Справа № 752/31/17
Провадження № 2/752/2384/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.05.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретарів - Чечельницького В.С.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про поділ майна подружжя, суд -

Встановив

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 29,1 кв.м., жилою площею 16,9 кв.м.

В обґрунтування позову позивач вказав, що у 1999 році між ним та відповідачем було укладено шлюб.

За час спільного проживання у шлюбі позивач та відповідач набули право спільної сумісної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 29,1 кв.м., жилою площею 16,9 кв.м.

У зв'язку з чим позивач, посилаючись на правові підстави ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, та враховуючи відсутність домовленості між позивачем та відповідачем щодо часток у спільному майні, просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на 1/2 вищезазначеної квартири.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги визнає частково та вважає справедливим визнати за позивачем право власності на 1/3 частину квартири, у зв'язку із наявністю у них з позивачем спільної доньки.

Третя особа ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання свого представника не направив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення в матеріалах справи.

Всебічно і повно з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки № 24503, згідно п.1.1. якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно (однокімнатна квартира), загальною площею 29.1 кв.м., жилою площею 16.9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Предмет іпотеки стане власністю Іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Скляр О.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 06.10.2006 року за реєстровим № 4858, який буде зареєстрований в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» у встановлений законом відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримає право власності на Предмет іпотеки (а.с. 5,6).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається зі змісту позову, як на підставу звернення до суду із вимогою про визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, останній посилається на те, що вказане нерухоме майно набуте за час шлюбу ним та відповідачем ОСОБА_2

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, набута позивачем та відповідачем у шлюбі, та взагалі доказів перебування позивача та відповідача у шлюбі.

Крім того, як встановлено з долученого до позовної заяви Договору іпотеки № 24503 від 06.10.2006 року, право власності відповідача ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, мало виникнути на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. від 06.10.2006 року за реєстровим № 4858, після його державної реєстрації, водночас, допустимих доказів виникнення права власності ОСОБА_2 на зазначене нерухоме майно до позову не долучено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутні законні підстави для прийняття часткового визнання позову відповідачем, а позов підлягає залишенню без задоволення за його недоведеністю, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості заявленої вимоги.

Керуючись ст. ст. 10-11, 28-29, 57-60, 158, 179, 185, 208-209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя