№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4902/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Уляновська С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд шлюб між нею з відповідачем розірвати, посилаючись на те, що з травня 2016 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе через втрату почуття любові та поваги, та даний шлюб буде суперечити її інтересам.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, укладений 15 липня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №967 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі у розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки судом не враховано інтереси спільної дитини.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, 15 липня 2011року сторони уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №967 (а.с. 5).

Від даного шлюбу у сторін є неповнолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Відповідно до ч.2 ст. 36, 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідно до ч.1 ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст.. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом установлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету.

Позивач наполягав на неможливості збереження сім'ї.

За наданий ОСОБА_3 та ОСОБА_6 судом першої інстанції двомісячний строк на примирення, сторонами не досягнуто взаєморозуміння та примирення.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, спільного бюджету та побуту не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач після розірвання шлюбу має намір здійснити на себе оформлення квартири, яка ще не збудована, що стало причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зазначені обставини не входять в предмет доказування у цій справі і не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Судом першої інстанції були вжиті заходи щодо примирення подружжя і ухвалою суду від 4 жовтня 2016 року сторонам наданий строк для примирення терміном 2 місяці. Після збігу визначеного судом строку, судом установлено, що розлад у сім'ї носить тривалий характер, сторони тривалий час не підтримують інтимних стосунків, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, що дає підстави для розірвання шлюбу.

Отже, висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування і задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді