АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Вербової І.М.,

суддів Шахової О.В.,

ПоливачЛ.Д.,

при секретарі Іваницькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Заочним рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року, шлюб, зареєстрований між сторонами - розірвано (а.с.28-29).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року, ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд рішення суду (а.с.62-63).

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що вказане заочне рішення є незаконним, оскільки судом не з'ясовано обставин, які мають значення для справи, а також суд вважав встановленими обставини, не доведені позивачкою.

Зазначає, що сім'я фактично не розпалася та продовжує існувати, вони з позивачкою проживають спільно та ведуть спільне господарство; не погоджується з тими обставинами, що він наніс 10 січня 2017 року позивачці удари по руках і голові, спричинивши останній легкі тілесні ушкодження, а також щодо обмеження останньої у доступі до належних їй документів. Він виступає за збереження сім'ї та намагається створити для дітей всі умови для навчання та розвитку.

Крім того, всупереч ст.112 СК України суд не з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, не взяв до уваги наявність трьох неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, не вжив заходів для примирення подружжя, а він не міг про це заявити, оскільки не був присутній в судовому засіданні.

______________________________________________

Справа № 754/13426/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10834/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_6, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_7, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та співставленні, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1999 року (а.с. 5).

Від шлюбу подружжя має трьох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, синів ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6, 7).

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивувала, зокрема, тим, що вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка. Крім того зазначала, що чоловік застосовував до неї фізичну силу, а саме - 10 січня 2017 року наніс удари по руках та голові тощо, спричинивши останній легкі тілесні ушкодження, а також, що відповідач обмежує її в доступі до належних їй документів.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз викладених позивачкою доводів та наданих письмових доказів надав підстави для висновку про те, що збереження шлюбу між сторонами порушуватиме права позивачки та дітей подружжя, що свідчить про обґрунтованість позову та доведеність позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу, разом з тим, вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення, з огляду на наступне.

Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 СК України встановлено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В суді апеляційної інстанції, апелянт пояснив, що вони проживають з позивачкою в одній квартирі однією сім'єю, підтримують спільне господарство, інтимні стосунки та мають спільний бюджет.

ОСОБА_2 пояснила, що дійсно вони з відповідачем проживають в одній квартирі, він оплачує комунальні послуги, разом з тим, вони не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, не підтримують подружніх стосунків, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, а тому заперечує проти апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, зокрема пояснення обох сторін, кожна з яких має право на припинення шлюбних відносин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Доводи апелянта про те, що сім'я фактично не розпалася та продовжує існувати, а також те, що суд не з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, не вжив заходів для примирення подружжя, є необґрунтованими, спростовуються встановленими обставинами та поясненнями сторін, крім того, з часу ухвалення оскаржуваного рішення до розгляду справи апеляційним судом, у позивачки не виникло бажання зберегти шлюб та сім'ю.

Разом з тим, задовольняючи позов, суд без достатніх підстав дійшов висновків про спричинення відповідачем позивачці легких тілесних ушкоджень та щодо обмеження в доступі до належних їй документів, оскільки дані обставини не були належно з'ясовані та досліджені судом.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що відповідач наніс їй тілесні ушкодження, що підтверджується лише її зверненням до поліції, рішення по якому не прийнято.

ОСОБА_3 категорично заперечував проти наведеного вище, крім того, заперечував проти того, що він обмежував позивачку у доступі до належних їй документів.

Згідно з вимогами статей 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачкою не надано належних доказів вищенаведеним обставинам, а тому з огляду на викладене та з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, колегія суддів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду змінити в частині посилання суду першої інстанції на спричинення відповідачем позивачці легких тілесних ушкоджень та на обмеження в доступі до належних їй документів.

Інші доводи апелянта з приводу невідповідності рішення нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

В інший частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року посилання суду на спричинення відповідачем позивачу легких тілесних ушкоджень та на обмеження в доступі до належних їй документів.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: О.В. Шахова

Л.Д.Поливач