Справа № 399/932/16-ц
Провадження № 2/399/40/17
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2017 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судового засідання Гриценко Т.М., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому після уточнення позовних вимог просила суд ухвалити рішення, яким визнати дії ПАТ «Приватбанк» неправомірними щодо обмеження її прав у користуванні рахунком та грошовими коштами які знаходяться на рахунку № 560851 строк дії якого до листопада місяця 2018 року, зобовязати ПАТ «Приватбанк» припинити обмеження прав позивача у користуванні рахунком та грошовими коштами які знаходяться на рахунку № 560851 строк дії якого до листопада місяця 2018 року, стягнути з ПАТ «Приватбанк» на її користь пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за період з 23.09.2016 року по 27.03.2017 року у сумі 7778,08, а також стягнути з ПАТ «Приватбанк» на її користь моральну шкоду в сумі 8050 гривень.

Позов мотивує тим, що нею у ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито картковий рахунок № 560851 строк дії якого до листопада місяця 2018 року для отримання соціальної допомоги. 23 вересня 2016 року позивач не змогла розрахуватись карткою в магазині, де купувала продукти харчування, оскільки їй було відмовлено в проведенні операції через термінал. Після чого позивач одразу звернулась до найближчого відділення банку, де їй було повідомлено, що її картка заблокована через надходження до ПАТ КБ «Приватбанк» скарг від інших клієнтів щодо шахрайських дій за її карткою, і було запропоновано зателефонувати на номер 3700 для розблокування картки. Зателефонувавши на вказаний номер оператор повідомив, що не може розблокувати вказану картку та запропонував надіслати електронного листа до банку, що ОСОБА_1 й зробила. На свій лист позивач отримала відповідь від відповідача що її обслуговування обмежено у зв»язку з підтвердженням факту шахрайства та запропоновано оскаржити дії Банку в судовому порядку. Вважає дії банку неправомірними, що порушують її права, оскільки жодного вироку суду про притягнення її до відповідальності немає, як і не проводилось досудове розслідування щодо вчинення нею шахрайських дій.

Позовні вимоги в частині стягнення завданої відповідачем моральної шкоди ОСОБА_1 мотивує тим, що не має можливості розпоряджатися власними грошовими коштами, які знаходяться на картковому рахунку, який заблоковано. На даний картковий рахунок надходять грошові кошти, які вона отримує як малозабезпечена особа та мати одиначка, а також кошти, які їй виплачуються державою як допомога при народженні дитини. Через неправомірні дії відповідача позивач вимушена позичати на харчування та лікування дитини. Неможливість розпоряджатися власними коштами призвела до істотних вимушених змін у житті.

В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з підстав наведених в поданому запереченні на позов.

Суд, заслухавши позивача, представників сторін встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до норми ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу.В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі.

Позивач ОСОБА_1 є матір»ю малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні /а.с. 9, 11, 12/.

Крім того, позивач перебуває на обліку в Автозаводському УСЗН м. Кременчука Полтавської області та отримує допомогу на дитину одиноким матерям /а.с. 12, 13/.

Судом встановлено, що 14 травня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання банківських послуг, де позивач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, крім того вона ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, після чого їй було видано картку для виплат /а.с. 8, 45/.

Відносини між відповідачем і позивачкою (володільцем банківського рахунку) щодо укладення договору банківського рахунку та здійснення операцій урегульовано положеннями глави 72 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (ч.2 ст.1068 ЦК України).

Отже, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього і набувають статусу вкладу, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Відповідно до п. 1.1.3.2.15 договору, банк може в передбаченому чинним законодавством порядку зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції, а також застосувати інші застережні заходи за наявності підстав, передбачених: Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»; Законом України «Про банки і банківську діяльність»; Законом України «Про санкції»; нормативним актом Національного банку України, що регулює здійснення банками фінансового моніторингу; внутрішніми документами банку з питань здійснення фінансового моніторингу або іншими нормами чинного законодавства України та міжнародних договорів України. Банк не встановлює ділові відносини (не проводить валютно-обмінні фінансові операції, фінансові операції з банківськими металами, з готівковими коштами) з юридичними чи фізичними особами, яких включено до Переліку осіб, повязаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції. У разі зупинення видаткових фінансових операцій прибуткові фінансові операції не зупиняються. Для встановлення правомірності переказу еквайр за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів.

Згідно з ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Частинами 1, 2 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Під час судового засідання, судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» були отримані скарги від клієнтів банку, що на рахунок № 560851, який належить позивачу, ними були перераховані кошти за товари, але сам товар так і не був отриманий. Дії ОСОБА_1 були розцінені відповідачем як незаконні, в результаті чого платіжну картку позивача 23 вересня 2016 року заблоковано.

Посилання представника відповідача на ту обставину, що банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки, держателем якої є позивач на підставі звернення ОСОБА_5, а також те, що банк діє в рамках укладеного між сторонами договору та в межах чинного законодавства, не відповідає діючому законодавству України, оскільки про злочинну фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, спеціально уповноважений орган сповіщається у день зупинення здійснення фінансових операцій, тобто в день блокування картки позивача, однак, будь-яких доказів, що відповідач звертався до уповноваженого органу з таким повідомленням, або, що таке повідомлення було розглянуто суду не надано.

Також відповідачем не надано доказів того, що відносно позивача порушене кримінальне провадження чи є судові рішення щодо накладення арешту на рахунок № 560851.

Згідно з довідкою Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області № 21362/115/107/01.2016 під час розгляду заяви позивача від 01.10.2016 року по факту блокування соціальної карти для виплат підстав внесення відомостей до ЄРДР, передбачених ч. 1 ст. 214 КПК України не виявлено /а.с. 16/.

Згідно з довідкою Онуфріївського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області № 5786/02/112-2016 в провадженні Онуфріївського ВП Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області відсутні кримінальні провадження, розпочаті за заявами ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та щодо неї /а.с. 25/.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, оскільки даних про те, що уповноваженими органами приймались рішення про блокування платіжної картки відсутні, суд вважає, що подальше блокування рахунку № 560851 є протиправним і незаконним, а тому рахунок підлягає розблокуванню.

Вказана обставина не заперечується представником відповідача і у письмових запереченнях банку проти позову, наголошуючи на правомірність його дій такого характеру без обмежень періоду в часі. Отже, представник відповідача в письмових запереченнях на позовну заяву підтвердив факт існування обмежень користування позивачем рахунком та карткою саме на час розгляду справи в суді.

Крім того у відповідності до ЗУ «Про захист прав споживачів» з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню від простроченої суми за весь час невиконання грошового зобов'язання, тобто з 29.09.2016 року до 27.03.2017 на суму 7778, 08 гривень.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі. Доказів про те, що умовами укладеного між сторонами договору передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення зобовязань, не надано.

Оскільки позов стосується договірних зобов»язань між сторонами, то не підлягає у даному випадку стягнення моральної шкоди відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». До того ж відповідно до п. 5 ч.1 ст.4 цього Закону споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції).

У зв"язку з тим, що в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при зверненні з позовом судовий збір в сумі 120 гривень, в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору за вимогу майнового та немайнового характеру в сумі 982, 40 гривень, а з позивача підлягає стягненню в дохід держави 551, 20 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 10,11,15,60,80,88,208,209,213-215,294,296 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними задовольнити частково.

Визнати незаконними дії публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» щодо обмеження ОСОБА_1 прав у користуванні рахунком № 560851 та грошовими коштами які знаходяться на рахунку № 560851 строк дії якого до листопада місяця 2018 року.

Зобовязати публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 рахунком № 560851 та грошовими коштами в сумі 3014, 76 гривень, які знаходяться на рахунку № 560851 строк дії якого до листопада місяця 2018 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у сумі 7778, 08 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 120 гривень.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 982, 40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551, 20

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31 березня 2017 року.

Суддя М. М. Лях