У Х В А Л А

Справа № 183/7665/14

№ 6/183/92/17

18 жовтня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., представника заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву ОСОБА_3, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Дніпро», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Дніпро» до ОСОБА_3, за участі третьої особи ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено частково. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Дніпро» про визнання договору іпотеки недійсним, виключення запису про обтяження нерухомого майна відмовлено.

12 червня 2017 року представником ОСОБА_6 в порядку ст.369 ЦПК України подано заяву, в якій останній просить визнати виконавчий лист по справі № 183/7665/14, виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 01 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» заборгованості за Кредитним договором № 290311-UAH від 29 березня 2011 року, що утворилась станом на 01 жовтня 2014 року та становить 3 465 685,36 гривень, яка в цілому складається з: простроченого кредиту - 1500000,00 грн.; прострочених відсотків за користування кредитними коштами - 1467563,32 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 181200,00 грн.; пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків - 119993,09 грн. та 196928,95 грн. індексу інфляції - таким, що не підлягає виконанню в частині суми 2 185 562,57 грн.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 04 березня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50406616 з виконання виконавчого листа № 183/7665/14, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 01 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» заборгованості за Кредитним договором № 290311-UАН від 29 березня 2011 року, що утворилась станом на 01 жовтня 2014 року та становить 3 465 685,36 гривень, яка в цілому складається з: простроченого кредиту - 1500000,00 грн.; прострочених відсотків за користування кредитними коштами - 1467563,32 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 181200,00 грн.; пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків - 119993,09 грн. та 196928,95 грн. індексу інфляції (далі - Виконавче провадження). Постановою Державного виконавця від 17 березня 2016 року, Виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 50553088.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року у справі № 201/15779/14-ц частково задоволено позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» до ОСОБА_3Ю та в рахунок задоволення вимог за кредитним договором № 231107-UАН від 23 листопада 2007 року, загальна заборгованість за яким становить 7012001,21 гривень, звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру в житловому будинку літ. А7, яка складається з: 1 - житлова кімната, 2 - санвузол, І, II - балкон, загальною площею: 295,8 кв.м., житловою площею 293,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності за ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» за вартістю 9 197 563,78 грн.

Враховуючи те, що вартість набутого Банком у власність нерухомого майна є більшою за суму стягнутої заборгованості за кредитним договором, сума грошових коштів, яка підлягає сплаті Банком на користь ОСОБА_3, становить 2 185 562,57 гривень. Оскільки вартість предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_2, за якою ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро», як іпотекодержатель, набув право власності на предмет іпотеки становить 9 197 563,78 грн., ОСОБА_4 зобовязаний відшкодувати ОСОБА_3, як іпотекодавцю, грошові кошти в сумі 2 185 562,57 гривень.

Враховуючи що у ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» та ОСОБА_3 існували зустрічні однорідні грошові вимоги, а саме: Банку перед іпотекодавцем по відшкодуванню різниці між вартістю предмету іпотеки, за рахунок якого погашені вимоги за кредитним договором № 231107-UAH від 23 листопада 2007 року, та ОСОБА_3 перед Банком по погашенню заборгованості за кредитним договором № 290311-UAH від 29 березня 2011 року за виконавчим листом № 183/7665/14, виданим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 01 березня 2016 року, ОСОБА_3 13 березня 2017 року було направлено на адресу ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог. За заявою ОСОБА_3 просив зарахувати заборгованість ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» перед ОСОБА_3 у сумі 2 185 562,57 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Банком відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року, у справі № 183/7665/14 та направити до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області лист-повідомлення про часткове виконання виконавчого листа № 183/7665/14, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 01 березня 2016 року у сумі 2 185 562,57 гривень у звязку із зарахуваннями однорідних зустрічних вимог. Вказану заяву отримано ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» 21 березня 2017 року.

Зазначає з посиланням на норми ст.ст.598, 601 ЦК України, ст.ст.203, 341 ГК України, що після здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог Банку перед ОСОБА_3, що виникла на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області 07 жовтня 2016 року у справі № 201/15779/14-ц, заборгованість у розмірі 3 465 685,36 гривень, яка стягується з ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа №183/7665/14, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 01 березня 2016 року є частково погашеною на суму 2 185 562,57 гривень і ОСОБА_3 після здійснення такого зарахування повинен сплатити за виконавчим листом № 183/7665/14, виданим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 01 березня 2016 року, 1280122,79 гривень.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав та вказав, що вимоги Банку за кредитним договором №231107-UAH від 23 листопада 2007 року є недійсними з моменту визнання права власності на предмет іпотеки, що виступав забезпеченням за кредитним договором №231107-UАН, відповідно до ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку», у звязку з чим заборгованість за кредитним договором №231107-UAH від 23 листопада 2007 року у Заявника відсутня і після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язаний припинені та є недійсними. Банк завершив позасудове врегулювання та визнав право власності на нерухоме майно, в рахунок звернення стягнення за кредитним договором №231107-UAH від 23 листопада 2007 року, право власності на нерухоме майно зареєстровано за Банком в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 07 травня 2015 року. Вимоги банку, починаючи з 07 травня 2015 року за кредитним договором № 231107-UAH є недійсними в будь-якому розмірі. Банк помилково вважає, що заборгованість Заявника за кредитним договором №231107-UAH від 23 листопада 2007 року станом на 01 вересня 2016 року складала 15 545 048,42 грн., адже вказаний розмір заборгованості, по-перше, не був стягнутий з Заявника судом, а по-друге - вимоги за вказаним кредитним договором є припиненими на підставі ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку». Крім того, після набуття у власність Банком Нерухомого майна, необхідно було провести повне погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №231107-UАН від 23 листопада 2007 року за рахунок набуття у власність Нерухомого майна за ціною 9 197 563,78 грн. в сумах визначених у рішенні суду. Таким чином ОСОБА_4 в порушення умов ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» після набуття у власність Нерухомого майна не здійснив погашення заборгованості кредитним договором №231107-UАН від 23 листопада 2007 року в розмірі вартості Нерухомого майна, що покривало всю заборгованість на момент набуття у власність Нерухомого майна, і безпідставно продовжив нарахування платежів за договором. Крім того, будь-які зобовязання ОСОБА_3 за кредитним договором №231107-UАН від 23 листопада 2007 року не доведені в судовому порядку є спірними і не можуть вважатись зобовязаннями, строк виконання яких настав та використовуватись для зарахування зустрічних однорідних вимог. З будь-якими вимогами щодо стягнення залишку заборгованості за кредитним договором №231107-UАН від 23 листопада 2007 року після набуття у власність Нерухомого майна ОСОБА_4 не звертався, тому будь-які вимоги Банку за вказаним договором є спірними і їх необхідно встановлювати в судовому порядку. Враховуючи те, що зобовязання Заявника за кредитним договором №231107-UАН від 23 листопада 2007 року припинились, а також те, що залишок заборгованості за вказаним договором не стягнутий, претензії Банку щодо заборгованості Заявника в розмірі 15 545 048,42 грн. безпідставні та необґрунтовані

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви. Вказав, що заборгованість за кредитним договором №231107-UАН від 23 листопада 2007 року, яка вказана у рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року є загальною заборгованістю станом на 01 жовтня 2014 року, про що вказано у рішенні. Станом на дату винесення рішення в суді апеляційної інстанції розмір заборгованості збільшився та станом на 01 вересня 2016 року складав 15 545 048,42 грн. Однак, у звязку з тим, що розгляд справи відбувався в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_4 був позбавлений можливості збільшити розмір позовних вимог, а лише надав свої пояснення. Також, у звязку з тим, що за рахунок предмету іпотеки банк зміг задовольнити свої вимоги лише в частині вартості у розмірі 9 197 563,78 грн., 18 листопада 2016 року на адресу ОСОБА_3 Банком направлена вимога про стягнення заборгованості у якій ОСОБА_4 просив погасити залишок заборгованість за кредитним договором №231107-UАН у розмірі 6 430 987,84 грн. Проте, вказана заборгованість так і залишилась не погашеною. З вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_3 будь-яких вимог до Банку не виникало та виникнути не могло, оскільки останній не погасив повність свою заборгованість за кредитним договором №231107-UАН. Крім того, якщо припустити, що ОСОБА_4 повинен повернути ОСОБА_3 різницю між вартістю предмету іпотеки та розміром заборгованості, то розрахунок повинен був би здійснюватися з урахуванням положення ч.3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», та становила-б 1 265 806,19 грн. Вказує, що Державна реєстрація права власності за Банком на предмет іпотеки була здійснена 19 січня 2017 року. Таким чином, здійснити погашення заборгованості за рахунок предмету іпотеки, ОСОБА_4 міг лише після виникнення права власності (державної реєстрації), що і було здійснено 23 січня 2017 року. Також, виходячи з вимог ст. 534 ЦПК України, п. 2.7.8. Кредитного договору, 23 січня 2017 року частково погашено заборгованість заявника перед заінтересованою особою в сумі: 5 669 960,99 грн. (заборгованість за відсотків (прострочені та поточні)) 3 527 602,79 грн. (заборгованість за кредитом (прострочене та поточне).

Перевіривши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, заслухавши пояснення сторін судом встановлено наступне.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Дніпро» до ОСОБА_3, за участі третьої особи ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено частково. Присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Дніпро» заборгованість за Кредитним договором № 290311-UAH від 29 березня 2011 року, що утворилась станом на 01 жовтня 2014 року та становить 3465685 грн. 36 коп., яка в цілому складається з: простроченого кредиту - 1500000,00 грн.; прострочених відсотків за користування кредитними коштами - 1467563,32 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту 181200,00 грн.; пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків - 119993,09 грн. та 196928,95 грн. індексу інфляції. В решті позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Дніпро» про визнання договору іпотеки недійсним, виключення запису про обтяження нерухомого майна відмовлено. Присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Дніпро» судовий збір в розмірі 3654 грн. 00 коп.

На виконання рішення суду 01 березня 2016 року видано виконавчий лист.

04 березня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50406616 з виконання виконавчого листа № 183/7665/14, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 01 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» заборгованості за Кредитним договором № 290311-UАН від 29 березня 2011 року, що утворилась станом на 01 жовтня 2014 року та становить 3 465 685,36 гривень, яка в цілому складається з: простроченого кредиту - 1500000,00 грн.; прострочених відсотків за користування кредитними коштами - 1467563,32 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 181200,00 грн.; пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків - 119993,09 грн. та 196928,95 грн. індексу інфляції /т.3 а.с.59/.

Постановою Державного виконавця від 17 березня 2016 року, Виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 50553088 /т.3 а.с.60/.

Постановою Державного виконавця від 09 листопада 2016 року провадження зупинене на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» /т.3 а.с.62/.

У відповідності до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2015 року у справі № 201/15779/14-ц, в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 в сумі 5997999,00 грн. перед ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» за кредитним договором № 231107-UАН від 23 листопада 2007 року, загальна сума заборгованості за яким станом на 01 жовтня 2014 року складає 8006364,12 грн. звернуто стягнення, шляхом визнання права власності за ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» на предмет іпотеки, а саме на: квартиру в житловому будинку літ. А7, яка складається з: 1 - житлова кімната, 2 - санвузол, І, II - балкон, загальною площею: 295,8 кв.м., житловою площею 293,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» право власності на предмет іпотеки за вартістю 5997999 грн. без урахування ПДВ. Предмет іпотеки передано на період до моменту реєстрації права власності в управління ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро». Стягнуто солідарно в тому числі і з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 231107-UАН та договором поруки № 021209-UАН від 03 грудня 2009 року в сумі 1880092,27 грн. /т.3 а.с.64-68/.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року у справі № 201/15779/14-ц (провадження 22-ц/774/928/16) рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2015 року скасоване. Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Дніпро» до ОСОБА_3, приватного підприємства «Цифрал» про стягнення заборгованості - задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» за кредитним договором №231107-UAH від 23 листопада 2007 року, в розмірі 7 012 001,21 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 3 573 584,10 грн.; суми несплачених відсотків - 2 792 935, 68 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення кредиту - 292 000 грн.; суми інфляційної заборгованості за кредитом - 353 481,43 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки з іпотечним договором №231107-UAN-іп від 23 листопада 2007 року, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, а саме на: квартиру в житловому будинку літ А-7, яка складається з: 1-житлова кімната, 2-санвузол, І,ІІ - балкон, площею: загальною 295,8 кв.м., житловою 293,1 кв.м. та розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2007 року. Визнано за ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» право власності на предмет іпотеки, а саме на: квартиру в житловому будинку літ А-7, яка складається з: 1-житлова кімната, 2-санвузол, І,ІІ - балкон, площею: загальною 295,8 кв.м., житловою 293,1 кв.м. та розташована за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 9 197 563,78 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» судовий збір в розмірі 3654 грн. Провадження в частині позовних вимог ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» до ПП «Цифрал» про стягнення заборгованості - закрито. В решті позовних вимог відмовлено /т.3 а.с.69-73/.

З матеріалів справи вбачається, що 22 листопада 2016 року ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» направлено на адресу ОСОБА_3 вимогу від 18 листопада 2016 року про сплату заборгованості за договором № 231107-UAH від 23 листопада 2007 року, відповідно до якої ОСОБА_4 з посиланням на порушення зобов`язання щодо погашення кредиту та відсотків, з урахуванням погашеної заборгованості згідно з рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року в сумі 9197563,78 грн. просить погасити заборгованість за Договором в розмірі 6430987,84 грн., який існує на 01 листопада 2016 року та складається з сум пені за несвоєчасне погашення часток кредиту та процентів, інфляційних втрат за кредитом та інфляційних втрат за відсотками, 3% річних /т.3 а.с.132, 133/.

ОСОБА_3 13 березня 2017 року направлено на адресу ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог. За заявою ОСОБА_3 просив зарахувати заборгованість ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» перед ОСОБА_3 у сумі 2 185 562,57 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Банком відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року, у справі № 183/7665/14 та направити до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області лист-повідомлення про часткове виконання виконавчого листа № 183/7665/14, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 01 березня 2016 року у сумі 2 185 562,57 гривень у звязку із зарахуваннями однорідних зустрічних вимог /т.3 а.с.74/. Вказану заяву отримано ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» 21 березня 2017 року /т.3 а.с.75, 76/.

Також, з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 62275568 від 29 червня 2016 року та № 78474614 від 19 січня 2017 року щодо нерухомого майна: квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що:

- 07 травня 2015 року право власності на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2015 року у справі № 201/15779/14-ц зареєстровано за ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро»;

- 19 січня 2017 року проведено реєстрацію скасування запису про право власності ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» на нерухоме майно;

- 19 січня 2017 року право власності на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року у справі № 22-ц/774/928/16 зареєстровано за ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро».

Розглядаючи вимоги заяви суд виходить з наступного.

За ч.ч.2, 4 ст.369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Тобто, законом встановлені дві підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково: у разі помилкової видачі виконавчого листа або ж у разі припинення зобов'язання боржника.

Частиною 1 ст. 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін (ч. 2 ст. 601 ЦК України).

Відповідно до змісту вказаної норми вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, повинні бути: зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку із чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань з передачі родових речей, зокрема, грошей).

Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав; строк виконання таких вимог не настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення.

Ця норма не виключає часткового зарахування, згідно з яким менше за розміром зобов'язання припиняється повністю, а більше - зменшується на суму заліку.

