Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Філюк Валентина Михайлівна про визнання недійсним договору поділу нерухомого майна, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2017 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Філюк Валентина Михайлівна про визнання недійсним договору поділу нерухомого майна.

Визнано недійсним договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності від 18 травня 2016 року, укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 1694.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права

Пояснює, що ОСОБА_6 зверталася з позовом до відповідачів з вимогами про виділ частки в натурі із спільної часткової власності у даному домоволодінні - справа № 570/4729/16-ц, що спростовує її твердження про відсутність наміру здійснити поділ будинку та припинити спільну часткову власність.

31 березня 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 написано заяву про надання висновку щодо можливості поділу житлового будинку АДРЕСА_1.

Висновок щодо можливості поділу просили надати з врахуванням того порядку

__________________________________________________________________________

Справа № 570/5250/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Остапчук Л.В.

Провадження № 22-ц/787/1267/2017 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, який уже склався між ними.

ФОП ОСОБА_10 видано чинний, ніким не оскаржений висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна № 239 від 14 квітня 2016 року, який передбачав технічну можливість поділу на два новоутворених об'єкта нерухомого майна, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 183 ЦК України.

18 травня 2016 року, на прохання трьох співвласників, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М. з врахуванням вищезазначених обставин та наданих ними документів посвідчено договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності.

Даний договір укладений між ними для створення двох новоутворених об'єктів нерухомого майна, з подальшою втратою статусу учасника спільної часткової власності.

Внаслідок цього, змінилася форма власності: право приватної спільної часткової власності на новоутворенні об'єкт - припинено; а приватну спільну часткову власність змінено - на приватну власність, за домовленістю сторін викладеною у договорі.

Реєстрація права власності на новоутворені об'єкти нерухомого майна з новими реєстраційними номерами, автоматично скасовує попередню реєстрацію права власності на будинок по 1/3 кожному, яка була здійснена 09 лютого 2009 року КП "РОБТІ".

Приватним нотаріусом Філюк В.М попередні правовстановлюючі документи вилучено та видано кожному як правовстановлюючий документ на нерухомість - договір про поділ майна від 18 травня 2016 року, оскільки Свідоцтва про спадщину втратили чинність.

Тому не відповідає дійсності висновок суду, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 (ціла частка) і на 1/3 частку об'єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, і на цей об'єкт її право спільної часткової власності не припинилося.

При поділі будинку - немає переходу права власності, а ділиться раніше набуте співвласниками. При цьому, змінюється форма власності - приватна спільна часткова власність, змінюється на приватну власність, та втрачається статус учасника спільної часткової власності.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_5, у поданій ним апеляційній скарзі, покликається на не відповідність рішення суду обставинам справи.

Вказує, що суд невірно витлумачив текст заяви, яка складалася позивачем і відповідачами, підписи під якою засвідчені в Шпанівській сільській раді, щодо надання експертом висновків щодо можливості поділу житлового будинку АДРЕСА_1 Рівненського району Рівненської області на два домоволодіння. Так суд першої інстанції вважає, що в заяві підписанти просять визначити чи можливе користування будинком у вказаних варіантах, однак із заяви видно, що позивач і відповідачі просять дати висновок про можливість поділу житлового будинку на два окремих домоволодіння, вказуючи якими частинами будинку і надвірними будівлями вони користувалися на момент подання заяви і чи можливий поділ на два домоволодіння саме з врахуванням реального користування окремими частинами будинку і надвірними будівлями.

Не відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства висновок суду про те, що висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна № 239 від 14 квітня 2016 року, виконаний з порушенням Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55.

Пояснює, що спільна часткова власність по 1/3 ідеальної частки, яку успадкували ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в 2009 році не могла реально залишатися в силі, після добудови до будинку, яку здійснила ОСОБА_3 і ввела в експлуатацію в 2012 році. Тому і виникла необхідність по новому розподілити частки майна у домоволодінні.

Такий новий розподіл і був здійснений в результаті укладення оспорюваного договору про поділ майна, що є у спільній частковій власності від 18 травня 2016 року, з врахуванням можливості виділення частки ОСОБА_3 в окрему адресу, та реального порядку користування майном співвласниками.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4, у поданій апеляційній скарзі, покликається на порушення місцевим судом вимог чинного законодавства.

Вказує, що позовні вимоги ОСОБА_6 ґрунтуються на припущеннях про порушення її прав на майно.

Сторонами при укладенні договору дотримано суттєві умови договору, дотримання яких є вимогою чинності правочину: зазначено назву договору, місце укладення договору, дату, предмет договору та реквізити сторін.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміст оспорюваного договору не відповідає нормам Цивільного кодексу і нормам законодавства, яке регулює порядок виділення в натурі частки із спільної часткової власності із домоволодіння і утворення нового об"єкта нерухомого майна.

Погодитися з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не може, оскільки він суперечить нормам Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 успадкували по 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 23.01.2009 року серії ВМВ № 664211, ВМВ № 664209, ВМВ № 664210 (а.с. 80-88).

Право спільної часткової власності на вказаний житловий будинок ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 зареєстровано 09.02.2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21813773, № 9394279, № 9394279 (а.с. 84, 87, 81).

В 2010 році ОСОБА_3 здійснила прибудову до кімнати, площею 16,8 кв.м., а саме: добудувала коридор, санвузол, кухню, допоміжну кімнату, балкон.

26 липня 2012 року Інспекцією ДАБК у Рівненській області була видана Декларація про готовність об'єкта до експлуатації (добудови до 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1) (а.с. 128).

Рішенням Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 27 квітня 2016 року № 113 присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2, тій частині житлового будинку, яка належить ОСОБА_3 (а.с. 39).

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна від 14 квітня 2016 року № 239, який виконаний ФОП ОСОБА_10 вбачається, що в результаті поділу будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1, який належить співвласникам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на підставі Свідоцтв про право на спадщину від 23.01.2009 року і зареєстрованих в реєстрі за № 1-100, № 1-98, № 1-96 утворилося два новоутворених об'єкти нерухомого майна, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2. За технічними показниками об'єкт може бути поділено (а.с. 40).

18 травня 2016 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 був укладений договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М., зареєстрований в реєстрі за № 1694 (а.с. 6).

За вказаним договором:

- до ОСОБА_5, ОСОБА_6 переходять у спільну часткову власність, тобто по 1/2 ідеальній частці кожному: 1-1 - коридор площею 5,7 кв.м., 1-2 - кладова площею 5,1 кв.м., 1-3 - кухня площею 6,2 кв.м., 1-4 - жила площею 15,6 кв.м., 1-5 - коридор площею 6,1 кв.м., 1-6 - жила площею 13,9 кв.м., 1-7 - кухня площею 7,5 кв.м.; жилою площею 29,5 кв.м., загальною площею 60,1 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: "а2" - вхідні сходи, "Д" - вбиральня, "2/3Б" - сарай, "2/3В" - погріб, "2/3Е" - (свердловина) скважина, "2/3 №1" - огорожа, "2/3 Г" - сарай з присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1.

- до ОСОБА_3 переходить у власність: 2-1 - коридор, площею 3,1 кв.м., 2-2 - санвузол площею 3,2 кв.м., 2-3 - кухня площею 8,7 кв.м., 2-4 - жила площею 16,8 кв.м., 2-5 - допоміжна площею 16,2 кв.м.; жилою площею 16, 8 кв.м., загальною площею 48,0 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: "а4" - вхідні сходи, "1/3В" - погріб, "1/3Б" - сарай, "б" - літня кухня, "1/3Г" - сарай, "1/3Е" - (свердловина) скважина, "1/3 № 1" - огорожа, "а5" - балкон з присвоєння поштової адреси: АДРЕСА_2.

У п. 5 договору вказано, що після укладення цього договору право спільної часткової власності на вищезазначене домоволодіння, припиняється.

24 травня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М., було здійснено державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на підставі договору про поділ майна № 1694 від 18.05.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Як роз'яснено у п. 8 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

ОСОБА_6 не доведено, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) не дотримано вимог які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Судом не встановлено підстав для визнання правочину недійсним.

Висновок місцевого суду про те, що сторони, укладаючи оспорюваний договір не бажали настання наслідків, обумовлених договором поділу нерухомого майна згідно ст. 367 ЦК України не відповідає обставинам справи.

Як зазначено у тексті оспорюваного договору, укладаючи договір сторони діяли вільно, цілеспрямовано, свідомо і добровільно, бажаючи реального настання правових наслідків.

У матеріалах справи наявна заява, підписана особисто ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у якій вони просять надати висновок щодо можливості поділу спірного житлового будинку, пропонують варіант такого поділу та поділу господарських будівель (а.с. 134).

Окрім того, не відповідає обставинам справи висновок суду про вчинення ОСОБА_6 договору внаслідок помилки.

Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як роз'яснено у п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Ураховуючи те, що судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

На підставі ст.ст. 15, 16, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, 229 ЦК України, керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Філюк Валентина Михайлівна про визнання недійсним договору поділу нерухомого майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 606 (шістсот шість) грн 32 коп. у відшкодування судових витрат, понесених ним за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 606 (шістсот шість) грн 32 коп. у відшкодування судових витрат, понесених ним за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

С.В. Хилевич