Справа № 128/3783/15-ц Провадження № 22-ц/772/1167/2017Головуючий в суді першої інстанції Ганкіна І. А.
Категорія 47Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Медяного В.М., Матківської М.В.,

за участю секретаря: Сніжко О.А.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області Чвалінської Наталії Володимирівни, ОСОБА_4 про вчинення дій щодо скасування запису про реєстрацію земельної ділянки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

В вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області Чвалінської Н.В., ОСОБА_4 про вчинення дій щодо скасування запису про реєстрацію земельної ділянки, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0495 га по АДРЕСА_1, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого 02.07.2003 року на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2003 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №249. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

На підставі рішення 14 сесії 06 скликання Вінницької Хутірської сільської ради від 20.07.2012 року ОСОБА_4 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 28.12.2012 року, кадастровий номер НОМЕР_4. Державний акт був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №09369.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.09.2013 року, рішення 14 сесії 06 скликання Вінницької Хутірської сільської ради від 20.07.2012 року визнано протиправним та скасовано. Підставою для скасування рішення 14 сесії 06 скликання Вінницької Хутірської сільської ради від 20.07.2012 року було те, що в склад земельної ділянки, яка була надана за рішенням ради ОСОБА_4 увійшла земельна ділянка, яка була приватизована ОСОБА_2, та на яку нею було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Також, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.05.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.07.2015 року, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4) виданий на ім»я ОСОБА_4 28.12.2012 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею, договір оренди землі за №09369.

Враховуючи зазначені судові рішення ОСОБА_2 звернулась до управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про свою земельну ділянку.

Згідно рішення №РВ-015 від 24.09.2015 року Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області було відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК у зв'язку з перетином земельної ділянки ОСОБА_2 та земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_4., що належить ОСОБА_7

Отже, зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом в якому позивач просила, Кадастровому реєстратору управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області Чвалінській Наталії Володимирівні у відповідності до порядку вчинити дії щодо скасування запису про реєстрацію державного акту серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,1860 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4) виданого 28.12.2012 року на ім»я ОСОБА_4

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2017 року скасувати та постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив з того, що відмова державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області вчинити дії про скасування запису у Поземельній книзі відносно державного акту на земельну ділянку виданого на ім"я ОСОБА_4 перешкоджає позивачу у здійсненні свого права власності на свою земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка площею 0,0495 га по АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого 02.07.2003 року на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2003 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів права власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №249. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. (а.с.5).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.09.2013 року, рішення 14 сесії 06 скликання Вінницької Хутірської сільської ради від 20.07.2012 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 було визнано протиправним та скасовано (а.с.6-7), підставою для скасування вказаного рішення 14 сесії 06 скликання Вінницької Хутірської сільської ради від 20.07.2012 року було те, що в склад земельної ділянки, яка була надана за рішенням ради ОСОБА_4 увійшла земельна ділянка, яка була приватизована ОСОБА_2, та на яку останньою було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.05.2015 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.07.2015 року, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4) виданий на ім»я ОСОБА_4 28.12.2012 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею, договір оренди землі за №09369 (а.с.8-11).

Згідно з ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно рішення №РВ-015 від 24.09.2015 року Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області було відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК у зв'язку з перетином земельної ділянки ОСОБА_2 та земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_4., що належить ОСОБА_4 (а.с.12-13).

За змістом ст.90 ЗК України встановлено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Питання державної реєстрації земельної ділянки врегульовується Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051.

Так, пунктом 4 вищевказаного Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 визначено, що ведення Державного земельного кадастру здійснює Держземагентство та його територіальні органи.

При цьому, держателем Державного земельного кадастру є Держземагентство.

Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держземагентством за погодженням з Мінагрополітики державне підприємство, яке належить до сфери управління Держземагентства.

Положеннями пункту 5 вищевказаного Порядку зазначено, що до складу Держземагентства та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.

У пункті 9 вищевказаного Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 установлено, що до повноважень державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах, містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення належать: здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення зберігання поземельних книг;

Відповідно до вимог пунктів 107-115 Порядку, державну реєстрацію земельних ділянок здійснюють територіальні органи Держземагентства за місцем розташування земельних ділянок.

Згідно з пунктом 107 Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку.

Відповідно до пункту 109 Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Положеннями статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Формування земельних ділянок та їх надання у власність та користування встановлено статтями 79-1, 118, 122-124 Земельного кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи дане рішення суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку, що відмова державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області вчинити дії про скасування запису у Поземельній книзі відносно державного акту на земельну ділянку виданого на ім"я ОСОБА_4 перешкоджає позивачу у здійсненні свого права власності своєю земельною ділянкою, оскільки вище зазначеними судовими рішеннями скасовано рішення 14 сесії 06 скликання Вінницької Хутірської сільської ради від 20.07.2012 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 та визнано такий державний акт недійсним.

При цьому, пунктами 60, 61 передбачено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором зокрема на підставі рішення суду.

Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги.

Таким чином, наявні усі правові підстави для скасування державним реєстратором запису про реєстрацію земельної ділянки - державного акту серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,1860 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4) виданого 28.12.2012 року на ім»я ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги, про те, що спір між позивачем та відповідачем підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства є безпідставними та спростовуються ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06.05.2016 року (а.с.115-117), якою було скасовано ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 15.03.2017 року про закриття провадження у справі.

Зокрема, з ухвали апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_2 ставиться питання про захист її права власності на земельну ділянку, порушенням якого є нескасування в Державному земельному кадастрі запису про реєстрацію іншої земельної ділянки, а тому у даному випадку має місце спір саме щодо права особи на земельну ділянку та його захисту, а відтак він має бути вирішений в порядку цивільного судочинства, що і було судом першої інстанції в подальшому зроблено.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та матеріалам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Медяний В.М.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.