Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Івасюти Л.В.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини.

Позов мотивувала тим, що за час перебування в шлюбі з відповідачем, народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 31 січня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач проживає окремо. Після розірвання шлюбу, вона з відповідачем не може в добровільному порядку домовитись про виховання та проживання дитини. Позивач не має наміру перешкоджати батьку дитини в здійсненні його прав та обовязків відносно неповнолітньої доньки. Однак, проживання доньки саме з матірю є більш прийнятним, бо у них з донькою великий психологічний контакт та привязаність один до одного. ОСОБА_5 за місцем їхнього проживання створила необхідні умови для життя та виховання дівчинки, поруч знаходиться дошкільний заклад, який на даний час відвідує ОСОБА_6. Проживання дитини разом з матірю не буде порушувати інтересів дитини, а відповідатиме їм.

А тому, просила визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання матері за адресою: м. Луцьк, вул. Потебні, 48/45.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала з підстав викладених в ньому. Просила суд, визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5 разом з матірю за адресою її реєстрації.

Відповідач в судовому засіданні вимогу про визначення місця проживання дітей з матірю визнав, не заперечував щодо її задоволення. Суду пояснив, що не заперечує, щоб донька проживала з позивачем, спору в даному випадку між ними не існує.

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову, надала суду висновок служби у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 за місцем проживання її матері ОСОБА_5

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір ю.

Конвенція про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), виходячи з рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Отже, вищезазначені норми Декларації та Конвенції вказують на наявність виключних обставин для розлучення малолітньої дитини з матірю у разі коли батьки проживають окремо.

Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 6), позивач та відповідач є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 31 січня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5).

Судом встановлено, що позивач та відповідач проживають окремо. Позивач разом з неповнолітньою донькою зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9-12).

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 ст. 161 СК України установлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Висновком служби у справах дітей Луцької міської ради № 218 від 28.09.2017 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 603-2 від 04.10.2017, установлено доцільність визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6, 16 лютого 2014 народження, за місцем проживання її матері гр. ОСОБА_5.

Однак, положеннями ст. 161 СК України установлено, що суд визначає місце проживання неповнолітньої дитини з одним із батьків в разі, якщо між ними існує спір.

В наданих поясненнях відповідач ОСОБА_3 не заперечував щодо визначення проживання неповнолітньої доньки з матірю.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки, суд дійшов висновку про безпідставність позову.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи відсутність спору між сторонами, суд дійшов висновку про безпідставність позову, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8,10, 60, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.160, 161 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта