Справа № 474/7785/17
Провадження № 6/474/40/17
УХВАЛА

Іменем України

26.10.17 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

представника заявника (стягувача) ОСОБА_1

боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, боржник ОСОБА_2 про видачу дубліката судового наказу, визнання поважними причини пропуску строку, а також поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання, -

встановив:

05.10.2017р. до суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (далі - стягувач) про видачу дубліката судового наказу Врадіївського районного суду від 11.11.2009р. у справі № 2-н-52 про стягнення з ОСОБА_2 (далі - боржник) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованості у розмірі 13 977 грн. 67 коп. за кредитним договором від 26.05.2008 року.

Крім цього, стягувач просить визнати причини пропуску строку для предявлення виконавчого документу до виконання поважними, та поновити ПАТ КБ ПриватБанк пропущений строк для предявлення до виконання судового наказу Врадіївського районного суду від 11.11.2009р. у справі № 2-н-52 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованості у розмірі 13 977 грн. 67 коп. за кредитним договором від 26.05.2008 року, суми судового збору у розмірі 69 грн. 89 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 30 грн.

Заява обґрунтована тим, що 11.11.2009р. Врадіївським районним судом Миколаївської області у справі № 2-н-52 за заявою ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості був винесений судовий наказ, однак строк пред'явлення виконавчого документу було пропущено, оскільки виконавчий документ втрачено при передачі його з відділу ДВС до Головного офісу ПАТ КБ ПриватБанк у м. Дніпро.

В судовому засіданні представник стягувача підтримала вимоги заяви та просила їх задовольнити в повному обсязі, додатково вказуючи на те, що у неї відсутні інші докази на підтвердження вимог заяви.

Боржник ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення заяви, вказуючи на необхідність задоволення останньої.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали заяви судом встановлено наступне.

11.11.2009р. Врадіївським районним судом Миколаївської області у справі № 2-н-52 за заявою ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості було видано судовий наказ, яким вирішено стягнути з останньої на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість у розмірі 13 977 грн. 67 коп., суму судового збору у розмірі 69 грн. 89 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 30 грн. 00 коп.

На підставі зазначеного 07.12.2009р. за № 6276 Врадіївським районним судом Миколаївської області судовий наказ від 11.11.2009р. направлений стягувачу для звернення до виконання.

27.01.2010р. заступником начальника відділу ДВС Врадіївського РУЮ ОСОБА_3 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

06.04.2010р. заступником начальника відділу ДВС Врадіївського РУЮ ОСОБА_3 винесена постанова у виконавчому провадженні № 17953923 про повернення виконавчого документа у зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення та судовий наказ № 2-н-52 від 11.11.2009р. направлено до Врадіївського районного суду Миколаївської області 06.04.2010р. за № 1057/03-30/2.

18.01.2012р. державним виконавцем відділу ДВС Врадіївського РУЮ ОСОБА_4 на підставі заяви про примусове виконання, яка подана до відділу ДВС 18.01.2012р., винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 31058986.

21.02.2013р. державним виконавцем відділу ДВС Врадіївського РУЮ ОСОБА_4 винесена постанова у виконавчому провадженні № 31058986 про повернення виконавчого документа у зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення та судовий наказ № 2-н-52 від 11.11.2009р. направлено до Врадіївського районного суду Миколаївської області 27.07.2013р. за № 853/05-30/3.

07.08.2014р. старшим державним виконавцем відділу ДВС Врадіївського РУЮ ОСОБА_5 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 44303936.

28.08.2014р. старшим державним виконавцем відділу ДВС Врадіївського РУЮ ОСОБА_5 винесена постанова у виконавчому провадженні № 44303936 про повернення виконавчого документа у зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Крім того, представник стягувача звертався до Врадіївського ВДВС з листом щодо отримання інформації про хід виконавчого провадження, на який 23.08.2017р. отримав відповідь за № 4565, згідно якої слідує, що на виконанні виконавчий документ у відділі ДВС не перебуває, що також підтверджується листом Врадіївського ВДВС № 5501 від 17.10.2017р.

Частиною 1 ст. 370 ЦПК України визначено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Хоча з наданих у судовому засіданні пояснень представника стягувача та досліджених доказів, зокрема:листів ДВС № 4565 від 23.08.2017р. та № 5501 від 17.10.2017р. та постанов державних виконавців вбачається, що виконавчий документ не виконаний та дійсно був втрачений, оскільки відсутній у стягувача і у відділі ДВС та не перебуває на виконанні.

Водночас, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа, суд бере до ваги наступне.

Так, в узагальнені Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 25.09.2015р. роз'яснено судам, що вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа суду не обхідно встановити: обставини втрати виконавчого документа та докази, що це підтверджують; чи не був втрачений виконавчий документ виконаний, чи не перебуває він на виконанні, чи не втратив він законної сили та докази, що це підтверджують; чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред'явлення останнього до виконання, у разі пропуску такого строку чи звертався заявник із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання одночасно із заявою про видачу дубліката.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р., який набрав чинності 05.10.2016р. (далі - Закон від 02.06.2016р.), виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

У відповідності до п. 1 ч. 4. ч.ч. 5, 6 ст. 12 Закону, строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі предявлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

В свою чергу, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016р. передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Вищевказані положення Закону від 02.06.2016р. щодо порядку обчислення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання є аналогічним порядку встановленому ст.ст. 22 та 23 Законом України Про виконавче провадження від 21.04.1999р. (далі - Закон від 21.04.1999р.), який діяв в період здійснення виконавчих дій з виконання судового наказу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 11.11.2009р. у справі № 2-н-52 до 05.10.2016р., набрання чинності Законом.

Таким чином, враховуючи вищезазначені приписи законодавства у сфері здійснення виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, слідує, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, при чому в даному випадку, в силу приписів ст. 12, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону, останній встановлюється тривалістю три роки.

Просячи видати дублікат виконавчого листа стягувач вказує на поважність причин пропуску строку пред'явлення останнього до виконання, у зв'язку з чим просить поновити вказаний строк.

На підтвердження поважності причин пропуску строку стягувач посилається, зокрема, на сам факт втрати виконавчого листа.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону від 21.04.1999р., яка кореспондується з приписами ст. 14 Закону від 02.06.2016р., учасниками виконавчого провадження, зокрема є державний виконавець, сторони, представники сторін.

При чому ч.ч. 1-3 ст. 8 Закону від 21.04.1999р., які кореспондуються з приписами ст. 15 Закону від 02.06.2016р., визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Частиною 1 ст. 12 Закону від 21.04.1999р. передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно ч. 7 ст. 12 Закону від 21.04.1999р., особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

В свою чергу, права сторін виконавчого провадження кореспонуються з обов'язками державного виконавця визначеними у ст. 11 Закону від 21.04.1999р. щодо: вживання передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій; надання сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розгляду заяв сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; роз'яснення сторонам їхніх права і обов'язків.

При чому порядок оскарження дій державного виконавця або бездіяльності останнього визначений ст. 82 Закону від 21.04.1999р.

Положення ст.ст. 11, 12 та 82 Закону від 21.04.1999р. по суті є аналогічними положенням ст.ст. 18, 19 та 74 Закону від 02.06.2016р. па положенням ст. 383 ЦПК України.

Таким чином, із сукупного аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що законодавцем і в Законі від 21.04.1999р., і в Законі від 02.06.2016р. передбачив дієвий механізм здійснення сторонами виконавчого провадження контролю щодо здійснення державним виконавцем дій по примусовому виконанню виконавчих документів.

Здійснення зазначеного контролю відбувається шляхом реалізації сторонами виконавчого провадження наданих ним прав щодо ознайомлення з матеріалами справи, заявлення відводів сторонам виконавчого провадження, в тому числі і державному виконавцю, оскарження дій або бездіяльності державного виконавця, надання додаткових матеріалів, наданняусних та письмових пояснень, висловлення своїх доводів та міркувань з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечення проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження.

В контексті вищевказаного слід наголосити на тому, що заява адресована відділу ДВС, в якій стягувач просив надати інформацію щодо здійснення виконавчого провадження, відносяться до часового періоду, який виходить за межі строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, та в свою чергу, свідчать про виявлення інтересу стягувача до вказаного виконавчого провадження лише після спливу зазначеного строку, та жодним чином не свідчать про поважність причин пропуску останнього.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що стягувачем в порушення приписів ст.ст. 57-61 ЦПК України не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, які б свідчили про об'єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску вказаного строку, а відтак законні підстави для задоволення заяви про визнання причин пропуску строку для предявлення виконавчого документу до виконання поважними та поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого документа, відсутні.

Суд не бере до уваги пояснення боржника ОСОБА_2 про необхідність задоволення заяви про видачу дубліката наказу, визнання поважними причини пропуску строку, а також поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання, оскільки з комплексного аналізу приписів ЦПК України, в тому числі ст.ст. 370 та 371 цього Кодексу, слідує що вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа, визнання поважними причини пропуску строку, а також поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання, суд враховує виключно доведеність обставин втрати виконавчого документа та поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, в сукупності вищевказаного, заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк про видачу дубліката судового наказу, визнання поважними причини пропуску строку, а також поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 156, 209, 210, 370 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, боржник ОСОБА_2 про видачу дубліката наказу, визнання поважними причини пропуску строку, а також поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі осіб, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ф.Г. Сокол