 2017 року її звільнили з роботи у звязку із скороченням штату працівників відповідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, таким, що грубо порушує її трудові права.

Зазначає, що 02 грудня 2016 року її, як і всіх працівників Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області було попереджено про можливе вивільнення. З двох посад у канцелярії завідувач канцелярії та діловод, залишилась одна посада діловода. Проте, їй цю посаду не запропонували, не врахували, що вона має переважне право на зайняття цієї посади,оскільки має високий рівень кваліфікації.

31.01.2017 року в присутності голови професійної спілки їй було запропоновано перелік вакантних посад в інших організаціях, підпорядкованих ГУНП в Кіровоградській області, деякі із них зовсім не були рівнозначними займаній нею посаді та не відповідали її кваліфікаційному рівню, адже пропонували посаду прибиральниці в Новоукраїнському відділі поліції ГУНП в Кіровоградській області, який також не є підрозділом на якому вона була працевлаштована.

02 лютого 2017 року вона отримала наказ про звільнення, але вихідна допомога їй не була виплачена. На її усне звернення керівництво пояснило, що допомогу нарахують їй пізніше, а тому вона зазначила про незгоду із звільненням при ознайомленні з наказом.

Просила поновити її на роботі в Добровеличківському відділенні поліції Новоукраїнського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, стягнути з Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, вихідну допомогу, не виплачену в день звільнення і допустити рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку (а.с. 1-5).

Рішенням Ленінського районного судум.Кіровограда від 31 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 111-116).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі (а.с.119-125).

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримала доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечив проти них і просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач працювала з червня 2013 року на посаді завідувача канцелярією Добровеличківського РВ УМВС України в області, з листопада 2015 року завідувачем канцелярії Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (а.с.7-10).

Наказом ГУНП в Кіровоградській області від 10 грудня 2015 року було затверджено тимчасові штати органів та підрозділів ГУНП в області.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про Національну поліцію», наказами Національної поліції України від 09 листопада 2016 року № 1143дск та ГУНП в Кіровоградській області від 02 грудня 2016 року № 891ск, від 02 грудня 2016 року № 892 здійснено організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Кіровоградській області та оголошено постійний штат апарату та підпорядкованих структурних підрозділів ГУНП в області (а.с.36-40).

Внаслідок змін у штатах в Добровеличківському відділенні поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в області було скорочено існуючу у тимчасовому штаті посаду цивільного персоналу - завідувача канцелярією та у новий штат вказаної або рівнозначної посади уведено не було. Замість двох працівників канцелярії завідувача канцелярії та діловода, штатним розписом передбачено одну посаду діловода (а.с.41-44).

02 грудня 2016 року ОСОБА_2 було попереджено про наступне вивільнення, під підпис ознайомлено з наказом ГУНП в області від 02 грудня 2016 року № 892 «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Кіровоградській області», що підтверджується письмовим попередженням від 02 грудня 2016 року, з яким позивач ознайомилась особисто під підпис та її власноручним підписом від 02 грудня 2016 року у відомості про ознайомлення особового складу Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП з наказом № 892 від 02 грудня 2016 року (а.с.45,46,82-85).

31 січня 2017 року працівниками кадрового забезпечення ГУНП ОСОБА_2 було ознайомлено зі списком вакантних посад ГУНП в області та запропоновано вакантні посади цивільного персоналу згідно до її кваліфікації, а саме: провідного інженера-програміста організаційно-методичного відділу слідчого управління ГУНП, діловода канцелярії ОСОБА_3 та прибиральника службових приміщень Новоукраїнського ВП ГУНП.

Від вказаних пропозицій позивач відмовилась, не подала письмової заяви на зайняття жодної з запропонованих їй посад.

Факт відмови позивача від запропонованих вакантних посад підтверджується її підписами з зазначенням мотивів відмови на переліку штатних посад ГУНП в області та довідкою ГУНП від 27 березня 2017 року № 190/15/01-17 (а.с. 47-51,52).

Так, у списку вакантних посад від 31 січня 2017 року позивач навпроти запропонованої посади прибиральника службових приміщень Новоукраїнського ВП власноручно написала, що від цієї посади відмовляється, так як вона не є рівнозначною. А під посадами ГУНП в області власноручно написала, що дані посади при відвідуванні підрозділів були укомплектовані.

31 січня 2017 року подання керівництва ГУНП в області про звільнення ОСОБА_2 з роботи було розглянуто Кіровоградською профспілковою організацією атестованих працівників ОВС України та погоджено її звільнення у звязку із скороченням штату працівників(а.с.55,56,68).

Наказом Головного управління Національної поліції Кіровоградській області «По особовому складу» № 20 о/с від 02 лютого 2017 року ОСОБА_2 завідувача канцелярії Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного управління Національної поліції в області звільнено за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату працівників (а.с.11).

Як пояснила в судовому засіданні апеляційної інстанції позивач, вона відвідала підрозділи організаційно-методичного відділу слідчого управління ГУНП, канцелярії ОСОБА_3, де їй було повідомлено керівниками цих підрозділів, що всі посади укомплектовані.

Вказані доводи позивача про те, що запропоновані їй посади не були вакантними і їй формально їх запропонували, жодним безспірним доказом не підтверджені та спростовуються довідками ГУНП в Кіровоградській області від 27 березня 2017 року та 27 червня 2017 року про наявність цих посад на день її звільнення.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача, вказані посади інженера-програміста організаційно-методичного відділу слідчого управління ГУНП, діловода канцелярії ОСОБА_3 були вакантними ще й на час розгляду справи судом першої інстанції. Проте без письмової заяви-згоди позивача про призначення на будь-яку із цих посад, неможливо вирішувати питання про її працевлаштування.

Оскільки обовязок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, як роботодавець, відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників не пізніше ніж за два місяці попередив персонально позивача про наступне вивільнення, запропонував всі наявні в ГУНП в області вакантні посади, в тому числі і на день звільнення, проте позивач від запропонованих їй вакантних посад відмовилась, про що повідомила відповідача письмово.

Отже, установивши наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_2 відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, у тому числі положень статті 492 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Доводи скарги про те, що позивачці не пропонували посади діловода, інші вакантні посади, не ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Пояснення позивача про те, що її не повідомили про необхідність написання письмової заяви для зайняття вакантної посади діловода, спростовується відомістю про ознайомлення особового складу з наказом ГУНП в Кіровоградській області від 02 грудня 2016 року № 892 (а.с.46,82), до якого були додані зразки заяви для працівників цивільного складу щодо надання згоди на зайняття запропонованої посади (а.с.85).

Встановлено, що вихідна допомога позивачці була відповідачем виплачена після звільнення, тому підстави для стягнення в судовому порядку, відсутні.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування не встановлено (стаття 308 ЦПК), тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

ОСОБА_4