____________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/2084/17
Провадження № 2-о/520/259/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.,

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1, яка діє як опікун неповнолітнього

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

за участю заінтересованих осіб:

ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,

ОСОБА_5, ОСОБА_6

про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє як опікун неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до Київського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просить встановити факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_7, 17 травня 1972року народження, який помер 16 вересня 2014року, а також внести зміни в актовий запис №723 від 23 квітня 2009року, складений Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції: в графі «Батько» (прізвище) замість «Мегуш» вказати «Сівец».

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилається на те, що її донька ОСОБА_8 з літа 2007року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7, вони жили однією сімєю, виявляли піклування один до одного.

Влітку 2008року, як вказує заявниця, її донька завагітніла, батько майбутньої дитини ОСОБА_7 чекав народження сина, придбав дитячі меблі, одяг та предмети гігієни, перебуваючи в багатомісячному закордонному рейсі 27.03.2009р. він переказував її дочці гроші на утримання.

Заявниця зазначає, що 07 квітня 2009року народився ОСОБА_2, а оскільки батько дитини був відсутній в м. Одесі, у зв'язку з перебуванням в закордонному рейсі, донька одноособово зареєструвала народження сина, і відомості про батька дитини в актовому запису № 723 від 23.04.2009р., складеному Київським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, записані з її слів, а саме: «Мегуш Віктор Анатолійович».

Також заявниця вказує, що восени 2009року ОСОБА_7 приїхав з рейсу, відносини з дочкою погіршились, але це не позначилось на його відношенні до сина.

10 серпня 2014р., як зазначає заявниця, її донька померла, батько дитини в цей час перебував в закордонному рейсі.

Через місяць, 16 вересня 2014року батько дитини - ОСОБА_7 трагічно загинув на судні, онук ОСОБА_2 залишився сиротою.

Заявниця вказує, що розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 656 від 25.11.2014р. її призначено опікуном - ОСОБА_2.

Спадкоємцями першої черги після смерті - ОСОБА_7, як зазначає заявниця, є донька померлого - ОСОБА_4, 13.07.1999року народження, та його мати - ОСОБА_5.

Оскільки, 16 вересня 2014року ОСОБА_7 помер, а ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом та має намір прийняти спадщину, яка відкрилась після його смерті, ОСОБА_1 була вимушена звернутись до суду з відповідною заявою про встановлення факту батьківства.

У судовому засіданні 15.06.2017року ОСОБА_6 було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи, оскільки рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.12.2014року було встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу понад пять років, з лютого 2009року до 16 вересня 2014року.

У судовому засіданні 15.06.2017року заявниця та її представник заяву про встановлення факту батьківства підтримали у повному обсязі, просили суд її задовольнити.

У судовому засіданні 15.06.2017року заінтересовані особи - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заяву про встановлення факту батьківства підтримали, не заперечували проти її задоволення.

Заінтересована особа - ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, 13.07.1999року народження, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, у судове засідання 15.06.2017року не зявилась, про поважність причин відсутності не повідомила, заперечення або письмові пояснення на заяву не надала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованих осіб, показання свідків, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 07 квітня 2009року народився ОСОБА_2, у графі батьки зазначено: батько ОСОБА_9, мати ОСОБА_8, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 5).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батьків відповідно до частини першої статті 135 СК України, Відділом державної реєстрації атів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 23 квітня 2009року проведено запис №723 про народження ОСОБА_2, дата народження 07 квітня 2009року, батько ОСОБА_9, мати ОСОБА_8, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто за вказівкою матері (а.с. 6).

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що відомості про батька ОСОБА_2 у свідоцтві про народження були записані за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини записані за її вказівкою.

10 серпня 2014року ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 530 від 11 серпня 2014року (а.с.7).

16 вересня 2014року у Санта-Крус-де-Тенеріфе, Іспанія, ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією підтвердження акту про смерть №2782741/14 Міністерство юстиції, переклад з іспанської мови на українську мову (а.с. 16-17).

Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради №601 від 24.10.2014р. «Про надання малолітньому ОСОБА_2, 07.04.2009р.н., статусу дитини сироти» було надано малолітньому ОСОБА_2, 07.04.2009р.н., статус дитини сироти (а.с. 10).

Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради №656 від 25.11.2014р. «Про призначення гр. ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_2, 07 квітня 2009р.н.» було встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_2, 07 квітня 2009року народження. Призначено ОСОБА_1, 15 липня 1954року народження, опікуном над малолітнім ОСОБА_2, 07 квітня 2009року народження (а.с.8).

Висновком аналізу ДНК, організація дослідження проведена СПД-ФОП ОСОБА_10 (дитина ОСОБА_2, ймовірний дядя ОСОБА_11) встановлено, що виходячи з результатів дослідження, отриманих шляхом аналізу локусів ДНК, ймовірність споріднення становить 98,9%. Імовірність того, що ймовірний родич є біологічним родичем тестованої дитини, складає 86 к 1. Ця можливість спорідненості розрахована порівняно з нетестованими, які не мають родинних відносин з тестованою дитиною, випадковими особами, які належать до популяції Європеоїдна (попередня ймовірність передбачається рівною 0.50).

Зі змісту витребуваної судом спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7, померлого 16 вересня 2014року, вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, померлого 16 вересня 2014року, звернулися його мати ОСОБА_5, його донька ОСОБА_4, 13 липня 1999року народження, що діє за згодою матері ОСОБА_3.

Крім того, зі змісту витребуваної судом спадкової справи вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014року, яке набрало законної сили 15 грудня 2014року, було встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу понад пять років, з лютого 2009року до 16 вересня 2014року.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що в період народження ОСОБА_2, тобто 07 квітня 2009року, ОСОБА_7 проживав однією сімєю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу, у звязку з чим, ОСОБА_6 було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи, а також допитано в якості свідка у судовому засіданні.

Так, будучи допитаною в якості свідка у судовому засіданні 15.06.2017року, ОСОБА_6 пояснила суду, що з лютого 2009року вона проживала разом з ОСОБА_7 однією сімєю без реєстрації шлюбу. На момент їх спільного проживання їй було відомо, що ОСОБА_8 вагітна від ОСОБА_7, однак відносно цієї теми вони з ОСОБА_7 ніколи не розмовляли. Також їй відомо, що ОСОБА_7 надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, вважав малолітнього своїм сином.

Тобто, ОСОБА_6 не заперечувала проти того, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні 15.06.2017року в якості свідка було допитано мати померлого ОСОБА_7 ОСОБА_5, яка підтвердила, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_7, померлого 16 вересня 2014року, а також зазначила, що вона була присутньою на виписці ОСОБА_8 з пологового будинку, після народження дитини.

Крім того, у судовому засіданні 15.06.2017року в якості свідка було допитано рідного брата померлого ОСОБА_7 ОСОБА_11, який повідомив, що за його аналізами було проведено експертизу ДНК, та підтвердив, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_7, померлого 16 вересня 2014року.

Також, у судовому засіданні 15.06.2017року в якості свідка було допитано ОСОБА_12, який є племінником заявниці - ОСОБА_1, який повідомив суду, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживали разом та мешкали у нього в квартирі на п.Котовського в м. Одесі з жовтня 2007року по грудень 2008року. Також підтвердив, що з їх відношень один до одного, зобовязань, їм були притаманні усі риси подружжя.

Крім того, доказом того, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_7 є сімейні фотокартки, які наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений у тому числі опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України в абз.3-5 п.7 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

При вищевикладених обставинах у суду не виникає сумнівів в тому, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_7, померлого 16 вересня 2014року, а тому заява про встановлення факту батьківства в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви в частині внесення змін в актовий запис №723 від 23 квітня 2009року, складений Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції: в графі «Батько» (прізвище) замість «Мегуш» вказати «Сівец», оскільки суд не є тим органом, який вносить будь-які зміни в актові записи.

Відповідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні, а тому суд вважає за необхідне встановити порядок виконання рішення суду відповідно до якого це рішення, у разі набрання ним законної сили, є підставою для внесення змін в актовий запис про народження №723 від 23 квітня 2009року, складений Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції: в графі «Батько» (прізвище) замість «Мегуш» вказати «Сівец».

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, яка діє як опікун неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту батьківства - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_2, 07 квітня 2009року народження є сином ОСОБА_7, 17 травня 1972року народження, громадянина України, який помер 16 вересня 2014року.

В решті вимог заяви відмовити.

Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого це рішення, у разі набрання ним законної сили, є підставою для внесення змін в актовий запис №723 від 23 квітня 2009року, про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, складений Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, змінивши в графі «Батько» (прізвище) замість «Мегуш» вказати «Сівец».

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Калініченко Л. В.