Справа № 2-76/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

за участі секретарів Томіленко В.В., Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, Десята Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання довіреності недійною та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

01.11.2008 р. ОСОБА_6 в особі свого представника ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання довіреності і договору купівлі-продажу недійними та визнання права власності в порядку спадкування (т. 1, а.с. 1-2).

10.03.2009 р. ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсним (т. 1, а.с. 30).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2010р. відновлено провадження по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсним (т. 1, а.с. 34).

23.09.2010 р. ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсним залишено без розгляду (т. 1, а.с. 39).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.06.2016 р. ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23.09.2010 р. скасовано, направлено справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції (т. 1, а.с 126).

В провадження судді Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М. дана справа передана згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2016 р.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.10.2016 р. залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, Київська міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про визнання довіреності і договору купівлі-продажу недійними та визнання права власності в порядку спадкування правонаступника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_1; виключено з числа третіх осіб Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та замінено третю особу Дев'яту Київську державну нотаріальну контору на юридичну особу Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (т. 1, а.с. 168, 169).

03.07.2017 р. ОСОБА_1 в порядку ст. 31 ЦПК подала позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в якій просить визнати довіреність від 21.09.2004 року на право продажу квартири АДРЕСА_1 посвідчену нотаріусом Дев'ятої Київської нотаріальної контори Бодак О.М. недійсною; визнати договір купівлі-продажу від 30.11.2004 року квартири АДРЕСА_1 посвідчений нотаріусом Дев'ятої Київської нотаріальної контори Гриценко С.М. недійсним та визнати право власності в порядку спадкування квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (т. 3, а.с. 165-167).

Вимоги мотивовані тим, що 3 квітня 1997 року ОСОБА_13 заповіла ОСОБА_6 усе належне їй майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 померла.

В цей час позивач ОСОБА_6 перебувала в місцях позбавлення волі та не знала про існування заповіту і майна, що заповідала їй ОСОБА_13 та дізналась про спадкове майно після звільнення з місць позбавлення волі.

02.11.2004 року Дніпровський районний суд м. Києва поновив строк прийняття спадщини ОСОБА_6

Під час оформлення спадщини ОСОБА_6 стало відомо, що спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю ОСОБА_13 продана шляхом шахрайських дій невідомих осіб.

З даного приводу ОСОБА_6 зверталась до правоохоронних органів із заявою про злочин, в результаті чого була порушена кримінальна справа у якій ОСОБА_6 визнана потерпілою особою.

В ході розслідування було встановлено, що даний злочин скоєно громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_2 виготовив паспорт громадянки України ОСОБА_13 знаючи про те, що ОСОБА_13 померла. В свою чергу ОСОБА_3 заздалегідь знаючи що ОСОБА_13 померла, використовуючи паспорт, що не відповідає дійсності та видаючи себе за ОСОБА_13 у державного нотаріуса 9-ї Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М. здійснила оформлення доручення на право продажу квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 з правом продажу квартири.

У подальшому ОСОБА_4 використовуючи довіреність, що не відповідає волевиявленню ОСОБА_13, яка отримана в результаті злочинний дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3, здійснив продаж квартири уклавши 30.11.2004 року договір купівлі-продажу з громадянкою ОСОБА_8

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємцем за заповітом якої є її дочка -ОСОБА_5.

Договір купівлі-продажу спірної квартири посвідчено державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Гриценко С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 7-2132 від 30.11.2004 р. Факт власності на квартиру АДРЕСА_1 підтверджується визнанням ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження потерпілою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 у віці 34 років померла, а її спадкоємцем являється мати - ОСОБА_1.

Ухвалою Дніпровського районного суд м.Києва від 03.07.2017р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання довіреності і договору купівлі-продажу недійними та визнання права власності в порядку спадкування залучено до участі у справі у якості співвідповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, залучено правонаступника відповідача ОСОБА_8 - спадкоємця ОСОБА_5 та виключено з числа відповідачів ОСОБА_9 (т. 3, а.с. 168-169, 170-171).

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_17 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що ОСОБА_2, якого вона знала по роботі, пояснив їй, що його тітка ОСОБА_13 померла і не встигла заповісти йому кімнату в комунальній квартирі. У паспорт ОСОБА_13 ОСОБА_2 вклеїв її фотографію та заплатив їй 100 дол. США за те, щоб вона у нотаріуса за цим же паспортом розписалась від імені ОСОБА_13, що вона й зробила, не назвавши при цьому дійсного свого прізвища, факт підробки документів вона визнала у кримінальній справі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було.

Представники третіх осіб Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори та Десятої Київської державної нотаріальної контори в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явились, на адресу суду направили листи з проханням розглянути справу без участі їхніх представників та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України.

Ухвалою Дніпровського районного суд м. Києва від 18.10.2017 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, Десята Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві у частині заявлених вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири недійним закрито.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування частини квартири від 21.11.1997р. ОСОБА_18 подарував, а ОСОБА_13 прийняла в дар 11/100 частин квартири АДРЕСА_1. Вказані 11/100 частин квартири складаються з однієї кімнати, загальною площею 21,6 кв.м, у тому числі житловою -13,5 кв.м. Договір посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської держаної нотаріальної контори Вороніною С.Н., зареєстрований в реєстрі за №2у-1171 (т. 2, а.с. 84).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 померла, що підтверджується записом акта про смерть № 500 від 07.05.2003 р. (т. 3, а.с. 210).

За життя 03.04.1997 р. ОСОБА_13 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Вашагашвілі Д.Д., зареєстрований у реєстрі за № 4501, відповідно до якого заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, в тому числі грошові вклади, а також все те, на що вона за законом буде мати право ОСОБА_6 (т.3, а.с. 44).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 Цивільного кодексу України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

06.04.2004 р. ОСОБА_6 звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (т. 3, а.с. 209).

Рішенням Дніпровського суду м. Києва від 02.11.2004 р. встановлено ОСОБА_6, як спадкоємцю за заповітом після померлої ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 53 роки, додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили (т. 3, а.с. 215 зв.-216).

Як убачається із матеріалів спадкової справи № 431, будь які інші особи із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_13 до нотаріальної контори не звертались (т. 3, а.с. 208-223).

Відповідно до інформаційного листа № 062/14-2951(И-2017) від 14.03.2017 р. КП КМР Київського міського бюро технічної інвентаризації, реєстрація права власності на 7/100 частин квартири була проведена за ОСОБА_13 на підставі договору дарування, посвідченого 21.11.1997р. Далі право власності на 7/100 частин квартири перейшло та зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.11.2004р. (т. 2, а.с. 77).

Як убачається із довіреності від 21.09.2004 р. посвідченої державним нотаріусом Дев'ятої Київської держаної нотаріальної контори Бодак О.М., ОСОБА_13 уповноважує ОСОБА_4 продати належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 за ціну і на умовах за його розсудом (т. 3, а.с. 23).

Відповідно до Договору купівлі-продажу 11/100 частини квартири від 30.11.2004 року укладеного між ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_13, та ОСОБА_8, ОСОБА_13 продала ОСОБА_8 11/100 частин квартири АДРЕСА_1, що складається з однієї кімнати житловою площею 13,5 кв.м., загальною площею 22,80 кв.м. Вся квартира складається з 9 кімнат, житловою площею 126,10 кв.м., загальною площею 213,00 кв.м. Договір посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої Київської держаної нотаріальної контори Гриценко С.М., зареєстрований в реєстрі за № 7-2132 (т. 2, а.с. 85).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 (т. 3, а.с. 48).

Згідно заповіту від 20.12.2002 р. ОСОБА_8 все своє майно заповіла ОСОБА_5 (т. 3, а.с. 49).

Разом з тим, 01.07.2005 р. постановою слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_6 визнано потерпілою по кримінальній справі №04-09430 про шахрайство (т. 3, а.с. 14).

16.12.2005 р. слідчим в особливо важливих справах СУ ГУМВС України в м. Києві порушено кримінальну справу про підроблення документів відносно ОСОБА_23 та ОСОБА_2 за ознаками злочину передбаченого ст. 358 ч. 2 КК України, а саме довіреності від 21.09.2004 року від імені ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1; кримінальні справи №04-09430-1 та №04-09430 об'єднані в одне провадження (т. 3, а.с. 13).

Згідно висновку експерта № 282/тдд від 07.08.2006 р. НДКЦ при ГУМВС України, що було проведено в рамках кримінальної справи, підпис від імені ОСОБА_13 в наданих на дослідження довіреності та нотаріальному бланку строгої звітності серії ВВМ №271628, ймовірно виконаний не ОСОБА_13, а іншою особою (т. 3, а.с. 27-29, 99-103).

Рішенням Дніпровського суду м. Києва від 10.12.200 р. по справі № 2-1176/08, визнано недійсним договір купівлі-продажу 11/100 частин квартири АДРЕСА_1, укладений 30.11.2004 року від імені ОСОБА_13, інтереси якої на підставі доручення від 21.09.2004 р. представляв ОСОБА_4, та ОСОБА_8 (т. 3, а.с. 220 зв. - 221 зв.).

Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 29.11.2010 р., серед іншого, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності в зв'язку із закінченням строків давності і справу відносно неї закрито, ОСОБА_2 визнано винним за ст. 189 ч. 2 , 190 ч. 4, 15 ч. 3, 190 ч. 4 КК України та призначено покарання (т. 3, а.с. 106-164).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 29.11.2010 р. встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 за винагороду в розмірі 100 доларів США з проханням сфотографуватись для паспорта для того щоб в нотаріальній конторі мати можливість отримати доручення на продаж квартири. ОСОБА_3 сфотографувалась та передала ОСОБА_2 фотокартку, яку він вклеїв у паспорт на ім'я ОСОБА_13 Після чого було оформлено доручення на продаж квартири, де ОСОБА_3 проставила власноручно підпис та зазначила дані ОСОБА_13

В силу ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Підставою для припинення представництва за довіреністю, серед іншого, є смерть особи, яка видала довіреність. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність (ст.. 248 ЦК України)

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Таким чином, спірна довіреність від 21.09.2004 р., яка зареєстрована в реєстрі за № 1-3103 та посвідчена державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М. є недійсною, оскільки складена шляхом злочину та обману після смерті ОСОБА_13, цивільна правоздатність якої припинена ІНФОРМАЦІЯ_1

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 мала намір оформити спадщину на 11/100 частини квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю ОСОБА_13

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 2, а.с. 13).

26.01.2011 р. мати померлої ОСОБА_6 ОСОБА_1 звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (т. 2, а.с. 13зв).

Як убачається з матеріалів спадкової справи №77/2011 заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6, копія якої долучена до матеріалів справи (т.2, а.с. 11-19), дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, відсутні.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як передбачено п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством.

26.02.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (т. 2, а.с. 18).

Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори від 26.02.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_6 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (т. 2, а.с. 18 зв. - 19).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За нормою ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За викладених обставин суд вважає, що заявлені вимоги щодо визнання права власності підлягають частковому задоволенню, оскільки до спадкового майна належить не вся спірна квартира, а лише 11/100 частки, у зв'язку з чим за ОСОБА_1 слід визнати право власності на спадкове майно, яким є 11/100 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_6 при подані позову було сплачено державне мито в розмірі 790,00 грн. (т.1 а.с. 13) та 30,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення (т.1, а.с. 12)

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені витрати по сплаті державного мита по 197,50 грн. з кожного та по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення по 7,50 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 15, 25, 237, 238, 244, 248, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 62-64, 88, 169, 208, 213-215, 218 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, Десята Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання довіреності недійною та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати недійсною довіреність від 21.09.2004 р. видану від імені ОСОБА_13 на ім'я ОСОБА_4 на право продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчену державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М., зареєстровану в реєстрі за №1-3103.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 11/100 частини квартири АДРЕСА_1.

У решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 держане мито у розмірі по 197 грн. 50 коп. з кожного та витрати за інформаційно-технічне забезпечення у розмірі по 7 грн. 50 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним

Суддя