Шляхом зарахування можуть припинятися зобов'язання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобов'язань (постанова Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-2784цс15).

При цьому, однією з умов зарахування є те, що строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

За ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Водночас, суд не може прийняти до уваги посилання заявника на те, що після ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними, оскільки положення ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» стосуються позасудового врегулювання на підставі договору. В той час, як Банком набуте право власності на предмет іпотеки на підставі рішення суду, що набрало законної сили. При цьому, з рішення суду вбачається набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості розмірі 7012001,21 грн. та визнання за Банком права власності на предмет іпотеки вартістю 9197563,78 грн.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Як встановлено рішенням суду апеляційної інстанції у справі № 201/15779/14-ц, згідно п.5.1. договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання строку виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою за цим договором, воно не буде виконано та/або неналежне виконання цього договору. Пунктом 11 договору іпотеки визначено, що Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення боргу на предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем хоча б одного із взятих на себе зобов'язань за договором про надання фінансового кредиту. Згідно п.1.2, з урахуванням останніх змін, внесеними Договором №3 про зміну Договору іпотеки від 01.12.2010 року, предмет іпотеки за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо повного та своєчасного виконання кожного і всіх зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором №231107-UAH від 23.11.2007 року у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі №231107-UAH від 23.11.2007 року, з усіма змінами та доповненнями до нього. Зокрема, предметом іпотеки за цим договором забезпечується виконання таких зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором №231107-UAH від 23.11.2007 року, а саме: але не виключно: - по сплаті відсотків за користування наданого в межах кредитного договору №231107-UAH в сумі 4 664 150,96 грн. в строки, вказані у кредитному договорі №231107-UAN та у відповідних договорах про надання траншів, але не пізніше 22.11.2017 року, з остаточним погашенням отриманого кредиту 22.11.2017 року, відповідно до п.1.2 кредитного договору №231107-UAH; - по сплаті відсотків за користування кредитом по ставці вказаної у відповідних договорах про надання траншів; - по сплаті пені,комісії відповідно до п.3.4.12 кредитного договору №231107-UAH; - по сплаті відсотків за користування кредитом, за ставкою, яка встановлена у відповідних договорах про надання траншів у разі прострочення повернення кредиту, відповідно до договорів про зміну договорів про надання кредиту.

За ч.7 ст.38 Закону України «Про іпотеку», розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю.

Матеріали справи свідчать про те, що станом на день розгляду заяви заявником свої зобов`язання за кредитним договором, за яким звернуто стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі не виконано.

У відповідності до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За чч.1, 2 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання заявника на положення ч.6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» є невірним і з набуттям Банком права власності на предмет іпотеки припинилася дія лише іпотечного договору, але не припинились зобов'язання за кредитним договором, укладеним між сторонами з урахуванням п.9 Кредитного договору № 231107-UAH, який передбачає дію договору в частині невиконаних зобов`язань до належного їх виконання, п.3.1.12 Додаткового договору № 5 до Кредитного договору яким визначено порядок направлення коштів, отриманих на погашення заборгованості.

Матеріали справи свідчать, що право власності на предмет іпотеки зареєстровано за ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» 19 січня 2017 року та саме з цього часу означена особа набула права власності на предмет іпотеки в силу ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також матеріали справи свідчать, що 23 січня 2017 року банком вчинено дії, спрямовані на погашення заборгованості заявника, визначеної в рішенні суду за кредитним договором за рахунок вартості майна, набутого за судовим рішенням.

Водночас належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після набуття права власності на предмет іпотеки ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» у заявника виникло право вимоги до заінтересованої особи саме в розмірі, зазначеному у поданій заяві суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження наявності права вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро», строк виконання якої настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги і в задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись ст. 210, 369 ЦПК України, суд -

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересована особа Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Дніпро», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала в повному обсязі складена 23 жовтня 2017 року.

Суддя Д.О. Парфьонов