Справа № 758/8100/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року суддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради про визнання набуття права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання набуття права власності за набувальною давністю.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що вона (позовна заява) подана з порушенням вимог чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту, а тому підлягає залишенню без руху для усунення недоліків, виходячи з наступних підстав.

Стаття третя ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЦПК України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється, з дотриманням порядку, встановленого частинами другою і третьою статті 11-1 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається визначеному судді.

Статті 119 та 120 ЦПК України встановлюють обов'язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов'язок дотримання яких покладається на позивача.

Так згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Стаття 79 ЦПК України визначає, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На даний час таким законом, який визначає розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати при зверненні з позовом до суду в порядку цивільного судочинства є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Проаналізувавши зміст поданої позивачкою до суду позовної заяви та врахувавши її предмет, приходжу до висновку, що вона носить майновий характер, оскільки позивачкою пред'явлено вимогу про визнання права власності на нерухоме майно.

Частина друга статті четвертої ЗУ «Про судовий збір» визначає, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 01.01.2017 року в Україні встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 1 600, 00 грн.

Згідно статті 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що для визначення ціни позову у справах про визнання права власності на нерухоме майно потрібно виходити із його дійсної вартості (ринкової).

Мною встановлено, що позивачкою визначено ціну свого позову на рівні 4 945, 40 грн. та надано до суду документ, що підтверджує сплату судового збору в мінімальному розмір, а саме 640, 00 грн.

Я не визнаю вищезазначену ціну позову правильною, оскільки вона визначена не з ринкової вартості майна на яке позивачка просить визнати право власності станом на день подання позову (ринкова вартість нерухомості в м. Києві, а тим паче в Подільському районі є значною), а виходячи з вартості вказаного майна визначеної в співвідношенні до дійсної вартості 45/100 його частини вказаної в Договорі дарування № 7327 від 01.11.2002 року.

Зважаючи на вказані обставини вважаю за необхідне самостійно визначити суму судового збору, яка підлягає сплаті за пред'явлення вказаного позову, на рівні трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (4 800, 00 грн.), що на думку суду відповідає вартості предмета спору, а тому позивачці необхідно здійснити доплату судового збору в розмірі 4 160, 00 грн. (4 800, 00 грн. - 640, 00 грн.) на наступні реквізити: р/р 0008, МФО 820019, код 37975298 ГУ ДКСУ у м. Києві.

З врахуванням вищевикладеного, приходжу до висновку про доведеність тієї обставини, що позовна заява не може вважатися такою, що відповідає вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту.

Стаття 121 ЦПК України визначає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 4, 6 ЗУ «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 3, 11, 79, 118, 119, 120, 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради про визнання набуття права власності за набувальною давністю - залишити без руху.

Надати позивачці строк в 5 (п'ять) днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків.

Роз'яснити позивачці, що в разі невиконання вимог ухвали в указаний термін, матеріали позовної заяви будуть вважатись неподаними і повернуті їй.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяВ. С. Декаленко