АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1401/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Уманської місцевої прокуратури на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що ОСОБА_8 померла 4 жовтня 2001 року і після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 4,06 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області.

Таким чином, цивільні відносини виникли до набрання чинності ЦК України від 1 січня 2004 року, оскільки спадщина відкрилася у 2001 році.

ОСОБА_8 була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_9, у його домоволодінні з 1961 року по 2000 рік. ОСОБА_9 помер 13 жовтня 1994 року.

Позивачі є племінниками ОСОБА_9 та ОСОБА_8.

Тітка ОСОБА_7 ОСОБА_8 працювала в колгоспі імені Пархоменка з 1 січня 1950 року по 10 квітня 1984 року, а за рахунок технічної помилки в книзі розрахунків по оплаті ОСОБА_8 рахується як ОСОБА_10, адже проживала однією сімєю з 1961 року з ОСОБА_9. Сертифікат про право на земельну частку (пай) видано було також на імя ОСОБА_10.

Колгосп імені Пархоменка був переіменований в Кооперативно-пайове підприємство «Лан» на підставі рішення, оформленого протоколом загальних зборів колгоспників № 2 від 14 липня 1992 року. Кооперативно-пайове підприємство «Лан» на підставі рішення оформленого протоколом № 3 від 1 березня 2000 року зборів пайовиків-співвласників реорганізоване в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Лан».

ОСОБА_8 за життя не отримала державний акт про право власності на земельну ділянку, але це не є підставою для обмеження права спадкоємців на спадкування права на земельну частку (пай), оскільки спадкодавця було включено до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю та набула право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, тому позивачі мають право на успадкування права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_8

Просили суд визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право по 1/2 за кожною земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,06 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Лан» в адміністративних межах Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) за № 727 від 24 січня 1997 року, як спадкоємцям за законом після смерті ОСОБА_8.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Уманська місцева прокуратура в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вирішити питання щодо судових витрат.

Заслухавши прокурора, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8, померлої 4 жовтня 2001 року, яка за життя набула право на спірну земельну частку і в підтвердження вказаного права отримала сертифікат серії ЧР № 127433. Позивачі спадщину фактично прийняли та використовують її за призначенням, але у звязку із неодержанням за життя спадкодавцем державного акту, позбавлені можливості оформити своє право на спадкове майно.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, є: батьком ОСОБА_12, матірю ОСОБА_13. (а.с. 14)

Згідно свідоцтва про народження серії ЯЖ № 883427, батьками ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3, є: ОСОБА_15, матірю ОСОБА_16. (а.с. 16)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР № 299739, ОСОБА_17 та ОСОБА_14 зареєстрували шлюб 1 травня 1977 року. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_17, дружини ОСОБА_17. (а.с. 18)

Згідно свідоцтва про народження серії ІV-УР № 1708645, батьками ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_4, є: батьком ОСОБА_15, матірю ОСОБА_16. (а.с. 19)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР № 450319, ОСОБА_19 та ОСОБА_18, зареєстрували шлюб 22 серпня 1987 року. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_19, дружини ОСОБА_19. (а.с. 20).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-СР № 033696, виданого Ладижинською сільською радою Уманського району Черкаської області, ОСОБА_16 померла 18 квітня 2006 року. (а.с. 8)

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-СР № 151156, виданого виконкомом Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, ОСОБА_9 помер 13 жовтня 1994 року. (а.с. 9)

Згідно довідки, виданої 4 листопада 2015 року вих. № 1420, Ладижинською сільською радою Уманського району Черкаської області на підставі погосподарських книг за 1961-2000 роки, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_6 в домоволодінні ОСОБА_9. ОСОБА_8 померла 4 жовтня 2001 року, реєстрацію смерті проведено Ладижинською сільською радою (за місцем поховання), актовий запис від 4 жовтня 2001 року № 39 та було видано свідоцтво про смерть. (а.с. 10)

Згідно повідомлення управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області від 11 листопада 2015 року вих. № 28-99.3-1611/15-15, у відповідності до земельно-облікових документів управління за ОСОБА_10 обліковується земельна частка (пай) в розмірі 4,06 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Лан» в адміністративних межах Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області (розпорядження Уманської РДА № 25 від 10 лютого 2003 року) згідно сертифікату серії ЧР № 127433, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 727 від 24 січня 1997 року. (а.с. 11)

Згідно довідки СТОВ «Лан», виданої 9 листопада 2015 року вих. № 79, ОСОБА_8 працювала в колгоспі ім. Пархоменка з 1 січня 1950 року по 10 квітня 1984 року. З вини працівників бухгалтерії була допущена помилка в книгах розрахунків по оплаті праці вона рахувалася під прізвищем ОСОБА_10. (а.с. 12)

Згідно довідки СТОВ «Лан», виданої 9 листопада 2015 року вих. № 80, колгосп ім. Пархоменка був перейменований в КПП «Лан» (кооперативно-пайове підприємство з 14 липня 1992 року, рішення загальних зборів колгоспників від 14 липня 1992 року, протокол № 2). КПП «Лан» реорганізовано в СТОВ «Лан» (сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю з 1 березня 2000 року рішення, зборів пайовиків-співвласників від 1 березня 2000 року протокол № 3). (а.с. 12)

Згідно довідки Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, виданої 4 листопада 2015 року вих. № 1421, спадкодавець ОСОБА_9, до дня смерті 13 жовтня 1994 року постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_7. Разом з ним на день його смерті постійно проживала та була зареєстрована співмешканка ОСОБА_8 (а.с. 13)

Після смерті спадкодавця, позивачам стало відомо, про те, що померлій ОСОБА_8 належало право на спірну земельну ділянку.

У встановлений законом строк спадкоємці за законом чи заповітом із заявами про прийняття спадщини на право на вказані землі не звертались.

Разом з цим установлено, що ОСОБА_6Я та ОСОБА_7 також не звертались в Уманську державну нотаріальну контору із заявами про прийняття даної спадщини, а саме на право земельних часток (паїв).

ОСОБА_6Я та ОСОБА_7, є племінниками співмешканця померлої ОСОБА_8Г та не були кровними родичами останньої.

Так, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 (2001 рік) спадкові правовідносини були врегульовані нормами Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 р.), яким передбачено дві черги спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) до спадкоємців першої черги відносяться діти, у т.ч. народжені після смерті спадкоємця, дружина (чоловік), батьки померлого. Також онуки та правнуки спадкодавця, якщо ж на час відкриття спадщини не було в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

До другої черги спадкоємців законодавець відніс братів, сестер, діда та бабу померлого (ст. 530 Цивільного кодексу УРСР, 1963 року).

Спадкування майна за законом після смерті спадкодавця іншими особами, в тому числі племінниками Цивільним кодексом УРСР (1963 року)не передбачено.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_8 не входять.

Вказані вимоги цивільного законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини, суд при ухваленні рішення не врахував, натомість прийшов до безпідставного висновку про необхідність застосування положень Цивільного кодексу України 2003 року.

Згідно з п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої даної Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Тобто, правила книги шостої Цивільного кодексу України можуть бути застосовані лише до спадщини, яка відкрилася і не була прийнята ніким із спадкоємців право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529-531 Цивільного кодексу УРСР (1963 року).

З огляду на наведене, суд протиправно, всупереч встановленому законом порядку, визнав право власності у порядку спадкування на земельну ділянку за позивачами, які до кола спадкоємців за законом не відносяться ся та до спадкування не закликалися.

Відповідно до 524 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), зазначено про підстави спадкоємства, зокрема спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини чи спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності Цивільного кодексу УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. Цивільний кодекс УРСР не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів вбачає, що оскільки після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, яка у встановленому законом порядку не прийнята, спадкоємці за законом та заповітом відсутні, тому дане спадкове майно яке складається з права на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката серії ЧР № 127433 виданого Уманською районною державною адміністрацією 24 січня 1997 згідно з ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу УРСР переходить до держави.

Оскаржуваним рішенням передано у власність фізичним особам (які не є спадкоємцями по закону) право на земельну ділянку із державного земельного фонду, що суперечить ст. 555 Цивільного кодексу УРСР !(1963 року) та порушує інтереси держави.

Конституцією України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" №5245-УІ від 6 вересня 2012 року, який набрав чинності 1 січня 2013 року Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області перейняло повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Таким чином позивачі, предявивши позовні вимоги до Ладижинської сільської ради не вірно визначили відповідача, а Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області до участі у справі як належний відповідач не залучався.

За таких обставин ухвалене у справі рішення першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені судові витрати при подачі апеляційної скарги за сплату судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частинах по 303 грн. 17 коп. з кожної, а всього 606 грн. 34 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Уманської місцевої прокуратури задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2016 року у даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь прокуратури Черкаської області судові витрати по 303 грн. 17 коп. з кожної, а всього 606 грн. 34 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :