Провадження № 2/520/1695/17
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Луняченка В.О.,
при секретарі Нефедової Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної шкоди,-
Представник позивача КП «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» до судового засідання надала заяву в якій позов підтримала, просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за відсутністю представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Представник відповідача ОСОБА_2 «СК «Євроінс-Україна» в судове засідання не зявився, 01.12.2016 року до суду надійшли заперечення проти позову, в яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог КП «СМЕП».
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
19.05.2015 року о 00.20 годин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Опель Астра» д/н НОМЕР_1 в м.Одеса по вул. Тираспольська на регульованому перехресті з вул. Дегтярної , здійснив виїзд на перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофору, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Від зіткнення автомобіль Опель відкинуло на лівий тротуар вул. Тираспольська де він скоїв наїзд на перешкоду світлофорний обєкт, про що свідчать постанова судді Київського районного суду м.Одеси від 09.07.2015 року №520/7798/15-п та висновком старшого інспектора відділу оформлення матеріалів ДТП, дізнання розшуку транспортних засобів, що зникли з місяця ДТП УДАІ ГУВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_4 від 25.05.2015 року ( а.с. 10,11).
Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 09.07.2015 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Як вбачається зі статуту комунального підприємства «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» підприємство створене для задоволення потреб територіальної громади міста Одеси шляхом систематичного впровадження і експлуатації технічних засобів регулювання дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до чинного законодавства України (а.с. 21-30).
Технічний засіб регулювання дорожнього руху (світлофорний об'єкт), розташований на вул. Тираспольська - вул. Дегтярна знаходиться на балансі комунального підприємства «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ».
За локальним кошторисом № 2-1-1 на будівельні роботи по відновленню світлофорної колонки та світлодіодних світлофорів типу Т 1.3 у кількості 2 шт. та типу П. 1.1 у кількості 1 шт. комунальному підприємству «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» заподіяно матеріальну шкоду на суму 44 666,00 грн., з яких 37 222,00 грн. вартість будівельних робіт та інших витрат,7 444,00 грн. податок на додану вартість.
На час скоєння ДТП відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПАТ «ХДІ страхування» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів № АІ/ 4488306від 19.11.2014.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховим випадком відповідно до положень статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року за №1961-IV (надалі Закон №1961-IV) - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третій особі.
У разі солідарного обов'язку боржників, позивач на підставі ст.543 ЦК України. Має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь якого з ник окремо.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Отже судові витрати належить стягнути з відповідачів у сумі 1378 гривень у рівних частках з кожного.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212, 213, 215, 223-225 ЦПК України, ст.11 ЦК України, ст. 22, 38, 41 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позовні вимоги Комунального підприємства «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН невідомий) на користь позивача матеріальні збитки у розмірі 666,00 ( шістсот шістдесят шість грн. 00 коп.) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Суддя Луняченко В. О.