Справа № 304/502/17
Провадження № 2/304/224/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 31 березня 2016 року померла її матір ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 3 по вул. М.Підгірянки в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області. Заповіт ОСОБА_3 не залишила; спадкоємцями першої черги за законом є вона та ОСОБА_2 Однак, рішенням Перечинського районного суду від 11 січня 2017 року у справі № 304/1297/16-ц встановлено факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2006 року до моменту смерті спадкодавця ОСОБА_3, яка померла 31 березня 2016 року, за адресою: с. Сімер, вул. М.Підгірянки, № 3 Перечинського району Закарпатської області не проживав. Оскільки вона фактом спільного проживання прийняла спадщину за матірю, однак нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити та не стягувати на її користь з відповідача понесені нею судові витрати.

Представник Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не зявився, подав заяву, в якій просив про розгляд справи без його участі, вирішення позовних вимог залишив на розсуд суду.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 також не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Перечинського районного суду від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сімерська сільська рада Перечинського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, встановлено, що 31 березня 2016 року померла мати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №206607, виданим 01 квітня 2016 року виконавчим комітетом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (а. с. 9-11, 13).

Також встановлено, що згідно довідок Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № № 230, 231 від 31 березня 2017 року, виданих відповідно до даних погосподарської книги № 13 за 2011-2015 роки, особовий рахунок № 0441-1, та будинкової книги, ОСОБА_3, яка померла 31 березня 2016 року, була головою домогосподарства № 3 по вул. М. Підгірянки в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області, де на момент її смерті були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 5-8, 27, 28).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Разом з цим, вищевказаним рішення суду встановлено факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2006 року до моменту смерті спадкодавця ОСОБА_3, яка померла 31 березня 2016 року, за адресою: с. Сімер, вул.М.Підгірянки, № 3 Перечинського району Закарпатської області не проживав (а. с. 9-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. №71/01-16 від 13 червня 2017 року спадкова справа на майно померлої 31 березня 2016 року ОСОБА_3 не заведена (а. с. 47).

Так, відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, оскільки позивач як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а ОСОБА_2 на час відкриття спадщини із ОСОБА_3 не проживав, заяву про прийняття спадщини нотаріусу чи уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування не подав, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину одноосібно.

Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 220/01-16 від 03 жовтня 2016 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем ОСОБА_3, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 3 по вул. М.Підгірянки в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області (а. с. 12).

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом одноосібно прийняла спадщину за своєю матірю ОСОБА_3 (а. с. 9-11, 16, 28, 29, 35, 47), однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № НОМЕР_1 від 15 травня 2017 року позивачем ОСОБА_1 сплачено 640 грн. судового збору (а. с. 1).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, у звязку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір у розмірі 640 грн. стягненню з відповідача не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 328, 331, 1216-1218, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла 31 березня 2016 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вул. М.Підгірянки в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_4