Справа № 368/1094/17
Рішення

Іменем України

"17" жовтня 2017 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Сектор державної реєстрації відділу адміністративних послуг Кагарлицької РДА про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила визнати за нею в порядку спадкування після ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Слобода, вул. Карпівська, 23, кадастровий номер :01:326:0007, яка набута ОСОБА_3 на підставі рішення VIII сесії XXII скликання Слобідської сільської ради від 09.04.1996 року.

Мотивувала позов тим, що Рішенням VII сесії XXII скликання Слобідської сільської ради від 06.02.1996 р. ОСОБА_3 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Слобода, вул. К. Маркса, 23 (на даний час Карпівська, 23).

В подальшому рішенням VIII сесії XXII скликання Слобідської сільської ради від

09.04.1996р. «Про передачу земельної ділянки у власність» на підставі декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» № 15-92 від 26.12.1992 р. ОСОБА_3 було передано безкоштовно земельну ділянку у приватну власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Слобода, вул, ОСОБА_4, 23 (на даний час Карпівська, 23).

22.03.2013 року ОСОБА_3 помер.

При житті ОСОБА_3 заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначену земельну ділянку, складено не було.

Після смерті ОСОБА_3 із спадкоємців першої черги залишились його дружина , ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_2. Інших спадкоємців першої черги після ОСОБА_3 не залишилось.

У звязку з відкриттям спадщини у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк звернулась до державного нотаріуса Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після чоловіка ОСОБА_3

27.01.2015 р. державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Слобода, вул. Карпівська, 23.

Після прийняття спадщини ОСОБА_3 звернулась до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка залишились після ОСОБА_3

В нотаріальній конторі повідомили, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, необхідно надати правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Проте, не змогла надати нотаріусу правовстановлюючий документ на імя ОСОБА_3, оскільки за життя він його не виготовив та не отримав.

На підставі вказаного рішень сесії Слобідської сільської ради від 06.02.1996 р. та від 09.04.1996 р. звернулась до землевпорядної організації для розробки виготовлення технічної документації на земельну ділянку. На звернення позивача було виготовлено технічну документацію на підставі якої земельну ділянку було зареєстровано Державному земельному кадастрі, присвоєно кадастровий номер :01:326:0007, а також визначено конфігурацію та розміри земельної ділянки, про видано витяг з ДЗК №НВ-016 від 22.11.2016 р.

Однак, отриманого витягу з ДЗК також виявилось не достатньо для отримання Позивачем свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку.

У звязку з чим, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, про що було направлено письмову відповідь.

У своїй відповіді державний нотаріус пояснив, що питання щодо визнання за спадкоємцями права власності на земельну ділянку необхідно вирішувати в судовому порядку.

В звязку з чим, було рекомендовано звернутись до суду щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на зазначену вище зазначену земельну ділянку, яка залишилась після ОСОБА_3

Таким чином, у звязку з тим, що за життя не було отримано правовстановлюючих документ на земельну ділянку на імя ОСОБА_3, вона не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво на спадщину, тому для успадкування земельну ділянку Позивачу необхідно звернутись до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала.

Представник третьої особи: Сектору державної реєстрації відділу адміністративних послуг Кагарлицької РДА, повідомлений належним чином в судове засіданні не зявився.

Судом встановлено, що 22.03.2013 року ОСОБА_3 помер.

За життя ОСОБА_3 згідно рішенням VIII сесії XXII скликання Слобідської сільської ради від 09.04.1996р. «Про передачу земельної ділянки у власність» на підставі декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» № 15-92 від 26.12.1992 р. було передано безкоштовно земельну ділянку у приватну власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Слобода, вул, ОСОБА_4, 23 (на даний час Карпівська, 23). та запису в земельно-кадастровій книзі .

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

При житті ОСОБА_3 заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначену земельну ділянку, складено не було.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного, кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_3 із спадкоємців першої черги залишились його дружина , ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_2. Інших спадкоємців першої черги після ОСОБА_3 не залишилось.

У звязку з відкриттям спадщини позивач у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк звернулась до державного нотаріуса Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після чоловіка ОСОБА_3

27.01.2015 р. державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Слобода, вул. Карпівська, 23.

Після прийняття спадщини ОСОБА_3 позивач звернулась до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка залишились після ОСОБА_3

В нотаріальній конторі позивачу повідомили, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, необхідно надати правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Проте, позивач не змогла надати нотаріусу правовстановлюючий документ на імя ОСОБА_3, оскільки за життя він його не виготовив та не отримав.

На підставі вказаного рішень сесії Слобідської сільської ради від 09.04.1996 р. позивач звернулась до землевпорядної організації для розробки виготовлення технічної документації на земельну ділянку.

На звернення позивача було виготовлено технічну документацію на підставі якої земельну ділянку було зареєстровано Державному земельному кадастрі, присвоєно кадастровий номер :01:326:0007, а також визначено конфігурацію та розміри земельної ділянки, про видано витяг з ДЗК №НВ-016 від 22.11.2016 р.

Однак, отриманого витягу з ДЗК також виявилось не достатньо для отримання Позивачем свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку.

У звязку з чим, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, про що позивачу було направлено письмову відповідь.

У своїй відповіді державний нотаріус пояснив позивачу, що питання щодо визнання за спадкоємцями права власності на земельну ділянку необхідно вирішувати в судовому порядку.

В звязку з чим, позивачу було рекомендовано звернутись до суду щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на зазначену вище зазначену земельну ділянку, яка залишилась після ОСОБА_3

Згідно ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 Земельного кодексу України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» №15-92 від 26.12.1992 р. Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених cт. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку.

Згідно з п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Згідно правової позиції в постанові Верховного суду України від 30.05.2012 р. у справі №6-31 цс 12 визначено, що пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», але був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Таким чином, згідно п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року та п. З Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» на підставі запису у земельно-кадастровій книзі та рішення VII сесії XXII скликання Слобідської сільської ради від 06.02.1996 р. та рішення VIII сесії XXII скликання Слобідської сільської ради від 09.04.1996 р. ОСОБА_3 набув права власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Слобода, вул. Карпівська, 23.

Таким чином, у звязку з тим, що за життя не було отримано правовстановлюючих документ на земельну ділянку на імя ОСОБА_3, позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво на спадщину, тому для успадкування земельну ділянку Позивачу необхідно звернутись до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після ОСОБА_3

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Враховуючи вищевказане та керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», ст. ст. 328, 1223, 1261, 1267, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. 158 Земельного кодексу України, ч.4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування після ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Слобода, вул. Карпівська, 23, кадастровий номер :01:326:0007, яка набута ОСОБА_3 на підставі рішення VIII сесії XXII скликання Слобідської сільської ради від 09.04.1996 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, а особами які приймали участь, але не були присутні під час проголошення рішення у той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя: В.І. Кириченко