АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 753/319/17-ц Головуючий в 1 інстанції - Колесник О.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6877/2017 Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М., Іванченка М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалась на те, що спільне життя у сторін не склалось, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, тому вважає, що сім'я подружжя розпалась остаточно, терміну для примирення призначати не потрібно. Крім того від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю, яка і дбає про її життя. Відповідач з вказаного часу надавав не достатню матеріальну допомогу на утримання доньки. Тому просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини в розмірі 3000 грн. щомісяця.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позов визнали частково, пояснивши, що з розірванням шлюбу відповідач погоджується як за змістом, так і за обґрунтуванням, однак щодо стягнення аліментів, то відповідач кожного місяця надавав позивачу грошові кошти на утримання дитини. Оскільки ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем і його щомісячний дохід є мінливий і нерегулярний, тому він може сплачувати аліменти в розмірі 1600 - 1800 грн. щомісяця.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.04.2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задоволено частково.

Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області 15.07.2006 року, актовий запис №293 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Після розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому - ОСОБА_2; їй - ОСОБА_1Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Свердловська, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 працюючого ФО-П, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.12.2016 року і до досягнення нею повноліття, в задоволенні стягнення решті розміру аліментів відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь держави 640 грн. судового збору в частині вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору в частині вимог про розірвання шлюбу.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його змінити в частині визначення розміру аліментів та індексації та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн. щомісяця з подальшою індексацією відповідно до Закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з21.16.2016 року і до досягнення нею повноліття.

Вказувала, що ухвалюючи рішення, суд порушив норми матеріального та процесуального права, стягнув аліменти без індексації відповідно до Закону, не врахував матеріальне становище платника аліментів, визначив розмір аліментів, не придавши значення тому, що відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності, має достатній рівень доходу, нерухоме майно, транспортний засіб, має гроші на послуги адвоката, а отже може сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. щомісяця, враховуючи визначення розміру аліментів в аналогічна справах при подібних правовідносинах і доходах фізичної особи-підприємця. Також зазначила, що дитина у цьому році піде до школи, для чого потрібно забезпечувати її шкільним приладдям у зоні АТО, де ціни на товари є значно вищими.

До апеляційного суду позивач не з'явилась просила розглянути справу без неї.

Представник відповідача заперечував проти задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а є твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що 15.07.2006 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №293 (а.с. З).

Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Судом встановлено, що сторони проживають окремо в різних помешканнях і відповідач надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, однак мати дитини, позивачка по справі, бажає отримувати аліменти у визначеному законом порядку.

Відповідач у судовому засіданні надав виписку з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців (а.с.33-34), з якої вбачається, що ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем. За його звітністю та книгою обліку доходів він має не регулярний мінливий щомісячний дохід (а.с.38-65). Відповідно до наданих відповідачем документів його щомісячний прибуток за рік, що передував зверненню до суду не перевищував 6 тисяч гривень в місяць. Лише в вересні 2016 року прибуток склав 7686 грн.

Визначаючи розмір аліментів в сумі 1800 грн. щомісячно, суд врахував зазначені в ст. 182 СК України обставини, стан здоров'я відповідача, вік та стан здоров'я дитини, а також наявність у відповідача мінливого не регулярного щомісячного доходу, та його розмір.

Вказаний висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги стосовно необхідності у резолютивній частині оскаржуваного рішення робити вказівку на подальшу індексацію аліментів, колегія суддів не приймає з огляду на таке.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII, то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що за наявності підстав, визначених цим законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Таким чином обов'язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення, керуючись при цьому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078, з наступними змінами та доповненнями.

Отже, оскільки розмір аліментів підлягає індексації, згідно ст. 184 СК України та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідна індексація проводиться автоматично на стадії виконання рішення суду про стягнення аліментів, а тому судом першої інстанції порушень чи неправильного застосування відповідних норм матеріального права допущено не було.

Доводи скарги про те, що суд не врахував майновий стан відповідача є безпідставні. З наданих суду доказів, про доходи відповідача не вбачається, що останній має фінансову можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж присудив суд. Присуджена судом сума складає приблизно третину від всього доходу відповідача. Посилання позивача на наявність у відповідача автомобіля не доводить, що останній на даний час має такі доходи з яких би міг сплачувати аліменти в сумі 3000 грн. щомісячно. Позивач по справі апеляційному суду доказів про такі доходи не надала та не спростувала ті довідки, які надав суду першої інстанції відповідач про свої доходи фізичної особи підприємця.

Посилання в скарзі на те, що дитина у цьому році піде до школи, для чого потрібно забезпечувати її шкільним приладдям у зоні АТО, де ціни на товари є значно вищими, на правильність оскаржуваного рішення не впливають, так як суд першої інстанції врахувавши дійсні обставини справи, стягнув аліменти в розмірі 1800 грн. 00 коп., що відповідає прожитковому мінімуму для дітей відповідної вікової категорії передбаченого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». При цьому, колегією суддів враховується і те, що відповідно до ст. 180 СК України не тільки батько, а і мати повинна нести витрати по матеріальному забезпеченню дитини.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що стягнувши аліменти у твердій грошовій сумі, місцевий суд зайво зазначив у резолютивній частині рішення «але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», оскільки це не передбачено положеннями ст. 184 СК України.

За таких обставин з резолютивної частини рішення підлягають виключенню слова «але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», а рішення в цій частині зміні, через порушення судом норм матеріального права.

Рішення суду в частині вимоги про розірвання шлюбу сторонами не оскаржене, і відповідно не перевірялось апеляційним судом в цій частині.

Крім того, колегія суддів роз'яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

На підставі ст. ст.181, 184 Сімейного кодексу України, та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року змінити, виключити з четвертого абзацу резолютивної частини рішення слова «але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: