Провадження 2/522/147/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, треті особи що не заявляють самостійних вимог - Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду в серпні 2015 року з позовом до ОСОБА_3І та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідачі суму заборгованості у розмірі 12 227 679,17 (дванадцять мільйонів двісті двадцять сім тисяч шістсот сімдесят девять) гривні 17 копійок та судові витрати.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі продажу прав вимог за кредитами, за зобовязанням, яке виникло на підставі кредитного договору № 0 від 03.04.2007 року укладеного з ОСОБА_3 На підставі зазначеного ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ПАТ «Укрсиббанк». Згідно з кредитним договором № 0 від 03.04.2007 року АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_3 кредит в сумі 130000 доларів США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 03 квітня 2007 року до 02.04.2032 року, в свою чергу ОСОБА_3 зобовязався повернути отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки в порядку та на умовах, встановлених договором. Виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 договору поруки від 03.04.2007 року за №105647. Однак, ОСОБА_3 умови кредитного договору не виконує, в звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 12 227 679,17 (дванадцять мільйонів двісті двадцять сім тисяч шістсот сімдесят девять) гривні 17 копійок, в звязку з чим позивач звернувся до суду.

За клопотанням представника позивача до участі у справі було залучено третіх осіб що не заявляють самостійних вимог - Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.95, 107).

Представник позивача в судове засідання не зявився будучи сповіщеним про час та місце судового засідання належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.61).

Відповідачі в судове засідання не зявились. Представник відповідачів звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності та заперечував проти позовних вимог, надав заяву про слухання справи за його відсутності.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання сповіщались належним чином.

Представником відповідачів було надано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.117-119), яка була направлена позивачу та отримана ним (а.с.142, 214).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі продажу прав вимог за кредитами, за зобовязанням, яке виникло на підставі кредитного договору № 0 від 03.04.2007 року укладеного з ОСОБА_1 На підставі зазначеного ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ПАТ «Укрсиббанк».

Згідно з кредитним договором № 0 від 03.04.2007 року та додаткової угоди від 30.01.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в сумі 130000 доларів США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 03 квітня 2007 року до 02.04.2032 року або достроково, в свою чергу ОСОБА_3 зобовязався повернути отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки в порядку та на умовах, встановлених договором.

Виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 договору поруки від 03.04.2007 року за №105647.

Проте, відповідачем ОСОБА_3 не виконані умови п. 4.1. договору, відповідно до яких відповідач зобовязаний погашати кредит, сплачувати проценти, комісії та інші платежі на рахунок, вказаний у цьому договорі, що не заперечується власне й відповідачем.

Отже, відповідачем не виконані умови договору в частині обовязку з повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом у встановлені договором строки, що призвело до нарахування банком штрафних санкцій та утворенню заборгованості відповідачів перед позивачем.

Як зазначає позивач заборгованість за кредитним договором №0 від 03.04.2007 станом на 23.07.2015 року складає 12227679,17 гривень з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7119531,16 гривень; заборгованість за відсотками становить 4717084,99 гривень; пеня 300817,67 гривень; 3% від простроченої заборгованості за тілом кредиту 11062,88 гривень; 3% від простроченої суми заборгованості за відсотками 79182,48 гривень.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Проте, суд зобовязаний критично оцінити наданий стороною позивача розрахунок з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК Українисуд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Враховуючи, що представник позивача неодноразово викликався до суду для дачі особистих пояснень у цій цивільній справі. Проте, такі законні вимоги суду позивачем не виконані, суду не надано належно обґрунтованого розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором та належних доказів на його підтвердження.

Оцінюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає його неналежним та недостатнім доказом, так як він не містить всієї необхідної інформації для перевірки розміру нарахованої заборгованості, у тому числі всіх її складових.

Так, з наданого банком розрахунку неможливо встановити тривалість періоду заборгованості відповідача, в тому числі простроченої заборгованості як за тілом кредиту, так і за відсотками, а також обрахунку пені та трьох відсотків річних.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість наданого суду розрахунку заборгованості та його неналежність в якості доказу заявлених позивачем вимог. Суду не надано на підтвердження розрахунку будь-яких виписок з рахунку відповідача на підтвердження чи спростування останнім погашення заборгованості у той чи інших період. Враховуючи відсутність детального обґрунтованого розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, невиконання вимог ухвали суду про забезпечення доказів шляхом витребування бухгалтерської документації, заперечень відповідача щодо такого розрахунку, суд не в змозі перевірити правильність проведеного обрахунку заборгованості.

Згідно з п.п. 6, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» при ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог ПАТ «Дельта Банк», з огляду на надані докази, судом встановлено наступне.

27.07.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до ОСОБА_1, ОСОБА_2 з письмовими вимогами про дострокове повернення кредиту, процентів та комісій у повному обсязі за Кредитним договором №0 від 27.03.2006 року та Договором про надання споживчого кредиту №0 від 03.04.2007 року.

Предявлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобовязання та зумовлює перебіг позовної давності.

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.

Таким чином, ПАТ «УкрСиббанк» змінив строки виконання основного зобовязання за Кредитним договором №0 від 27.03.2006 року та Договором про надання споживчого кредиту №0 від 03.04.2007 року.

28.10.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №0 від 27.03.2006 року та Договором про надання споживчого кредиту №0 від 03.04.2007 року (а.с.124).

Свої вимоги ПАТ «УкрСиббанк» обгрунтовує тим, що у відповідачів склалась заборгованість за вищезазначеними кредитними договорами, а ПАТ «УкрСиббанк» в свою чергу направив на їх адресу листи про дострокове повернення кредиту, процентів та комісій у повному обсязі.

18.11.2011 року суддя Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В. ухвалою відкрила провадження по справі № 2-6964/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с.130).

31.01.2012 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся в рамках цивільної справи № 2-6964/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2. з клопотанням про заміну сторони у справі у звязку з продажом оправ вимоги за даними кредитними договорами, а саме: замість ПАТ «УкрСиббанк» залучити правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

24.02.2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся в рамках цивільної справи № 2-6964/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2. з клопотанням про заміну сторони у справі у звязку з продажем прав вимога даним кредитним договором, а саме замість ПАТ «УкрСиббанк» залучити правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

01 червня 2012 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси вищезазначене клопотання було задоволене, та замінено позивача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

Згідно ст. 262 ЦК України «Заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності».

У подальшому у звязку з численними неявками сповіщених належним чином представників ПАТ «Дельта-Банк» до судових засідань, 19 жовтня 2012 року Київським районним судом м. Одеси позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним Договором №0 від 27.03.2006 року та Договором про надання споживчого кредиту №0 від 03.04.2007 року залишити без розгляду (а.с.137).

Згідно ст. 265 ЦК України «Залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності»

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Фактично ПАТ «Дельта Банк» пропустив строки звернення до Приморського районного суду м. Одеси з вимогами до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 03.04.2007 року. Перебіг позовної давності розпочався згідно вимог кредитного договору через 40 календарних днів з моменту предявлення відповідачам ПАТ «УкрСиббанк» вимог про дострокове повернення кредиту, процентів та комісій у повному обсязі, а саме 06 вересня 2011 року та закінчився для вимог до ОСОБА_1 06.09.2014 року, для вимог до ОСОБА_2 06.03.2012 року.

Пояснень відносно причин пропуску строків позовної давності позивач не надав, а фактичний пропуск звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні його позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, треті особи що не заявляють самостійних вимог - Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 12 227 679,17 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Чернявська Л.М.

11.10.17