Справа №442/4839/17
Провадження №2/442/1860/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.,

з участю секретаря Лютик Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участю третіх осіб Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що 05.07.2016 року помер його батько ОСОБА_3 Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1, належній ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 15.09.2006 року.

Він, як єдиний спадкоємець першої черги, звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_2.Нею було заведено спадкову справу №230/2016 після смерті ОСОБА_3

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, так як відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №78515749 від 20.01.2017 року відділом ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції накладено арешт на все нерухоме майно спадкодавця.

01.03.2017 року ним було подано заяву до ДВС про зняття арешту на майно, так як боржник помер. Враховуючи те, що боржником вимоги виконавчого документа не виконано, ВП було передано в архів та знищено за терміном зберігання.

Вказує на те, що заборгованість його батько сплатив ще за життя. Для підтвердження цього він звернувся до пенсійного фонду та отримав відповідь про те, що 22.10.2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачу, а 10.01.2014 року заборгованість по вимозі Ф-156у від 18.02.2013 року було сплачено боржником ОСОБА_3 у повному обсязі.

Оскільки, на даний час ВП в рамках якого було накладено арешт на майно, є закінченим і його неможливо відновити в зв»язку зі знищенням, то він змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з»явився. Від його представника ОСОБА_4в. надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги свого довірителя підтримує повністю та просив їх задоволити.

Представник відповідача - Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з»вився та не повідомив суд про причини своєї неявки. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи, про що не заперечила позивач.

Представник третьої особи Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області в судове засідання не з»явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Щодо задоволення позову, покладається на думку суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

05.07.2016 року помер батько позивача - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-СГ №433507 від 08.07.2016 року.

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1, належній ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 15.09.2006 року.

Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_2 та нотаріусом було заведено спадкову справу №230/2016 після смерті ОСОБА_3 Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, так як відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №78515749 від 20.01.2017 року відділом ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції накладено арешт на все нерухоме майно спадкодавця.

Згідно відповіді відповідача від 24.03.2017 року вбачається, що у їхньому відділі перебувало на примусовому виконанні ВП №37690108 з виконанням вимоги про сплату боргу №Ф-156у, виданої 18.02.2017 року УПФУ у м.Дрогобич та Дрогобицькому районі про стягнення з ОСОБА_3 4572,42 грн. заборгованості на користь стягувача. 22.04.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та скеровано боржнику до виконання. 20.05.2013 року виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 22.10.2013 року виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

З оглянутої відповіді Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 24.04.2017 року вбачається, що 22.10.2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачу, а 10.01.2014 року заборгованість по вимозі Ф-156у від 18.02.2013 року було сплачено боржником ОСОБА_3 у повному обсязі.

Пунктами 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" розяснено, що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів.

Згідно ч.1 ст. ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно частини другої цієї статті арешт на майно боржника може накладатись шляхом проведення опису манна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права Власності на це, майно і про зняття з нього арешт.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді справ судам належить звертати увагу на те, чи додержані відповідною службовою особою вимоги закону про опис та арешт майна, зокрема, чи перелічено в акті опису інше майно, у тому числі те, що знаходиться у спільній власності боржника з іншими особами, яке не описувалось, а також чи не описано те майно, на яке стягнення не може бути звернене за виконавчими документами або може бути звернене лише в передбачених законодавством випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормами ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається зі статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 57, 58, 60, 154, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження на майно померлого ОСОБА_3, а саме: квартиру АДРЕСА_2, який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 29.05.2013 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Крамар О.В.