Справа № 364/68/17
Провадження № 2/364/94/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря Сіваченко Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства « Київобленерго»

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом в якому вказував, що він є власником будинку та земельної ділянки, яка розташована по пров. Волі,3, смт Володарка, Володарського району, Київської області, право власності на яку посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.11.2015 року. Через належну йому земельну ділянку пролягає повітряна лінія електропередач, що заважає йому вільно користуватися та розпоряджатися власним майном. На його неодноразові звернення з приводу усунення перешкод у користуванні власною земельною ділянкою ПАТ « Київобленерго» не усунуло наявні перешкоди, тому вказуючи , що повітряна лінія електропередач створює додаткові перешкоди у користуванні власною земельною ділянкою.

Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою та зобовязати Публічне акціонерне товариство „ Київобленерго демонтувати повітряну лінію електропередач, яка проведена до будинку, що розташований по пров. Волі,4, в смт Володарка Київської області. Стягнути з відповідача судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові.

Представник відповідача ПАТ «Київобленерго - позовні вимоги не визнав, посилаючись на свої письмові заперечення (а.с.29) .

Ознайомившись із позовною заявою, заслухавши пояснення учасників судового розгляду , дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: пров. Волі,3, смт Володарка Київська область, що стверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом ( а.с.12 -14). Окрім того позивачу на праві власності належить присадибна ділянка, площею 0,0694 га, яка розташована за адресою: пров. Волі,3, смт Володарка Київська область, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:023:0076, що стверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 63548890 (а.с. 14).

Вище викладені обставини визнаються сторонами та не потребують доказування в силу ст. 61 ЦПК України, яка вказує, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У судовому засіданні встановлено, що через вище названу земельну ділянку , яка належить ОСОБА_1 проведено повітряну лінію електропередач, відвідного проводу ПЛ-0,4кВ Л-2 від ЗТП 58 до будинку по пров. Волі, 4 смт Володарка, Київської області. Акт обстеження домоволодіння, перевірки дотримання правил підключення до електропостачання сусіднього будинку, від 20 квітня 2017 року, вказує, що повітряна лінія електропередачі проходить від опори № 11/91 розміщеної поряд з будинком по пров. Волі,4 над земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1 та розміщена за адресою пров.Волі,3 смт Володарка ( а.с.77).

Позивач вважає, що відповідач чинить йому перешкоди у вільному володінні та користуванні земельною ділянкою, а саме за її цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_1 неодноразово звертався до ПАТ « Київобленерго» з вимогою про усунення перешкод на що відповідач обіцяв усунути перешкоди ( а.с. 11 ), але станом на момент розгляду справи по суті повітряна лінія електропередач не перенесена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд керується положеннями, що ст. 3 Цивільного кодексу України де передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Представник відповідача заперечуючи проти вимог позивача вказував суду, що зазначена вище лінія еклектропередач проведена в час коли названа вище земельна ділянка та житловий будинок не належали позивачу по справі. Окрім того в своїх запереченнях він посилається на Правила охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року № 209, що повинна бути створена охоронна зона у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстань 10 метрів; за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

Натомість із дослідженого кадастрового плану земельної ділянки судом було встановлено, що ПАТ « Київобленерго» не виконує вимоги чинного законодавства на яке саме ж і посилається та не встановило охоронну зону електронних мереж на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1, смт Володарка, пров.Волі,3 ( а.с.15). З позицією представника відповідача ПАТ « Київобленерго суд не може погодитися оскільки ним не надано доказів, які б вказували на яких саме правових підставах, розміщено ( проведено повітряну лінію електропередач - відвідного проводу ПЛ-0,4кВ Л-2 від ЗТП 58 до будинку по пров. Волі, 4 смт Володарка, Київської області саме над земельною ділянкою що належить ОСОБА_1 та , яка розміщена за адресою пров.Волі,3 смт Володарка, чим створює позивачу перешкоди у її використанні за її цільовим призначенням.

Окрім того у відомостях з реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні будь які застереження, щодо проведеної лінії електропередач ( зворотна сторона а.с.78). Відповідачем не надано суду жодного технічного документа на підтвердження законності дій щодо проведення повітряної лінії електропередач саме від опори № 11/91 розміщеної поряд з будинком по пров. Волі,4 над земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1 та розміщена за адресою пров.Волі,3 смт Володарка.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідачем не створено та не встановлено охоронні зони уздовж зазначеної лінії електропередач та за периметром, як на те вказують зазначені норми Закону та Правил. Всупереч, відповідно до ст. 112 ЗК України та п. 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року № 209 повинна була створена охоронна зона у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстань 10 метрів; за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв на відстані 3 метрів від огорожі або споруди. За змістом п . «б» ч. 1 ст. 112 ЗК України охоронні зони створюються уздовж ліній електропередачі для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження , а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні обєкти.

Наведене стверджується, як наявними у справі письмовими доказами ( а.с. 59-62, 77, 78-80) так і поясненнями представника позивача по справі та представника відповідача ПАТ «Київобленерго». Окрім того, представник позивача вказував, що позивач своєї згоди на проведення повітряної лінії електропередач до будинку , що розташований за адресою пров. Волі 4 смт Володарка над належною йому земельною ділянкою не давав, а тому він позбавлений можливості використовувати земельну ділянку для будівництва на ній господарських будівель та споруд або ж посадити на ній багаторічні насадження.

Ст.41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Наведені Конституційні норми перегукуються із положеннями ст.ст. 316 та 321 ЦК України, де вказано, що правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб , крім того право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків: оскільки над належною позивачу земельною ділянкою проходить повітряна лінія електропередач - відвідного проводу ПЛ-0,4кВ Л-2 від ЗТП 58 до будинку по пров. Волі, 4 смт Володарка, Київської області це створює позивачу перешкоди у вільному володінні та на власний розсуд використанні земельної ділянки. Тому відповідно до ст. 391 ЦК України позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ст. 152 ЗК України також визначає, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю .

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Зазначені вимоги законодавства перегукуються з статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права за укладеним договором.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на Законі, вони є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Суду слід захистити цивільне право позивача, оскільки, згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів ч.3 ст.152 ЗК України. Порушення права позивача підлягає захисту та зобовязання Публічного акціонерного товариства « Київобленерго» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер :01:023:0076, яка належить ОСОБА_1 та розташована за адресою : пров. Волі,3, смт Володарка, Володарського району, Київської області шляхом демонтажу повітряної лінії електропередач - відвідного проводу ПЛ-0,4кВ Л-2 від ЗТП 58 до будинку по пров. Волі, 4 смт Володарка, Київської області.

В силу ст.88 ч.1 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати .

Керуючись ст.ст.15, 16, 316, 321, 386 , 391 ЦК України, ст. 78, 152 Земельного Кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України , суд , -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство « Київобленерго» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер :01:023:0076, яка належить ОСОБА_1 та розташована за адресою : пров. Волі,3, смт Володарка, Володарського району, Київської області шляхом демонтування повітряної лінії електропередач - відвідного проводу ПЛ-0,4кВ Л-2 від ЗТП 58 до будинку по пров. Волі, 4 смт Володарка, Київської області.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Київобленерго» Володарський районний підрозділсудовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь ОСОБА_1.

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 05 травня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. Л. Моргун