Справа №592/4506/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1436/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Різниченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

24 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01 червня 2003 року по 17 січня 2017 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське МНВО», працюючи слюсарем-ремонтником ливарної дільниці. Наказом ПАТ «Сумське МНВО» № 344/ВК від 17 січня 2017 року він був звільнений за власним бажанням у звязку із невиконанням власником умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Починаючи з середини 2016 року, відповідач почав затримувати виплату заробітної плати, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день звільнення склала 20089 грн. 62 коп. Вказана заборгованість у день його звільнення виплачена не була, а відповідач провів її виплату лише 06 квітня 2017 року, тобто після подачі ним позовної заяви про стягнення заборгованості (справа № 592/2914/17).

Таким чином, період затримки розрахунку при його звільненні по день здійснення виплати заборгованості по заробітній платі становить з 18 січня 2017 року по 05 квітня 2017 року включно, тобто 55 робочих днів.

Просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 січня 2017 року по 05 квітня 2017 року включно у розмірі 6733 грн. 65 коп., з послідуючим утриманням всіх податків і обов'язкових платежів.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське МНВО» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 січня 2017 року по 17 березня 2017 року у сумі 6776 грн. 00 коп. з послідуючим утриманням всіх податків і обовязкових платежів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське МНВО» в дохід держави судовий збір у сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське МНВО», посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині стягнення з ПАТ «Сумське МНВО» на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши суму стягнення у цій частині з 6776 грн. до 5082 грн., з послідуючим утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції при визначенні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не врахував той факт, що у ПАТ «Сумське МНВО» діє режим неповного робочого тижня (понеділок, вівторок, середа), встановлений наказом товариства № 75 від 21 березня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, позивача, який проти скарги не заперечував, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 01 червня 2003 року по 17 січня 2017 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське МНВО» (а.с. 7).

Згідно з наказом ПАТ «Сумське МНВО» № 344/ВК від 17 січня 2017 року позивача звільнено з роботи за власним бажання у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 7).

З довідки ПАТ «Сумське МНВО» № 16-07/627 від 08 червня 2017 року убачається, що середньоденна заробітна плата позивача становить 154 грн. Заборгованість по заробітній платі в сумі 20089 грн. була виплачена ОСОБА_3 17 березня 2017 року, що підтверджується видатковим касовим ордером від 06 квітня 2017 року (а.с. 30-31).

Відповідно до наказу ПАТ «Сумське МНВО» № 75 від 21 березня 2014 року. у ПАТ «Сумське МНВО» встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями : понеділок, вівторок, середа (а.с. 32).

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про порушення ПАТ «Сумське МНВО» трудового законодавства, а саме вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України щодо своєчасної виплати заробітної плати позивачу.

Проте, з розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, визначеного судом першої інстанції, погодитись не можна.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, за положеннями ст. 117 КЗпП України, обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно із п. 5 Порядку, нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи, що на момент звільнення позивача належні йому від підприємства суми при звільненні не були виплачені вчасно, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Проте, визначаючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи. Судом не враховано, що згідно із наказом ПАТ «Сумське МНВО» № 75 від 21 березня 2014 року, на підприємстві встановлений триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа.

З урахуванням наказу ПАТ «Сумське МНВО» № 75 від 21 березня 2014 року про триденний робочий тиждень, кількість робочих днів на підприємстві за період з 18 січня 2017 року по 05 квітня 2017 року складає 33 робочих дні (січень 6 робочих днів; лютий -12 робочих днів; березень 12 робочих днів; квітень 3 робочі дні). Враховуючи, що середньоденна заробітна плата позивача становить 154 грн., на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 5082 грн. (154 грн. х 33 робочі дні) з утриманням всіх податків та інших обовязкових платежів, а не у розмірі 6776 грн., як стягнено судом першої інстанції.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову на 75 % (5082 грн. х 100% : 6776 грн.), слід стягнути з ПАТ «Сумське МНВО» в дохід держави 480 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (640 грн. х 75% : 100%) та у звязку із задоволенням апеляційної скарги на 100 %, компенсувати ПАТ «Сумське МНВО» за рахунок держави 704 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та судових витрат, на підставі п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2017 року змінити в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 січня 2017 року по 05 квітня 2017 року в сумі 5082 гривні з подальшим відрахуванням податків та інших обовязкових платежів та в дохід держави 480 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» за рахунок держави 704 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -