Справа № 301/1272/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2017 р. Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Фанта А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Посилається на те, що 15 листопада 2016 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та надвірних споруд, розташованих за адресою: с. Мідяниця, 224 Іршавського району Закарпатської області.

При житті спадкодавець заповіту не залишав. Відповідачка ОСОБА_2 є також спадкоємцем, однак не претендує на спадкове майно та відмовляється від права на спадщину. Інших спадкоємців першої черги, які б прийняли чи претендували на спадщину за померлою не має. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, у визначений термін спадщину за померлим ОСОБА_3 прийняла, так як була зареєстрована та проживала разом з ним за адресою: с. Мідяниця, 224 Іршавського району.

При зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що покійний при житті не оформив належним чином право власності на спадкове нерухоме майно та не зареєструвала його.

Відповідно до свідоцтва на забудову садиби, виданого рішенням Іршавської районної ради від 22 жовтня 1971 року № 341, власником спадкового будинку, розташованого за адресою: с. Мідяниця, 224 Іршавського району був ОСОБА_3

Єдиними документами, що стосуються вказаного нерухомого майна є копія технічного паспорту на житловий будинок від 26.05.2017 року, копією технічної документації від 1971 року, копією свідоцтва на забудову садиби від 22 жовтня 1971 року № 341.

За обставин відсутності правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок вимушена звернутись до суду за вирішенням питання визначення належності спадкового майна.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, а подала заяву (а.с. 27), якою позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути в її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, а подала заяву (а.с. 29), якою позовні вимоги визнала, а справу просила розглянути у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 15 листопада 2016 року помер батько позивачки ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та надвірних споруд, розташованих за адресою: с. Мідяниця, 224 Іршавського району Закарпатської області.

При житті спадкодавець заповіту не залишав. Відповідачка ОСОБА_2 є також спадкоємцем, однак не претендує на спадкове майно та відмовляється від права на спадщину, що стверджується копією заяви про відмову від прийняття спадщини (а.с. 29).Інших спадкоємців першої черги, які б прийняли чи претендували на спадщину за померлою не має. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, у визначений термін спадщину за померлим ОСОБА_3 прийняла, так як була зареєстрована та проживала разом з ним за адресою: с. Мідяниця, 224 Іршавського району, що стверджується довідкою виконкому Арданівської сільської ради (а.с. 9).

При зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що покійний при житті не оформив належним чином право власності на спадкове нерухоме майно та не зареєструвала його.

Відповідно до свідоцтва на забудову садиби (а.с. 17-20), виданого рішенням Іршавської районної ради від 22 жовтня 1971 року № 341, власником спадкового будинку, розташованого за адресою: с. Мідяниця, 224 Іршавського району був ОСОБА_3

Єдиними документами, що стосуються вказаного нерухомого майна є копія технічного паспорту на житловий будинок від 26.05.2017 року (а.с. 11-15), копією технічної документації від 1971 року(а.с. 16), копією свідоцтва на забудову садиби від 22 жовтня 1971 року № 341(а.с. 17-20).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно дост. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку та надвірних споруд, розташованих за адресою: с. Мідяниця, 224 Іршавського району Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М. М. Золотар