АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар Скакун К.В.

за участю представника апелянта Сокола В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків (шкоди), заподіяної працівниками неналежним виконання посадових обов'язків по охороні лісових площ в порядку регресу, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року Державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків (шкоди), заподіяної працівниками неналежним виконання посадових обов'язків по охороні лісових площ в порядку регресу.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що в період з 6 жовтня 2015 року по 29 жовтня 2015 року Державною екологічною інспекцією у Чернівецькій області було проведено планову перевірку Карпатського лісництва ДП «СЛАП «Карпатського держспецлісгоспу», під час якої було встановлено незаконну рубку 27 сироростучих та сухостійних дерев породи «ялина», «осика», «клен», яка вчинена невстановленими особами впродовж 2014-2015 років на території лісництва.

____________________________________________________________________

22ц/794/678/2017 р. Головуючий у І інстанції Проскурняк С.П.

Категорія: 30 Суддя-доповідач Владичан А.І.

Згідно розрахунку, проведеного Держекоінспекцією у Чернівецькій області на підставі Постанови КМУ від 23.07.2008 року № 665 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», розмір завданої лісу шкоди становить 47 348,29 грн.

За фактом незаконних порубок лісу в лісових масивах Карпатського лісництва ДП «СЛАП «Карпатського держспецлісгоспу» 27.10.2015 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

За результатами досудового розслідування, проведеного Путильським відділенням поліції Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, 26.02.2016 року кримінальне провадження закрито на підставі ч.1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, зокрема, через відсутність розміру істотної шкоди.

Водночас, досудовим розслідуванням встановлено, що лісники ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зобов'язанні здійснювати охорону лісу (обходів), що перебуває в користуванні підприємства, а ОСОБА_2 також зобов'язаний здійснювати керівництво працівниками (лісниками), працівниками по лісозаготівлі (лусоруби), працівниками на лісозахисних роботах, організовувати роботу лісників та контролювати виконання ними своїх обов'язків, здійснювати контроль за правильністю лісокористування, охорону і захист лісу на закріплених лісогосподарських дільницях (об'їздах).

Вважає, що через несумлінне ставлення солідарних відповідачів до своїх службових обов'язків протягом 2014-2015 років останні здійснювали неналежну охорону ввірених їм лісових угідь (обхід, об'їзд, майстерська дільниця), у результаті чого ними було допущено самовільну порубку дерев, чим завдано шкоду (збитки) в сумі 44 497,52 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.10.2016 року позовні вимоги прокуратури Чернівецької області до ДП «СЛАП «Карпатський держспецлісгосп» задоволено на загальну суму 44 497,52 грн. Дане рішення виконано та сплачено вищевказані кошти.

Просив стягнути в порядку регресу з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави в особі ДП «СЛАП «Карпатський держспецлісгосп» заподіяну шкоду (збитки) у розмірі 45875,52 грн.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, виснови суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення є незаконним та необґрунтованим.

Свої доводи мотивує тим, що судом неправильно обраховано строк позовної давності для звернення позивача до суду за захистом порушеного права, оскільки право зворотної вимоги до боржника виникає моменту відшкодування потерпілому шкоди, а тому строк позовної давності не пропущено.

Крім того, наявні всі умови, передбачені ст. 130 КЗпП України та ст. 1172 ЦК України для стягнення зазначеної вище шкоди з відповідачів: протиправна поведінка, наслідки, вина як найманих працівників та причинний зв'язок у зв'язку з бездіяльністю та наслідками.

В своїй апеляційній скарзіДержавне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» просить скасувати рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові з інших підстав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення або зміни рішення, якщо неповно з'ясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з указаним позовом.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що за результатом проведення перевірки Державною екологічною інспекцією у Чернівецькій області у період з 06.10.2015 року по 29.10.2015 року було встановлено ряд порушень, в тому числі незаконну рубку 27 сироростучих та сухостійних дерев породи «ялина», «осика», «клен», яка вчинена невстановленими особами впродовж 2014-2015 років на території лісництва: квартал 49 виділ 12 виявлено порубку 2 дерев породи «ялина»; квартал 39 виділ 16 - 3 дерев породи «ялина»; квартал 39 виділ 5-6 дерев породи «ялина»; квартал 36 виділ 38 -8 дерев породи «ялина»; квартал 48 виділ 7-7 дерев породи «ялина, осика, клен» (а.с.80-96).

Згідно розрахунку, проведеного Держекоінспекцією у Чернівецькій області на підставі Постанови КМУ від 23.07.2008 р. №665 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», розмір завданої шкоди лісу внаслідок незаконної рубки 27 дерев становить 47348,29 гривень (а.с. 41,42).

За фактом незаконних порубок лісу в лісових масивах Карпатського лісництва ДП «СЛАП «Карпатського держспецлісгоспу» 27.10.2015 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

За результатами досудового розслідування, проведеного Путильським відділенням поліції Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, 26.02.2016 року кримінальне провадження закрито на підставі ч.1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, зокрема, через відсутність розміру істотної шкоди (а.с. 33, 34).

Як вбачається з даної постанови, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до посадових інструкцій лісників Карпатського лісництва ОСОБА_3 та ОСОБА_4, затверджених 02.01.2015 року, останні зобов'язанні здійснювати охорону лісу (обходів), що перебуває в користуванні підприємства.

Відповідно до посадової інструкції майстра лісу ОСОБА_2, затвердженої 02.01.2015 року, він також зобов'язаний здійснювати керівництво працівниками (лісниками), працівниками по лісозаготівлі (лусоруби), працівниками на лісозахисних роботах, організовувати роботу лісників та контролювати виконання ними своїх обов'язків, здійснювати контроль за правильністю лісокористування, охорону і захист лісу на закріплених лісогосподарських дільницях (об'їздах).

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.10.2016 року позов першого заступника прокурора Чернівецької області задоволено, стягнуто з ДП «СЛАП «Карпатський держспецлісгосп» шкоду, заподіяну порушенням природоохоронного законодавства в сумі 44 497 грн 52 коп. (а.с.30-32).

На виконання вимог вищевказаного рішення ДП «СЛАП «Карпатський держспецлісгосп» 27 жовтня 2016 сплатило дану шкоду, що підтверджується платіжними дорученнями /а.с.26-28/.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними і рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають, зокрема, у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Таким чином, до правовідносин працівника та роботодавця з приводу матеріальної відповідальності за заподіяну шкоду слід застосовувати положення Глави ІХ КЗпП України.

Згідно із ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством (частина 2 статті 130 КЗпП України).

Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Статтею 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконання трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків; 8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Судом встановлено, що відповідачі перебувають у трудових відносинах з ДП «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп», зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на посаді лісників, ОСОБА_2 - майстер лісу.

19 березня 2014 року між ДП «СЛАП «Карпатський держспецлісгосп» та ОСОБА_3 укладено договір про матеріальну відповідальність, за умовами якого працівник взяв на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані йому товарно-матеріальні цінності та грошові кошти (а.с. 15).

Аналогічні договори про матеріальну відповідальність укладено з ОСОБА_4 та ОСОБА_2М (а.с. 16-17).

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений.

За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Згідно зі статтею 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Перелік таких посад і робіт затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, при цьому посада лісника та майстра лісу не входить до переліку осіб, з якими укладається договір про повну матеріальну відповідальність, як по посаді так і по виконуваній роботі.

Згідно з посадовою інструкцією лісника від 2 січня 2015 року, затвердженої директором ДП «СЛАП «Карпатський держспецлісгосп», до посадових обов'язків відповідачів лісників входить охорона лісів та інші обов'язки, пов'язані з захистом лісу (а.с. 10-14).

Згідно з посадовою інструкцією майстра лісу від 2 січня 2015 року, затвердженої директором ДП «СЛАП «Карпатський держспецлісгосп», до посадових обов'язків майстра лісу входить керівництво працівниками на лісогосподарських роботах, організація роботи лісників, контроль за правильністю лісокористування та ін.

Отже, робота відповідачів безпосередньо не була пов'язана із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Таким чином, письмові договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, посади або виконувана робота яких в цьому Переліку не містяться, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для повної матеріальної відповідальності працівника за завдану ними шкоду.

За встановлених обставин відповідачі повинні нести матеріальну відповідальність в порядку ст. 132 КЗпП України в розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Відповідно до вимог розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Як вбачається з довідки №252 від 08.06.2017 року про доходи ОСОБА_2 останніми повними робочими місяцями, що передували події, були серпень та вересень 2016 року. Середньоденна заробітна плата складає суму 137 грн 82 коп. (2586,48 грн - за серпень, 3477,38 грн - за вересень; 2586,48 + 3477,38 = 6063 : 44 робочих днів = 137,82 грн). Таким чином, його середній місячний заробіток за серпень-вересень 2016 року складає 3032,4 грн (137,82 х 22).

З довідки №253 від 08.06.2017 року про доходи ОСОБА_3 вбачається, що останніми повними робочими місяцями, що передували події, були серпень та вересень 2016 року. Середньоденна заробітна плата складає суму 137 грн 63 коп. (2883,75 грн - за серпень, 3172,13 грн - за вересень; 2883,75 + 3172,13 = 6055,88 : 44 робочих днів = 137,63 грн). Таким чином, його середній місячний заробіток за серпень-вересень 2016 року складає 3027,86 грн (137,63 х 22).

З довідки №254 від 08.06.2017 року про доходи ОСОБА_4 вбачається, що останніми повними робочими місяцями, що передували події, були червень та липень 2016 року. Середньоденна заробітна плата складає суму 1371 грн 08 коп. (2883,75 грн - за червень, 2883,75 грн - за липень; 2883,75 + 2883,75 = 5767,50 : 44 робочих днів = 131,08 грн). Таким чином, його середній місячний заробіток за червень-липень 2016 року складає 2883,76 грн (131,08 х 22).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову на підставі ст. 132 КЗпП України в розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, оскільки завдання шкоди позивачу шляхом незаконної рубки дерев є наслідком неналежного виконання відповідачами своїх трудових обов'язків.

Суд першої інстанції помилково послався на норми ст. ст. 256, 267 ЦК України щодо позовної давності, які не підлягають застосуванню до спірних відносин.

Як роз'яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст.233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або

уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати

підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього

ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ДП «СЛАП «Карпатський держспецлісгосп» 27 жовтня 2016 сплатило дану шкоду, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 26-28).

З позовом до суду підприємство звернулося 7 листопада 2016 року, тобто в межах річного строку на пред'явлення регресного позову.

Суд першої інстанції цього не врахував, неповно дослідив всі обставини справи та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, чим порушив норми матеріального та процесуального права, що відповідно до п.п. 1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідачів на користь позивачаматеріальну шкоду в розмірі середнього місячного заробітку.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» задовольнити частково.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2017 року скасувати.

Позов Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» заподіяну матеріальну шкоду в розмірі середнього місячного заробітку, що складає 3032 (три тисячі тридцять дві) гривні 4 копійки та 606 (шістсот шість) гривень 10 копійок витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» заподіяну матеріальну шкоду в розмірі середнього місячного заробітку, що складає 3027 (три тисячі двадцять сім) гривень 86 копійок та 605 (шістсот п'ять) гривень 49 копійок витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Карпатський держспецлісгосп» заподіяну матеріальну шкоду в розмірі середнього місячного заробітку, що складає 2883 (дві тисячі вісімсот вісімдесят три) гривні 76 копійок та 576 (п'ятсот сімдесят шість) гривень 74 копійки витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: