Справа № 308/5040/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2, з третіми особами без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, з третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_5 Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання незаконними і скасування рішення Ужгородської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2, з третіми особами без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, з третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_5 Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання незаконними і скасування рішення Ужгородської міської ради.

Головуючий суддя Фазикош О.В. заявив самовідвід, мотивуючи це тим, що працював суддею в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області з 2007 року по 2011 рік, разом з донькою відповідача по вказаній цивільній справі ОСОБА_2, суддею Мукачівського міськрайонного суду Курах Ларисою Василівною, з якою перебуває в дружніх стосунках.

Суд вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.9 Конституції України, ст.20 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи, оскільки є обставини, які викликають сумнів в його безсторонності, а отже і об'єктивності. Так, відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннімсудом,встановленим законом,який вирішить спір щодо його прав та обов»язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатись субєктивними та обєктивними критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду. Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ОСОБА_6 Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких звязків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Пунктом 4 частини 1 статті 20 ЦПК України встановлено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді. На підставі викладеного вище, в силу статті 20 п.4 ЦПК України з врахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, суд приходить до висновку, що вище викладені обставини можуть викликати сумніви у обєктивності та неупередженості головуючого по даній справі судді та є підставою для задоволення заяви представника позивача про відвід. Відповідно до статті 25 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід комусь із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 20, 23-25, 208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву головуючого судді Фазикош О.В. про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2, з третіми особами без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, з третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_5 Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання незаконними і скасування рішення Ужгородської міської ради.

Передати матеріали цивільної справи канцелярії Ужгородського міськрайонного суду для виконання вимог, передбачених ст. 25 ЦПК України. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайнного суду ОСОБА_7