АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 610/657/17 Головуючий 1 інстанції Тімонова В.М.
Провадження № 22ц/790/5218/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права на спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування обов'язкової частки, усунення від права на спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права на спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування обов'язкової частки, усунення від права на спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 2012 року по день смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав з нею однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_2, вів з нею спільне господарство, мали спільні інтереси, розподіляли обов'язки, матеріально та морально підтримували один одного, у разі необхідності піклувалися та доглядали один одного. Позивач вважав, що наявно достатньо доказів для встановлення факту проживання їх однією сім'єю; зазначав, що має право на спадкування за законом. Крім того, він є інвалідом 2 групи, тому має право на спадкування обов'язкової частки квартири АДРЕСА_1, яку згідно заповіту, померла заповідала відповідачу ОСОБА_2. Вказував на фактичне прийняття ним спадщини, а також на ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, яка потребувала такої, як на підставу позбавлення відповідача права на спадкування.

У зв'язку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд встановити факт проживання із 2012 року однією сім'єю померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 разом із ним без шлюбу за адресою: АДРЕСА_2. Визнати за ним право на спадкування за законом першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. Визнати за ним право власності в порядку спадкування обов'язкової частки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на ? частку квартири за адресою: АДРЕСА_1. Визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на грошові кошти у ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № НОМЕР_1, внесені на підставі Договору № 45244620 на вклад «Пенсійний» на ім'я фізичної особи від 30.06.2016 року. Визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на грошові кошти у ПАТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2, внесені на підставі Договору № 41793120 на вклад «Весна» від 30.03.2016 року. Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти позову, послалися на те, що позивач не проживав однією сім'єю з ОСОБА_3, принаймні останні п'ять років. Померла переважно проживала за місцем свого зареєстрованого місця проживання в м. Балаклія, перебувала на обліку в Балаклійському територіальному центрі соціального обслуговування як така, що потребує особливого догляду і отримувала соціальну допомогу в період з 25 січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, знята з обліку 15 серпня 2016 року в зв'язку зі смертю, за нею було закріплено соцпрацівника, вона отримувала субсидію за місцем реєстрації. Також вказував на те, що з ОСОБА_3 спілкувався, допомогу надавав разом з родичами, хоча не систематично, а по мірі можливості. Посилався на те, що позивач проживав у вказаний період однією сім'єю також з іншою жінкою - ОСОБА_4 На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 не пройшло п'яти років, протягом яких позивач проживав би з нею однією сім'єю, тому його неможливо віднести до четвертої черги спадкоємців за законом, а також до будь-якої іншої черги. Для спадкування не встановлено обов'язкову необхідність догляду за спадкодавцем, більш того, він такої можливості не мав в зв'язку з проживанням на значній відстані та наявністю сім'ї, яку необхідно утримувати, померлу відвідували родичі, допомога їй надавалася, а вони підтримували стосунки. Вклади в банку є особистими грошовими коштами ОСОБА_3

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким встановити факт його проживання з 2012 року однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_2. В іншій частині рішення суду не оскаржує, просив залишити його без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі, вказує, що доведеними та обґрунтованими є вимоги про встановлення факту його проживання з 2012 року однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. 10 вересня 2015 року ОСОБА_3 отримала закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів, з цього часу була прикута до ліжка та потребувала постійного стороннього догляду, який здійснював саме він.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, тому його не можливо віднести до спадкоємців четвертої черги за законом.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

У відповідності до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.7).

19 листопада 2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений Приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О., за яким на випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу , право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що він з 2012 року по день смерті ОСОБА_3, проживав з нею однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вважає, що наявно достатньо доказів для встановлення факту проживання їх однією сім'єю; зазначає, що має право на спадкування за законом, а також вбачає достатньо підстав для позбавлення відповідача права на спадкування.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Відповідно ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

При цьому, згідно із ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 10 вересня 2015 року ОСОБА_3 отримала закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів (а.с.8).

Актом комісії Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 06.10.2016 року № 164 встановлено, що ОСОБА_3 з 2012 року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом зі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

В процесі розгляду справи позивачем та його представником надано акт комісії Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 19.06.2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 з 2011 року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.185).При цьому зазначено, що ці обставини комісія встановила зі слів позивача.

Відповідно до довідки Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 29.06.2017 року №651 значиться, що ОСОБА_3 з 2011 року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом зі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2. Довідка складена на підставі вищевказаного акту комісії Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 19.06.2017 року (а.с.186).

З пояснень позивача вбачається, що при складанні акту від 06.10.2016 року № 164 допущено помилку щодо початкової дати проживання ОСОБА_3 за його адресою, що й було підставою виправлення інформації в акті.

Також в процесі допиту свідків встановлено, що жоден свідок як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача не міг підтвердити точну дату чи то рік, з якого ОСОБА_3 почала проживати зі ОСОБА_1, щодо ведення спільного бюджету, то ця інформація виходила лише зі слів та показань самого позивача, свідками не підтверджена.

Встановлено лише, що після отримання ОСОБА_3 перелому шийки правої стегнової кістки 10.09.2015 року, з лікарні її забрав ОСОБА_1 та вона почала проживати за місцем його реєстрації.

Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані, а також недоведеності факту проживання її з позивачем саме як членом сім'ї однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 мала накопичувальні вклади в АТ «Ощадбанк», зокрема вклади від 18.09.2008 року на суму 2 000,00 грн., який 18.03.2009 року збільшено до суми 3 000,00 грн., 22.09.2010 року на суму 7 000,00 грн., 17.12.2011 року на суму 9 000,00 грн., 26.09.2013 року на суму 8 000,00 грн., якими вона користувалася (а.с.141-181).

Доказів того, що вказані грошові кошти спільно набуті ОСОБА_3 та ОСОБА_1 позивачем не надано.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

П. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Позивачем не доведено факт проживання його однією сім'єю з ОСОБА_3 не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, то його неможливо віднести до спадкоємців четвертої черги за законом відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України.

Будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог позивачем, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді