Справа № 464/179/17 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/3100/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандра М.М., Левика Я.А.

секретаря: Цап П.М.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 13.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гронло-Львів" про стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 13 березня 2017 року в позові відмовлено.

Дане рішення оскаржила представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим, постановлене з грубим порушенням норм матеріального права, без врахування всіх обставин справи та без об`єктивного їх дослідження. Вказує, що строк , у межах якого позивач може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу почав свій перебіг по спливу строку на виконання відповідачем обов`язку по поверненню авансу, закріпленого п.7 Попереднього договору, а саме 13 лютого 2014 року, на восьмий день пред`явлення відповідачу першої вимоги.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м.Львова від 13 березня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наявні матеріали справи та дослідженні судом докази судова колегія приходить переконання, що оскаржуване рішення відповідає наведеним вище вимогам.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи 14.03.2008 року між сторонами укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобовязалися в строк до 31.12.2009 року укласти договір купівлі-продажу квартири № 32 в будинку № 68 в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, продаж квартири буде вчинено за ціною, еквівалентною 101249 доларів США, з оплатою цієї суми в гривнях, за офіційним курсом на день платежу, згідно із зазначеним в договорі графіком платежів.

Згідно з п. 5 попереднього договору позивач повинен був перерахувати відповідачу гарантійний аванс в сумі, що еквівалентна 101249 доларів США, в строк до 28.02.2009 року, на виконання вищезазначених вимог позивач переказав відповідачу аванс на загальну суму 399810 грн., що на день платежу було еквівалентно 62733 доларам США. Також встановлено, що договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, а тому позивач просить стягнути з відповідача сплачений за договором аванс.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з правової позиції висловленої в Постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-43цс17, яка в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування, за змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦКУ зобов'язання, строк виконання якого визначено вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається зі змісту попереднього договору, сторони зобов`язувались до 31.12.2009 року укласти договір купівлі-продажу квартири, а тому строк позовної дати слід обраховувати саме з 01.01.2010 року.

Таким чином, якщо в договорі зазначено конкретну дату або строк, протягом якого контрагент зобов'язаний виконати свої зобов'язання, або ж подію, після якої він зобов'язаний це зробити, відлік позовної давності починають з наступного дня після такої дати (строку, події).

Як встановлено судом першої інстанції позов подано 04.01.2017 року. Покликання апелянта, щодо переривання строку позовної давності у зв`язку з направленням вимоги від 05.02.2014 року про повернення авансу (а.с.6-7), колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки доказів, щодо отримання такої відповідачем не надано.

На підставі ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює з дотримання вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Сихівського районного суду м.Львова від 13 березня 2017 року залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.209, 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді