Справа № 748/2172/16-ц Провадження № 22-ц/795/1264/2017 Суддя у I інстанції Хоменко Л. В.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя ОСОБА_1
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

22 червня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Губар В.С., Онищенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 травня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просило скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на те, що судом невірно було застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного рішення.

За доводами апеляційної скарги, суд невірно застосував позовну давність до спірних правовідносин, яка не є пропущеною, кредитний договір діє з моменту його укладення та до закінчення строку виконання зобовязання (до 13.02.2022року), тому банк має право у випадку невиконання або неналежного виконання боржником умов договору пред`явити позов про стягнення заборгованості у будь-який час до закінчення дії цього договору.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 19.02.2007 року АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «Укрсоцбанк», і ОСОБА_3 було укладено договір про надання невідновлюваної кредитної лінії (договір кредиту) № 935/6-039, згідно якого ОСОБА_3 отримала у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, цільового характеру використвання грошові кошти у сумі 39 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13 % річних з кінцевим терміном повернення 13 лютого 2022 року на умовах визначених договором кредиту (а. с. 5-7).

Звернувшись до суду з вимогою, позивач посилався на те, що відповідач не виконував зобовязання з погашення кредиту, через що, станом на 22.09.2016 року за нею утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 26 692, 92 доларів США (693 338,45 грн.), заборгованість за відсотками за користування кредитом 10 564,56 доларів США ( 274 410, 43 грн.), 116 177 грн. 20 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 123 585 грн. 68 коп. пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушених прав, оскільки згідно із пунктом 4.3 кредитного договору зазначене право виникло у позивача 11 лютого 2012 року, тоді як банк звернувся до відповідача з позовом лише 05 жовтня 2016 року.

З наведеними висновками погоджується апеляційний суд, оскільки вони в повній мірі узгоджуються з матеріалами справи на нормами закону.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Положеннями п.1.1.2, 2.5, 2.7 , 3.3 укладеного кредитного договору передбачено, що погашення частки кредиту, сплата процентів має здійснюватись позичальником кожен місяць до 10 числа та з кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту до 13 лютого 2022 року.

Згідно з пунктом 4.3. кредитного договору від 19.02.2007 року передбачено, що у разі невиконання позичальником зобовязань, визначених пунктами 3.3.2 3.3.13. цього договору, протягом більше пяти днів, термін погашення всіх траншів кредиту вважається таким, що настав та, відповідно позичальник зобовязаний погасити всі транші кредиту та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Таким чином, сторони кредитного договору врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, або зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 останній платіж за тілом кредиту здійснила 10 жовтня 2011 року, за процентами - 10 січня 2012 року, відповідно, враховуючи правила вищенаведеного пункту договору, термін погашення всіх траншів кредиту вважається таким, що настав, починаючи з 16 листопада 2011 року.

Таким чином, строк виконання основного зобовязання було змінено відповідно до умов договору, а тому, саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Втім, банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 05 жовтня 2016 року за спливом строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування позовної давності до кожного щомісячного платежу окремо не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Після зміни строку виконання зобовязання, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.3. договору позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі на дату 16 листопада 2011 року.

Правову позицію з наведенного питання викладено Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, яка відповідно до приписів ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для застосування судами України.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про те, що звернувшись з позовом до відповідача про повернення кредиту в повному обсязі у жовтні 2016 року, ПАТ «Укрсоцбанк» пропустило строк позовної давності, встановлений приписами ст. 257 ЦК України, відповідає фактичним обставинам справи, а відтак, за правилом ст. 267 ЦК України судом правомірно було відмовлено в задоволенні позову.

Апеляційний суд знаходить, що судом першої інстанції було постановлено рішення у даній справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 травня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: