Справа № 417/3883/17
Провадження № 2/417/155/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р. с. Марківка Луганська область

Марківський районний суд Луганської області в складі: головуючого судді Шкирі В. М., за участі секретаря Грибєнік О.В., позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

в с т а н о в и в:

15.03.2017 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом. Просив суд стягнути з відповідача заподіяну йому матеріальну шкоду в розмірі 46 198 грн. та моральну шкоду в розмір 100 000 грн.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 06 березня 2017 року Марківським районним судом Луганської області було розглянуто кримінальне провадження №000051, де він є потерпілим, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_2 свою вину визнав повністю та був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення цього злочину, на підставі ст.49 КК України у звязку з закінченням строків давності.

Злочином позивачу було завдано тілесних ушкоджень та він в період з 21.02.2014 по 11.03.2014 знаходився на лікуванні в Марківському РТМО, а з 11.03.2014 по 01.04.2014 в Луганській обласній клінічній лікарні, 17.03.2014 йому зроблено операцію та 09.10.2014 встановлено третю групу інвалідності. Крім того було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, вартість відновлювальних робіт якого складає 45548,42 грн та 650 грн витрати на експертизу.

Також позивач зазначає, що внаслідок цього злочину він зазнав моральної шкоди, бо змінилося його життя, його переслідують щоденні спогади про ті події, він був відірваний від активного соціального життя тривалий період, не міг себе самостійно обслуговувати, отже моральну шкоду він оцінює в 100 000 гривень.

В судовому засіданні 19.05.2017 позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі, а відповідач просив суд оголосити перерву для можливості укладення мирової угоди.

В судовому засіданні 30.05.2017 позивач вказав, що запропоновані йому умови мирової угоди є неприйнятними для нього, відповідач також підтвердив, що мирової угоди не досягнуто, суд продовжив розгляд справи. Позивач наполягав на своїх вимогах, а відповідач частково визнав їх в сумі 14000 гривень.

В судовому засіданні 22.06.2017 позивач вказав, що у нього виникло бажання укласти мирову угоду з відповідачем, відповідач також зазначив, що він також бажає укладення мирової угоди на підставі чого сторони просили суд оголосити перерву на одну годину.

Після оголошеної перерви сторони надали суду мирову угоду в якій погодили, що відповідач сплачує позивачу 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок до 28.06.2017 року з яких в рахунок матеріальної шкоди - 9000 (девять тисяч) гривень 00 копійок та 5000 (пять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок моральної шкоди.

Судом було розяснено сторонам положення ч.3 ст.206 ЦПК України, після чого вони продовжували наполягати на затвердженні угоди.

Суд вислухавши сторони, дослідивши письмові докази в цивільній справі та мирову угоду укладену сторонами 22.06.2017 встановив наступне.

21.02.2014 сталася ДТП за участі сторін по справі, за результатими якої було порушено кримінальне провадження №000051, де позивач був потерпілим, а відповідач обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

06.03.2017 Марківським районним судом Луганської області ОСОБА_2 було звільненено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України (відносно позивача) на підставі ст.49 КК України у звязку з закінченням строків давності.

Позивач в період з 21.02.2014 (день ДТП) по 11.03.2014 знаходився на лікуванні в Марківському РТМО, а з 11.03.2014 по 01.04.2014 в Луганській обласній клінічній лікарні. 17.03.2014 йому зроблено операцію та 09.10.2014 встановлено третю групу інвалідності, наразі безстроково.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 22.04.2014 № 013/16 ринкова вартість автомобіля НОМЕР_1 складає 18677,00 гривень, а вартість відновлювальних робіт - 45548,42 грн та 650 грн витрати на експертизу.

Згідно висновку експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз від 26.09.2016 № 10241/16-52 дії обох водіїв: автомобілів ВАЗ (яким керував позивач) та БОГДАН (яким керував відповідач) не відповідали вимогам ПДР та з технічної точки зору являлися умовами створення аварійної ситуації та знаходилися у причинному звязку з настанням пригоди.

Вирішуючи питання про можливість затвердження мирової угоди укладеної стронами 22.06.2017 суд виходить з наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

При цьому ст. 175 ЦПК України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд

Тобто, мирова угода це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмет спору, який відповідно до позовної заяви складається з суті та змісту правовідносин сторін та є матеріально правовою вимогою позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами, або яка зачіпає права та інтереси інших осіб або стосується інших правовідносин.

Так судом встановлено, що мирову угоду від 22.06.2017 укладено сторонами відповідно до ст..175 ЦПК України з метою врегулювання спору про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що мало місце 22.02.2014 року .

Згідно умов мирової угоди від 22.06.2017 відповідач сплачує позивачу 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок до 28.06.2017 року з яких в рахунок матеріальної шкоди - 9000 (девять тисяч) гривень 00 копійок та 5000 (пять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується винною особою. Разом з тим, на підставі вимог ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається, зокрема, відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно висновку експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз від 26.09.2016 № 10241/16-52 дії обох водіїв: автомобілів ВАЗ (яким керував позивач) та БОГДАН (яким керував відповідач) не відповідали вимогам ПДР та з технічної точки зору являлися умовами створення аварійної ситуації та знаходилися у причинному звязку з настанням пригоди, тобто дії обох водіїв були умовами для створення ДТП, тому суд вважає, що відшкодування в сумі 9000 гривень (половина саме ринкової вартості автомобіля встановленої автотоварознавчою експертизою від 22.02.2014, а не вартість відновлювальних робіт, оскільки автомобіль фізично є знищеним) є справедливим відшкодуванням і в цій частині мирова угода відповідає Закону .

Щодо моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи

Разом з тим, у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) міститься розяснення, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Тому погоджене мировою угодою відшкодування в сумі 5000 гривень суд також вважає справедливим та законним, оскільки позивач через ДТП тривалий час лікувався, був прикутий до ліжка, йому зроблено операцію, та встановлено третю групу інвалідності безстроково. Отже і в цій частині мирова угода відповідає Закону.

Отже, суд вважає, що мирова угода від 22.06.2017 укладена сторонами на основі взаємних поступок і вона стосується лише прав та обов'язків цих сторін та предмета позову, а тому підстав для відмови у затвердженні мирової угоди судом не встановлено.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

За таких обставин, суд вважає за можливе визнати та затвердити мирову угоду, укладену 22.06.2017 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, а провадження у справі - закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.,175, 205, 210,293,294 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати та затвердити мирову угоду, укладену 22.06.2017 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 на наступних умовах:

ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок до 28.06.2017 року, з яких в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 9000 (девять тисяч) гривень 00 копійок та 5000 (пять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Марківський районний суд Луганської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. М. Шкиря