Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок, голови президії Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_5, Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок, голови президії Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування наказів та рішення зборів, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та оплати часу вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок та Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок, в інтересах яких діє ОСОБА_7, на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок, голови президії Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_5, Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок, голови президії Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування наказів та рішення зборів, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та оплати часу вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі рішення розширеної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок (далі - ХМО УТМР) від 31 січня 2015 року його було обрано виконуючим обов'язки голови ХМО УТМР до проведення конференції, відповідальним за її підготовку та проведення у визначену дату - 04 квітня 2015 року.

У зв'язку з зазначеним рішенням ради, головою президії ХМО УТМР ОСОБА_8 02 лютого 2015 року було винесено наказ №5 про звільнення ОСОБА_8 з 02 лютого 2015 року з посади голови президії ХМО УТМР у зв'язку з виходом на пенсію та призначення виконуючим обов'язки голови президії ХМО УТМР з 03 лютого 2015 року ОСОБА_4

Головою президії Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок (далі - ХОО УТМР) ОСОБА_6 02 лютого 2015 року було видано наказ №11, яким ОСОБА_4 призначено виконуючим обов'язки голови президії ХМО УТМР з 02 лютого 2015 року з окладом згідно штатного розкладу.

За відсутності кворуму та безпідставно 14 лютого 2015 року було проведено розширені збори ради ХМО УТМР, на якому вирішено відсторонити ОСОБА_4 від виконання обов'язків голови президії ХМО УТМР та призначення виконуючим обов'язків голови президії ХМО УТМР ОСОБА_5 Зазначене рішення позивач вважає незаконним. На підставі вказаного незаконного рішення новим виконуючим обов'язки голови президії ХМО УТМР ОСОБА_5 16 лютого 2015 року було видано наказ №7, яким ОСОБА_4 звільнено з посади виконуючого обов'язку ХМО УТМР за п.2 ст.40 КЗпП України.

Аналогічний наказ про звільнення позивача з 14 лютого 2015 року згідно п.2 ст.40 КЗпП України було видано за №16 від 14 лютого 2015 року головою президії ХОО УТМР ОСОБА_6

Позивач зазначає, що підстави для його звільнення - через невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, не відповідають дійсності, є недоведеними, при проведенні звільнення не дотримано встановлену законодавством процедуру, наказ №7 від 16 лютого 2015 року взагалі видано неповноважною особою ОСОБА_5, якого обрано на посаду виконуючого обов'язки голови президії ХМО УТМР за відсутності кворуму.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ від 16 лютого 2015 року №7; визнати рішення зборів ради ХМО УТМР від 14 лютого 2015 року про звільнення позивача та призначення ОСОБА_5 незаконним; незаконним та скасувати наказ від 14 лютого 2015 року №15; визнати незаконним та скасувати наказ від 14 лютого 2015 року за №16; поновити ОСОБА_4 на посаді виконуючого обов'язки голови президії ХМО УТМР; стягнути з ХМО УТМР не сплачену при звільненні заробітну плату у сумі 2 898,14 грн, а також середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 42 337,57 грн, та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн та судові витрати.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ №15 від 14 лютого 2015 року голови президії Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_6 про призначення ОСОБА_5 на посаду виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок з 14 лютого 2015 року.

Визнано незаконним наказ №16 від 14 лютого 2015 року голови президії Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_4 з посади виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок згідно статті 40 пункт 2 КЗпП України.

Визнано незаконним наказ №7 від 16 лютого 2015 року виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 з посади виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок згідно статті 40 пункт 2 КЗпП України.

Поновлено з 14 лютого 2015 року ОСОБА_4 на посаді виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок.

Стягнуто з Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь ОСОБА_4 заробітну плату за період роботи з 03 лютого 2015 року по 14 лютого 2015 року у сумі 1 350 грн з врахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Стягнуто з Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час оплати строку вимушеного прогулу з 14 лютого 2015 року по 19 травня 2016 року у сумі 45 386 грн з врахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Стягнуто з Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Харківська міжрайонна організація Українського товариства мисливців і рибалок та Харківська обласна організація Українського товариства мисливців і рибалок, в інтересах яких діє ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалу суду апеляційної інстанції, а провадження у справі закрити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення розширених зборів ради ХМО УТМР від 31 січня 2015 року діючим на той час головою президії міжрайонної ради ХМО УТМР ОСОБА_8 02 лютого 2015 року було видано наказ № 5 про звільнення ОСОБА_8 з 02 лютого 2015 року у зв'язку із виходом на пенсію та призначенням з 03 лютого 2015 року виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР ОСОБА_4 з призначенням його відповідальним за проведення виборчої конференції 04 квітня 2015 року.

Того ж дня наказ про призначення ОСОБА_4 виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР з 02 лютого 2015 року з окладом згідно штатного розкладу на підставі рішення розширених зборів ради ХМО УТМР від 31 січня 2015 року було видано головою президії обласної ради ХОО УТМР ОСОБА_6

Відповідно до положень п.4.8 статуту ХМО УТМР врегульовано право міжрайонної ради ХМО УТМР у виключних випадках кооптувати (тобто включати) до свого складу членів ХМО УТМР і обирати їх до керівних органів.

Таким чином, судами попередніх інстанцій надано правильну оцінку щодо того, що 31 січня 2015 року міжрайонною радою фактично було прийнято рішення про кооптування (включення) до її складу члена ХМО УТМР ОСОБА_4 з призначенням його тимчасово виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР, в подальшому, після видання відповідних наказів позивачу, були передані документи та печатка організації і останній фактично приступив до виконання своїх обов'язків як в.о. голови президії ХМО УТМР.

Матеріали справи містять два протоколи проведення 14 лютого 2015 року зборів розширеної ради ХМО УТМР, які мають відмінності свого змісту. Зокрема, вказані протоколи мають відмінності в частині даних щодо присутніх на засіданні ради членів міжрайонної ради: протокол, наданий позивачем - про присутність 17 членів ради з 33 обраних на конференції, протокол, наданий представником відповідачів - про присутність 21 члена ради з 33 обраних на конференції. При цьому кворум міжрайонної ради необхідний для прийняття рішень у вигляді 2/3 кількості складу був відсутній.

14 лютого 2015 року міжрайонною радою було вирішено питання щодо звільнення з посади виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР ОСОБА_4 у зв'язку з недовірою; затверджено кандидатуру ОСОБА_5 як виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР; призначено дату конференції ХМО УТМР на 21 лютого 2015 року.

На підставі рішення розширеної ради ХМО УТМР від 14 лютого 2015 року, головою президії ХОО УТМР ОСОБА_6 14 лютого 2015 року було видано наказ №15 про призначення ОСОБА_5 виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР з 14 лютого 2015 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу, та наказ № 16 про звільнення ОСОБА_4 з посади виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР з 14 лютого 2015 року згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України. Крім того, на виконання вказаного рішення новопризначеним виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР ОСОБА_5 16 лютого 2015 року було видано наказ №7 про звільнення ОСОБА_4 з посади виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР згідно п.2 ст. 40 КЗпП України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача проведено незаконно, так як 14 лютого 2015 року ОСОБА_4 звільнений та на його посаду призначено іншу особу за відсутності кворуму, а тому вимоги позивача щодо незаконності та скасування наказів №7 від 16 лютого 2015 року, № 15 від 14 лютого 2015 року та №16 від 14 лютого 2015 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню з поновленням його на посаді, виплатою заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягненням моральної шкоди.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок та Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок, в інтересах яких діє ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова