АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2526/17 Головуючий 1 інст. Бєссонова Т.Д.
Справа № 623/3240/16-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» квітня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» про визнання недійсним договору ревардингу, стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд». В обґрунтування свого позову посилався на те, що 11 листопада 2016 року він уклав договір ревардингу з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» № 303178, відповідно до якого товариство повинен поставити йому МТЗ 1025 Белорус, 2014 року випуску, вартість якого склала 360000,00 грн.; розмір першого ревардингового платежу становив 72000,00 грн.

Зазначив, що 11 листопада 2016 року він здійснив перший платіж в сумі 72000,00 грн.

Вказав, що на початок грудня поточного року, ситуація в його житті склалася таким чином, відповідно до якої постало питання про дострокове розірвання договору, що не суперечить вимогами пункту 12.11 договору. Зміна обставин є настільки істотною, що якби він міг передбачити відразу, то не пішов би на укладення даного договору. Зміна обставин зумовлена тими причинами, які він не в змозі усунути після їх виявлення, при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися.

Зазначив, що спроба проведення переговорів щодо вимушеного припинення, розірвання дії договору та повернення суми першої сплати відбулася між ними 02 грудня 2016 року, однак позитивних результатів не надала. З боку товариства відбулася спроба навязати йому подальше виконання умов договору, чим фактично було вчинено порушення договірних умов та його прав.

Вказав, що подальше виконання договору суттєво порушує співвідношення майнових інтересів і спричинятиме в подальшому лише суттєві матеріальні і моральні збитки для нього.

Просив визнати недійсним договір № 303178 ревардингу; зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» повернути йому суму першого ревардингового платежу в розмірі 72000,00 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» на його користь судові витрати повязані зі сплатою судового збору.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги позовної заяви. При цьому зазначив, що суд не звернув уваги на те, що ним було подано заяву про розгляд заяви про відвід без його участі, а не про розгляд справи за його відсутності; що єдиним доказом, на якому ґрунтується рішення, є відсутність сторінки спірного договору, на яку він посилається, у звязку з чим судом неможливо було достовірно встановити факти та обставини, на які він посилається.

До суду апеляційної інстанції особи, які беруть участь у справі не зявилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи. Представник ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з недоведеності позовних вимог.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» укладено договір № 303178 ревардингу. ОСОБА_3 2 до договору вбачається, що товариство мав поставити ОСОБА_1 МТЗ 1025 Белорус, 2014 року випуску, вартість якого складала 360 000 гривень, а ОСОБА_1 зобовязався отримати і належним чином використовувати товар в порядку встановленому договором, у встановлений термін і в повному обсязі сплачувати ревардингові та інші платежі відповідно до умов договору.

11 листопада 2016 року ОСОБА_1 здійснено перший ревардинговий платіж в розмірі 72 000 гривень, (а.с.20).

Так, відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом.

Із розяснень, які містяться в пунктах 7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» вбачається, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Проте, підстав для визнання укладеного між сторонами договору недійсним матеріали справи не містять.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначав про істотні умови, які виникли у нього, і які він не в змозі усунути при всій турботливості та обачності. Однак, ані в позовній заяві, ані в матеріалах справи не зазначено, які істотні умови виникли у ОСОБА_1 і стали підставою визнання договору недійсним.

Матеріали справи не містять також і пункту 12.11 договору, на який посилається ОСОБА_1

Інших підстав, наприклад, «несправедливі умови договору», оскільки укладений між сторонами договір за своєю природою є договором фінансового лізингу, в своїй позовній заяві ОСОБА_1 не навів.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи з наведеного, судова колегія не може вийти за межі позовних вимог позивача, тому вважає рішення суду першої інстанції за наявності такого позову правильним, ухваленим відповідно до обставин справи та вимог закону.

Доводи апеляційної скарги зведені до тих посилань, які містяться в позові і яким суд першої інстанції надав належну оцінку. Висновків суду вони не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії