Справа №2-5178/2010
Провадження №4-с/489/21/17
УХВАЛА

іменем України

19 травня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Матяєвої С.І., розглянувши скаргу публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2,

встановив:

В липні 2015 року публічне акціонерне товариство «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення стягувачу виконавчого листа, посилаючись на те, що вказана постанова винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків, не вжив всіх можливих заходів для розшуку майна боржника, крім того направив оскаржувану постанову стягувачу без повідомлення про вручення, у зв'язку із чим банк просить визнати дії державного виконавця про ненадсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа неправомірними; визнати дії державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 травня 2015 року ВП№24027855; зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва по справі №2-5178/10.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2010 року у справі за позовом ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості з останнього на користь банку стягнуто заборгованість у розмірі 13673 грн. 57 коп.

07 грудня 2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист № 2-5178/10 із примусового виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2010 року.

06 січня 2011 року державним виконавцем Ленінського ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

05 жовтня 2012 року на адресу ОСОБА_3 направлено вимогу щодо добровільного виконання судового рішення.

08 жовтня 2012 року державним виконавцем зроблено запит про наявність у боржника транспортних засобів.

06 грудня 2013 року державний виконавець виніс постанову про розшук автомобіля марки Daewoo, моделі Nexia, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить боржнику.

Постановою державного виконавця від 03 жовтня 2014 року виконавче провадження об'єднано у зведене виконавче провадження.

17 травня 2015 року державним виконавцем зроблено запит до реєстру права власності нерухомого майна відносно боржника, згідно інформаційної довідки за боржником нерухоме майно не зареєстроване.

Відповідно до акту державного виконавця від 21 травня 2015 року у боржника не виявилося майна, на яке можливо звернути стягнення, за адресою, вказаною у виконавчому документі.

29 травня 2015 року державним виконавцем складено акт про те, що постанова державного виконавця від 06 грудня 2013 року про розшук автомобіля не виконана, автомобіль не затриманий.

29 травня 2015 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (в редакції за станом на 05 квітня 2015 року) державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

За змістом ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, зокрема, до повернення виконавчого документа стягувачу згідно зі статтею 47 цього Закону.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

За змістом оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, державним виконавцем зазначено, що за результатами проведеної перевірки не виявлено джерел доходів, на які можливо звернути стягнення, а належний боржнику транспортний засіб не виявлено протягом року із дня оголошення його розшуку, що відповідає долученим до матеріалів справи матеріалам виконавчого провадження.

Враховуючи, що за результатами здійснених державним виконавцем запитів виявлено відсутність майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, а також протягом року не було виявлено оголошений в розшук транспортний засіб боржника, повернення виконавчого документа стягувачу є правомірним, а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документа рекомендованим листом з повідомленням про вручення підтверджено долученою стягувачем до скарги копією конверта із штрихкодовим ідентифікатором 326 та відміткою «з повідомленням», а також наданим державним виконавцем реєстром від 24.06.2015 року на відправлення рекомендованої кореспонденції із зворотнім повідомленням, тому доводи скарги щодо ненадсилання постанови рекомендованим листом є необгрунтованими і вимоги щодо визнання зазначених дій державного виконавця неправомірними задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.387 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя