Номер провадження: 22-ц/785/4300/17Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства Акціонерного Банка «Південний» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного підприємства «Копліон-авто», публічного акціонерного товариства Акціонерного Банка «Південний» про визнання договору поруки припиненим, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

12.09.2016 року ОСОБА_2 звернулась із позовом про визнання договору поруки від 12.12.2012 року між нею та публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «Південний» (далі-Банк) припиненим і стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3

Позов обґрунтовано тим, що 12.12.2012 року між позивачкою у Банком укладено договір поруки, за умовами якого позивачка, як поручитель, зобовязалась перед Банком відповідати за зобовязаннями ОСОБА_4 за кредитним договором від 23.01.2008 року. Додатковою угодою до кредитного договору від 12.12.2012 року кредитний договір викладено у новій редакції, зокрема, додатковою угодою встановлено інший графік погашення заборгованості. У подальшому, в 2013, 2015 та 2016 роках також, на підставі додаткових угоди, змінювався графік погашення заборгованості.

У 2016 році Банк звернувся в суд із позовом до позичальника і його поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додаткові угоди про зміну графіка погашення кредиту не узгоджувались письмово із поручителем ОСОБА_2

Внаслідок укладення зазначених додаткових угод була збільшена сума щомісячного платежу і строк дії кредитного договору.

Посилаючись на те, що порука припинилась через внесення змін до зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2017 року позов задоволено частково: суд визнав припиненим договір поруки від 12.12.2012 року, укладений між позивачкою та Банком і стягнув з Банка на користь держави судовій збір. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банка просить рішення суду у частині визнання поруки припиненою скасувати і постановити у цій частині нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду у цій частині, невідповідність висновків суду обставинам справи, відсутність правових підстав для визнання поруки припиненою.

Рішення суду у частині відмови у позові про стягнення моральної шкоди, у встановленому законом порядку, не оскаржено.

Рішення суду першої інстанції у частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального або процесуального права.

Позивачка, остаточно уточнивши вимоги, просила зокрема, визнати договір поруки від 12.12.2012 року між нею та Банком припиненим через внесення змін до зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, як поручителя (а.с.1-5,40-43).

Колегія суддів відмовляє у позові про визнання поруки припиненою зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини із зобовязання, які регулюються нормами ЦК України.

Зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Порука припиняється з припинення забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ст.ст. 526 ч.1, 559 ч.1 ЦК України).

Колегією суддів встановлено, що 23.01.2008 року між Банком і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, а 12.12.2012 року між Банком, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 /позичальник/ укладена додаткова угода до кредитного договору від 23.01.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_4 став боржником перед Банком щодо виконання умов кредитного договору від 23.01.2008 року. У подальшому, в період з 2013 по 2016 року між Банком і ОСОБА_4 укладались додаткові угоди до кредитного договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 23.01.2008 року. За умовами кредитного договору ОСОБА_4В отримав кредит у розмірі 740 000 доларів США зі строком повернення до 28.04.2016 року і зі сплатою 8% річних (а.с.8-31,135-142).

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 23.01.2008 року, 12.12.2012 року між Банком і позивачкою ОСОБА_2 укладено договір поруки (а.с.5-7,133,134).

За договором поруки, поручитель зобовязалась відповідати перед кредитором за ОСОБА_4 по його зобовязанням перед кредитором, що виникли із кредитного договору від 23.01.2008 року, додаткової угоди від 12.12.2012 року та всіх додаткових угод до нього, у тому числі і тих, що будуть укладені у майбутньому, згідно з яким кредитор зобовязався надати позичальнику кредит на суму 740 00 доларів США, а позичальник зобовязується в розмірі, на умовах та в строки, визначені кредитним договором, повернути кредитору кредит, сплатити відсотки за фактичний термін користування кредитом, а також сплатити штрафи та пені, передбачені умовами кредитного договору та обраховані кредитором (п.1.1. договору поруки, а.с.5,133).

Поручитель також відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, за всіма зобовязаннями останнього за кредитним договором (відповідальність солідарна), в тому числі як по сплаті основного боргу за кредитом у розмірі неповернутої в термін суми кредиту, але не більше 615 033,23 доларів США, відсотків за користування кредитом, нарахованих відповідно до кредитного договору, але не більше 174 428,19 доларів США, усе разом 789 461,42 доларів США, так і по сплаті неустойки у вигляді пені, штрафів, передбачених кредитним договором, збитків кредитора… У випадку зміни терміну повернення кредиту за кредитним договором у поручителя виникає додаткова солідарна відповідальність по сплаті відсотків, нарахованих кредитором за фактичний період користування кредитом (п.1.3 договору поруки, а.с.5,133).

Сторони договору поруки також досягли згоди відносно розміру зобовязань, що забезпечуються порукою відповідно до договору поруки, при цьому поручитель розуміє, що є можливість зміни розміру зобовязань у випадках, передбачених умовами кредитного договору за розсудом сторін кредитного договору та підтверджує, що порукою за цим договором забезпечуються також і зобовязання, які можуть бути змінені відповідно до умов кредитного договору у майбутньому (п.1.4 договору поруки, а.с.5,133).

Поручитель дала згоду на збільшення розміру зобовязань та продовження терміну виконання зобовязань, забезпечених порукою за цим договором, що можуть виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності перед кредитором, у випадку внесення змін та доповнень до кредитного договору (п.1.5 договору поруки, а.с.5,133).

У розумінні ст. ст. 559 ч. ч.1 ЦПК України, порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, при цьому, збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; встановлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Колегією суддів встановлено, що відповідна умова договору поруки від 12.12.2012 року (п.1.5 договору поруки), у тому числі, передбачає, що поручитель дала згоду на збільшення розміру її зобовязань та продовження терміну виконання зобовязань, забезпечених порукою за цим договором, що можуть виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг її відповідальності перед кредитором, у випадку внесення змін та доповнень до кредитного договору. Зважаючи на те, що відповідна умова договору поруки передбачає згоду поручителя на збільшення обсягу його відповідальності на майбутнє, відсутні правові підстави для визнання поруки припиненою з підстав ст. 559 ч.1 ЦК України. Приймаючи до уваги, що рішення суду першої інстанції у частині визнання поруки за договором поруки від 12.12.2012 року припиненою не відповідає обставинам справи і вимогам закону, апеляційна скарга Банка підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового рішення з підстав, викладених у мотивувальній частині рішення. Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства Акціонерного Банка «Південний» задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року у частині визнання припиненим договору поруки і стягнення судових витрат скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у позові до публічного акціонерного товариства Акціонерного Банка «Південний» про визнання припиненим договору поруки від 12 грудня 2012 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_6

ОСОБА_7