АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Проваджння № 22-ц/792/2056/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

Головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю секретаря: Кошельника В.М.

сторін: апелянта ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2017 року (суддя Продан Б.Г.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 26 жовтня 2016 року, керуючи автомобілем «Фольксваген пасат», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3, рухаючись по вул. Кам'янецькій зі сторони вул. Тернопільської, в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота кемрі», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, який зупинився на вул. Кам'янецькій, для виконання маневру лівого повороту для заїзду на територію цегельного заводу.

Внаслідок зіткнення позивач ОСОБА_1 як пасажир автомобіля «Фольксваген пасат» отримала тілесні ушкодження та знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної клінічної лікарні. На придбання лікарських препаратів нею понесено витрати на суму 18249,06 грн., а також на придбання індивідуальної титанової конструкції стереолітографічної моделі вартістю 25340 грн., згідно призначення лікаря Хмельницької обласної лікарні.

28 березня 2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідальність останнього була застрахована у ПАТ «Страхова група «УНІКА», згідно полісу АІ №955-5762 від 7 вересня 2016 року, на підставі якого він застрахував свою відповідальність за шкоду, заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу, а страхова компанія, відповідно, взяла на себе обов'язок відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП третім особам з вини страхувальника.

20 червня 2017 року відповідачем добровільно виплачено кошти у сумі 18249,06 грн. за придбані лікарській препарати, а за придбання індивідуальної титанової сітчатої конструкції на основі стереолітографічної моделі вартістю 25340 грн. виплачувати відмовляється, посилаючись на те, що позивач повинна надати відповідні документи, а саме: копію свідоцтва про державну реєстрацію приватного підприємця, копію свідоцтва про сплату єдиного податку з відомостями про дозволені види діяльності приватного підприємця, належним чином оформлену видаткову накладну.

У зв'язку з цим позивач просила суд стягнути на її користь з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 25340 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 640 грн. судових витрат.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2017 року позовну заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити її позовні вимоги, повернути їй сплачену суму судового збору в розмірі 640 грн.

Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим через неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки наданих доказів.

Посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги надані позивачем підтверджуючі документи щодо понесених нею витрат на придбання титанової сітчатої конструкції на суму 25340 грн., чим допущено порушення норм процесуального права.

Крім того, апелянт зазначає, що місцевим судом не визнано належним доказом понесення нею витрат документ - карту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на оплату №19К від 12 січня 2017 року, постачальник ОСОБА_5, яка не значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та її представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 26 жовтня 2016 року відбулось ДТП за участю автомобіля «Фольксваген пасат» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Тойота кемрі», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду від 28 березня 2017 року (а. с. 13).

Відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Страхова група «УНІКА», що підтверджується копією полісу АІ №9555762 від 07.09.2016 року (а. с. 14).

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров'ю становить 200 000 грн.

Внаслідок ДТП, ОСОБА_1, будучи пасажиром автомобіля «Фольксваген пасат» д.н.з. НОМЕР_2, отримала тілесні ушкодження і знаходилась на стаціонарному лікуванні (а. с. 7-8).

На придбання лікарських препаратів вона понесла витрати на суму 18 249,06 грн. та витрати на придбання індивідуальної титанової сітчатої конструкції на основі стереолітографічної моделі вартістю 25 340 грн.

20 червня 2017 року відповідачем виплачено 18 249,06 грн. за придбані лікарські препарати, що підтверджується копією повідомлення про отримання переказу, а за придбання індивідуальної титанової сітчатої конструкції на основі стереолітографічної моделі вартістю 25 340 грн. страхова компанія виплачувати кошти відмовляється, про що свідчить копія листа відповідача від 18 травня 2017 року (а. с. 20).

Залишаючи позовну заяву без задоволення, суд виходив з того, що позивачем у судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. У рішенні зазначено, що квитанція ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про поповнення картки на суму 25340 грн., надана позивачем як доказ здійснення витрат за придбання індивідуальної титанової сітчатої конструкції на основі стереологічної моделі, не відповідає вимогам до розрахункових документів, встановлених Законом, а саме вимогам, встановленим Міністерством доходів та зборів України, оскільки даний документ не містить назви та адреси господарської одиниці (найменування ФОП), ідентифікаційного номера господарської одиниці за ДРФО, форми оплати коштів за надану послугу, платника послуг та отримувача платежів, призначення платежу тощо.

Щодо карти «ПРИВАТБАНК» на оплату №19К від 12 січня 2017 року, судом зазначено, що постачальником є ОСОБА_5, яка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не значиться, а сам по собі наданий рахунок не є належним доказом понесення витрат позивачем.

З таким висновком погоджується колегія суддів Апеляційного суду Хмельницької області.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Як доказ здійснених витрат за придбання індивідуальної титанової сітчатої конструкції на основі стереологічної моделі на суму 25 340 гривень позивачем було надано квитанцію ПАТ КБ «Приватбанк» про поповнення картки на суму 25 340 грн., що знаходиться в матеріалах справи.

Однак даний документ не відповідає вимогам до розрахункових документів, встановлених Законом.

Відповідно до вимог Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 28.08.2013 року за N 417, розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом, зареєстрованим у встановленому порядку РРО або заповнений вручну.

Міністерство доходів та зборів України, посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», звертає увагу, що товарний чек повинен обов'язково містити напис «Товарний чек» та за змістом відповідати вимогам підпункту 2 Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов'язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) (Отже, товарний чек повинен містити таку інформацію: назва та адреса господарської одиниці (найменування ФОП); для суб'єктів господарської діяльності, що не є платниками ПДВ, ідентифікаційний номер за ДРФО, перед яким друкуються великі літери «ІД» (реєстраційний номер облікової картки платника податків); найменування товару (послуги); - форма оплати (готівкою, карткою, у кредит, чеками тощо) та сума коштів за визначеною формою оплати; загальна вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується слово «СУМА» або «РАЗОМ»; порядковий номер чека, дата (день, місяць, рік) проведення розрахункової операції; напис «Товарний чек»; кількість та вартість придбаного товару (отриманої послуги).

Надана позивачем квитанція про зарахування коштів на картку не відповідає вимогам, встановленим Міністерством доходів та зборів України, оскільки даний документ не містять назви та адреси господарської одиниці (найменування ФОП), ідентифікаційного номера господарської одиниці за ДРФО, форми оплати коштів за надану послугу, платника послуг та отримувача платежів, призначення платежу тощо.

Даний документ суд не може оцінювати як належний та допустимий доказ.

Згідно документа, який має назву «ПриватБанк карта НОМЕР_3 Рахунок на оплату №19К від 12.01.2017 року» постачальником є ОСОБА_5. Така особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не значиться, що підтверджено відповідними письмовими доказами. Сам по собі наданий «Рахунок» не є у розумінні ЦПК України належним доказом понесення витрат позивачем.

Також, Позивач зазначає у позовній заяві, що сітчату конструкцію було придбано ОСОБА_3, тобто матеріальних збитків зазнала не позивач, а інша особа.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, тому на підставі викладеного, суд правомірно прийшов до висновку, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення матеріальної шкоди.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги надані позивачем підтверджуючі документи щодо понесених нею витрат на придбання титанової сітчатої конструкції на суму 25340 грн., чим допущено порушення норм процесуального права, є безпідставним та є незгодою апелянта з прийнятим рішенням.

Посилання апелянта на те, що місцевим судом не визнано належним доказом понесення нею витрат документ - карту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на оплату №19К від 12 січня 2017 року, постачальник ОСОБА_5, яка не значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є надуманим та суперечить чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

РішенняХмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцятиднів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2017 року.

Головуючий /підпис/ А.В. Купельський

Суддя /підпис/ Т.В. Спірідонова

Суддя /підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

_______________________________________________________________________

Головуючийупершійінстанції - Продан Б.Г. Категорія: 30, 32

Доповідач - Купельський А.В.