Провадження № 2/127/5366/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23.10.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання колишньої дружини такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання колишньої дружини такою, що втратила право користування житлом

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.11.1996 року на підставі договору дарування позивач набув у власність квартиру АДРЕСА_1.

02.10.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції у Вінницькій області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №2029.

Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

08.12.2015 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу діти проживають разом з батьком, позивачем в справі. Відповідач не приймає участі в їх вихованні, не надає матеріальної допомоги.

Колишня дружина не є членом сім'ї позивача, в квартирі не проживає більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат з утримання квартири, в зв'язку з чим ОСОБА_1 на правах власника змушений звернутись до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, однак була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, заяв та повідомлень про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило.

Відповідно до положень статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

13.11.1996 року, на підставі договору дарування позивач набув у власність квартиру АДРЕСА_1.

02.10.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції у Вінницькій області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №2029.

Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

08.12.2015 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між сторонами розірвано.

Колишня дружина не є членом сім'ї позивача, в квартирі не проживає більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат з утримання квартири. Ніякої домовленості або договору про те, що відповідач буде проживати у квартирі між сторонами не має.

Плата за комунальні послуги нараховується і на відповідача, хоча фактично вона житлом не користується та жодним чином в утриманні квартири, її ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає, що складає додатковий матеріальний тягар для позивача.

Факт не проживання в квартирі відповідача з липня 2016 року підтверджується актом ПП «Бокуд» №3085 від 25.07.2017 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позов про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач не проживає за зареєстрованою адресою у АДРЕСА_2.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя