Справа №568/68/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 жовтня 2017 р. м.Радивилів Рівненської області
Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:
суддя Мельник Д.В.,
секретар судового засідання Саган В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.
Відповідач ОСОБА_2 на судовий розгляд 19.10.2017 року не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи відповідачу за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання було направлено судовий виклик (а. с.12, 14).
Про причини своєї неявки відповідач ОСОБА_2 суд не повідомив, заперечень проти позову не надав.
Відповідно до ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Під час розгляду справи по суті, позивачка ОСОБА_1 свої вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримала повністю. ОСОБА_1 також вказала, що з липня 2016 року вони з відповідачем однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть. Позивачка просить суд, в разі розірвання шлюбу, надати їй право й надалі іменуватися прізвищем Луцик та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.
Малолітній син ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою, у лікарів у звязку із захворюваннями не знаходиться. ОСОБА_1 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною і відповідач, з її слів, не має постійного місця роботи, доходи отримує періодично від тимчасових заробітків і має нерегулярний мінливий дохід.
ОСОБА_1 також вказала, що відповідач не надає матеріальної чи будь-якої іншої допомоги на утримання сина і не приймає участі у його виховані.
Так як відповідач на судовий розгляд справи не зявився і про причини неявки суд не повідомив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши докази по справі та встановивши інші фактичні обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.
Так, у відповідності до свідоцтва про шлюб, між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований 05.06.2015 року у Малоглушанській сільській раді Любешівського району Волинської області за актовим записом № 6. Після укладення шлюбу, громадянці ОСОБА_4 було присвоєно прізвище чоловіка, а саме Луцик (а.с.7).
Під час розгляду справи по суті, судом було встановлено, що шлюбні відносини подружжя є фактично розірваними, так як більше року вони разом не проживають. Суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, збереження шлюбу є неможливим, тому його необхідно розірвати.
Приймаючи рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд керується нормами ст.24 Сімейного кодексу України про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до норм ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Також судом встановлено, що до укладення шлюбу з ОСОБА_2, позивачка іменувалася прізвищем Бабич (а.с.7). Згідно з нормами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила свої прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем.
Позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Згідно ч.3 ст.181, ст. 184 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід.
Норми ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України вказують на те, що при визначенні розміру аліментів в межах позовних вимог, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіків, дружини, батьків, дочки, сина.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 немає постійного місця роботи, його доходи носять мінливий характер.
Син позивачки та відповідача ОСОБА_5 народився 22 жовтня 2015 року. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум для дитини цього віку з 01.05.2017 року становить 1426 гривень.
Норми ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України вказують про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Приймаючи рішення щодо стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1, на утримання малолітньої дитини, суд бере до уваги встановлені обставини про те, що їх син ОСОБА_5 постійно проживає з матірю за адресою: с.Солонів вул.Березина, 8 Радивилівського району, Рівненської області (а.с.9).
Таким чином, вважаючи на дослідженні докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1 000 гривень до досягнення ним повноліття.
Згідно з нормами п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору під час розгляду цивільної справи позивачі у справах щодо стягнення аліментів.
Норми ч.3 ст. 88 ЦПК України вказують, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно з нормами ст.ст.79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В матеріалах справи в наявності письмові докази, які підтверджують сплату позивачкою судового збору за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу та витрат на правову допомогу ( а.с.1,13 ).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 112, 113, 180, 181, 182, 183,184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,11, 59, 60,79, 88, 208-209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовільнити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 05.06.2015 року у Малоглушанській сільській Раді Любешівськогоо району Волинської області за актовим записом № 6.
Надати позивачці ОСОБА_1 право, після розірвання шлюбу, й надалі іменуватися прізвищем Луцик.
Стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі у сумі 1 240( одна тисяча двісті сорок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 06.02.2017 року.
Рішення, в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 06.02.2017 року, в межах одного місячного платежу, допустити до негайного виконання.
Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їх права та обовязки до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Д.В.Мельник