Провадження № 2/520/3564/17
07.04.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
при секретарі - Бусленко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Приватного Акціонерного товариства «Страхова група Галицька» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування, -
Представник позивача до судового засідання не зявився, надав заяву якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглянути у його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в звязку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, 01 листопада 2015 року на перехресті вул. Буніна та вул. Катерининській в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.
Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
З матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2015 року між Приватним Акціонерним товариством «Страхова група Галицька» та ОСОБА_1 було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АЕ/4819680, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність Страхувальника пов'язану з експлуатацією автомобіля НОМЕР_1.
Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст. 38-1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 38-1.1. у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, яким керував відповідач, а саме: «Mercedes-Benz Е300» державний номер НОМЕР_3, використовувався у якості таксі, про що свідчать фотокартки, додані до матеріалів справи. Умовами Договору страхування передбачено, що використання транспортного засобу у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта ніж визначено Договором страхування, суперечить умовам Договору.
15 січня 2016 року позивачем було отримано заяву на виплату страхового відшкодування від постраждалої особи ОСОБА_2.
Згідно абз. 2 п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).
Крім того відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
При таких обставинах суд вважає, позовні вимоги Приватного Акціонерного товариства «Страхова група Галицька» доведеними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 1378 гривень також підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,158,208-209,213-215,218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Огренич І. В.