Ухвала

іменем україни

23 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Миколаївській області на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України в Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

06 червня 2017 року Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Миколаївській області направило поштою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Державної казначейської служби України, Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ України), начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України в Миколаївській області (далі Управління ДАБІ України в Миколаївській області) про відшкодування моральної шкоди. Позивач зазначав, що постановою в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області за № 143 від 12 червня 2014 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 188-42 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2015 року постанову № 143 від 12 червня 2014 року скасовано. Посилаючись на те, що незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та визначенням максимального розміру штрафу йому заподіяні душевні страждання, які призвели до втрати спокою, душевної рівноваги та порушення ритму повсякденного життя, ОСОБА_2 просив стягнути з Державного бюджету України 6 800 грн. моральної шкоди, а з ДАБІ України - судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. З Держаного бюджету України за рахунок коштів, призначених на відшкодування шкоди, заподіяної фізичними та юридичними особами внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень на користь ОСОБА_2 стягнуто 500 грн моральної шкоди. Додатковим рішенням цього ж суду від 16 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 120 грн судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині порядку стягнення коштів. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 3504030 на користь ОСОБА_2 500 грн моральної шкоди.

У касаційній скарзі Управління ДАБІ України в Миколаївській областіпросить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого в незмінній частині погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно виходив із того, що застосування адміністративного штрафу у розмірі 6800 грн до особи, яка є пенсіонером, отримує пенсію за віком у розмірі 1049 грн та має на утриманні члена сім'ї інваліда 1 групи, викликало у останнього душевні хвилювання, невпевненість на майбутнє, зміну життєвих планів, що в свою чергу потребує додаткових зусиль на відновлення своїх прав. У зв'язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності позивачу було завдано моральних страждань.

Змінюючи резолютивну частину рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, правильно виходив із того, що механізм виконання судових рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (бюджетних установ) визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМУ від 3 серпня 2011 року № 845, у редакції постанови КМУ № 45 від 30 січня 2013 року (далі - Порядок).

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції України у Миколаївській області строк на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року.

Відмовити Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції України у Миколаївській області у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України в Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