Справа № 462/2920/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2956/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 2 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,-

ВСТАНОВИЛА:

РішеннямЗалізничного районного суду м. Львова від 2 вересня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення аліментів.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 2000 грн. від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи з дня звернення позивача до суду з 25 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи.Просить рішення суду змінити в частині стягнення розміру аліментів, встановивши такі в сумі 1000 грн. щомісячно. Зазначає, що на даний час не працює, не має стабільного доходу, а лише нестабільні заробітки. Вказує, що на його утриманні перебуває мати ОСОБА_6, яка є інвалідом 2-ї групи по зору. Стверджує, що по мірі можливості надає дочці фінансову допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін, та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №032982 від 10 лютого 2006 року.

Підстави визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі зазначені у ст. 184 СК України, яка передбачає таку можливість у тому випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на утриманні позивача ОСОБА_3

Враховуючи стан здоровя, матеріальне становище дитини, позивача та платника аліментів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки коштів у сумі 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи відповідача, що у нього на утриманні знаходиться його мати, не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки він сам визнав, що його мати отримує пенсію, та має ще працездатну дочку, яка працює за кордоном.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 2 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвалаапеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді