Провадження № 2/229/608/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2017 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ Приватбанк) звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 19 січня 2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банку керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає згоду банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач своєчасно не надавала грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 січня 2017 року складає 29152,69 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати - судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_1 просила суд у повному обсязі задовольнити позов ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» визнали частково. Відповідач ОСОБА_2 письмово заявила клопотання про застосування до правовідносин строку позовної давності.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом, встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_2 від 19 січня 2012 року між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір б/н від 19 січня 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 5700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач, укладаючи договір, погодилася з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява на отримання кредиту, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами кредитування та тарифами банку, про що виразила свою згоду.

Станом на 31 січня 2017 року заборгованість за кредитним договором б/н від 19 січня 2012 року складає 29152,69 гривень, з яких:

- заборгованість за кредитом 1019,94 гривень;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 22381,94 гривень;

- заборгованість за пенею та комісією - 3886,40 гривень;

- штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень;

- штраф (процентна складова) - 1364,41 гривень.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тобто вимоги банку про повернення відповідачем кредиту, оскільки він прострочив строки виконання зобовязання, частини кредиту, що залишилася, сплати відсотків є такими, що ґрунтуються на законі.

Згідно з розрахунком до суми заборгованості банк включив пеню, а також штраф - фіксовану частину та процентну складову.

22 червня 2017 року у суді відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву про застосування строку позовної давності при стягненні заборгованості за кредитним договором.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Суд встановив, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 02 березня 2017 року. Тому стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором за три роки, що передували моменту звернення позивача з позовом до суду, тобто з

01 березня 2014 року по 31 січня 2017 року в сумі 22182,59 грн. з розрахунку:

(22381,94 грн. 1993,35 грн.) = 22 182,59 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

За період 01 березня 2014 року по 31 січня 2017 року відповідач ОСОБА_4 заборгованість за кредитом не збільшувалася, а тому вона не підлягає стягненню у звязку з пропуском строку позовної давності.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 1364,41 грн., суд зазначає таке. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до пункту якого було включено м. Дружківку, де зареєстрована відповідач.

На час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, тому суд вважає, що відсутні законні підстави для нарахування пені за прострочення сплати основної суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають, в даному випадку, у м. Дружківка Донецької області.

Тому не підлягає стягненню з відповідача штрафи, нараховані з 14 квітня 2014 року.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ч.2. ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином штрафи не підлягають стягненню, оскільки сплив строк позовної давності для цих вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (76%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 1216,00 грн.

В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: 84200, Донецька область, м. Дружківка, вул. Козацька, 48-19, РНОКПП 7, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" () на розрахунковий рахунок № 3111 заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором б/н від 19 січня 2012 року станом на 31 січня 2017 року у сумі 22 182 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят дві) грн. 59 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" () на розрахунковий рахунок № 3111 судовий збір у сумі 1216 (одна тисяча двісті шістнадцять) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 26 червня 2017 року.

Суддя: С. О. Рагозіна