УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.,

За участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Київської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Київпастранс», Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської Ради, Обслуговуючий кооператив автостоянка «Дружба» про визнання незаконним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень та державних актів на право постійного користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Київської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Київпастранс», Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради, Обслуговувуючий кооператив автостоянка «Дружба» про визнання незаконним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень та державних актів на право постійного користування земельною ділянкою.

13 червня 2017 року представник позивачів ОСОБА_10 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення Київської міської ради №944/7180 від 15.12.2011 «Про надання та передачу комунальному підприємству «Київпастранс» земельних ділянок для реконструкції лінійно-диспетчерської станції, перенесення споруд масло-господарства з прибудовою торговельно-складських приміщень та будівництвом паркінгу на АДРЕСА_1», зупинення дії Державних актів на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,3346 га (кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 1,6931 га (кадастровий номер НОМЕР_2 від 15.10.2012 року, виданий Комунальному підприємству «Київпастранс» - Головним Управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, а також заборонити будь-яким державним установам, комунальним підприємствам та підприємствам іншої форми власності вчиняти дії із демонтажу огорожі та іншого майна на території автостоянки Обслуговуючого кооперативу автостоянка «Дружба» на вимогу Комунального підприємства «Київпастранс» та Київської міської ради, мотивуючи тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а застосування таких заходів спрямовано на захист майнових інтересів позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які є членами Обслуговуючого кооперативу автостоянка «Дружба».

Оцінивши наведені представником позивачів ОСОБА_10 підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Виходячи зі змісту заявленого клопотання та наведених підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивачів ОСОБА_10 про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки представником позивача не наведено ґрунтовних підстав для вжитті заходів забезпечення позову, а визначенні види заходів забезпечення позову кореспондуються із предметом позову, який стосується оскарження рішення суб'єкта владних повноважень та визнання недійсними Державних актів на право постійного користування земельною ділянкою, в той же час забезпечення позову слугує підставою гарантії реалізації рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, та не може замінювати безпосередньо рішення суду.

Крім того, визначений представником позивачів ОСОБА_10 вид забезпечення позову шляхом заборони невизначеному колу осіб вчиняти дії, пов'язані із демонтажем огорожі та іншого майна на території автостоянки Обслуговуючого кооперативу автостоянка «Дружба» на вимогу Комунального підприємства «Київпастранс» та Київської міської ради, суперечать нормам цивільного процесуального законодавства, та може розцінюватись як втручання суду в діяльність інших органів, які не є стороною цивільного процесу, вжиття таких заходів забезпечення позову не кореспондується із заявленими позивачами позовними вимогами, які стосуються оскарження дій суб'єкта владних повноважень - Київської міської ради, в частині прийняття рішення №944/7180 від 15.12.2011 «Про надання та передачу комунальному підприємству «Київпастранс» земельних ділянок для реконструкції лінійно-диспетчерської станції, перенесення споруд масло-господарства з прибудовою торговельно-складських приміщень та будівництвом паркінгу на АДРЕСА_1», тобто даний вид забезпечення позову не є таким, що охороняє матеріально - правовий інтерес позивача і забезпечує реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом, який пред'явлено до Київської міської ради.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.151-153, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_10 про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Київської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Київпастранс», Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради, Обслуговуючий кооператив автостоянка «Дружба» про визнання незаконним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень та державних актів на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я