Справа № 379/893/17 Головуючий у І інстанції Потеряйко С. А.
Провадження № 22-ц/780/4724/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 25.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «СуперКредит» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 21 серпня 2017 року у справі за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и л а:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 19 червня 2015 року між КС «СуперКредит» та ОСОБА_2 було укладеного кредитний договір кредитної лінії № СК-9/0115/15/57/99, відповідно до якого кредитодавець зобовязався надати позичальнику на споживчі потреби фінансовий кредит в розмірі 32 000,00 грн. зі сплатою 54,00 % річних за користування кредитом та з терміном повернення до 19 червня 2020 року.

19 червня 2015 року сторони уклали додатковий договір № 1 до кредитного договору, згідно якого позивач надав відповідачу транш у розмірі 32 000,00 грн., а також погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам.

30 вересня 2015 року сторони уклали додатковий договір № 2 до кредитного договору, в якому домовились про надання траншу в розмірі 900,00 грн., у звязку з чим сума неповернутого кредиту становитиме 31 299,06 грн., а також погоджено новий графік платежів по кредиту та відсоткам з урахуванням раніше сплачених сум.

Оскільки відповідач з 31 жовтня 2016 року платежі в рахунок погашення кредиту та відсотків не вносила, у неї станом на 15 червня 2017 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 49 128,24 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 21 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 19 червня 2015 року між КС «СуперКредит» та ОСОБА_2 було укладеного кредитний договір кредитної лінії № СК-9/0115/15/57/99, відповідно до якого кредитодавець зобовязався надати позичальнику на споживчі потреби фінансовий кредит в розмірі 32 000,00 грн. зі сплатою 54,00 % річних за користування кредитом та з терміном повернення до 19 червня 2020 року.

У п. 3.5. договору сторони визначили строк позовної давності за цим договором у 10 років.

19 червня 2015 року сторони уклали додатковий договір № 1 до кредитного договору, згідно якого позивач надав відповідачу транш у розмірі 32 000,00 грн., а також погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам.

30 вересня 2015 року сторони уклали додатковий договір № 2 до кредитного договору, в якому домовились про надання траншу в розмірі 900,00 грн., у звязку з чим сума неповернутого кредиту становитиме 31 299,06 грн., а також погоджено новий графік платежів по кредиту та відсоткам з урахуванням раніше сплачених сум.

Відповідно до цього графіку відповідач зобовязалася проводити погашення кредиту та нарахованих процентів не пізніше 20-го числа кожного місяця, сумами, не меншими, ніж вказані у графіку платежів додаткового договору № 2.

Встановлено, що КС «СуперКредит» свої зобовязання за кредитним договором виконала у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 грошові кошти у вигляді траншів у вищевказаних розмірах, що підтверджується заявами відповідача та видатковими касовими ордерами від 19 червня та 30 вересня 2015 року відповідно.

Проте ОСОБА_2 прийняті на себе зобовязання належним чином не виконувала, з 31 жовтня 2016 року платежі в рахунок погашення кредиту та відсотків не вносила, а тому станом на 15 червня 2017 року за нею рахується заборгованість в загальному розмірі 49 128,24 грн., з яких: 24 153,32 грн. - заборгованість за кредитом; 19 132,77 грн. - заборгованість за відсотками та 5 842,15 грн. пеня від простроченої заборгованості по сплаті кредиту за період з 20 серпня 2015 року по 15 червня 2017 року, що має своє відображення в розрахунку заборгованості.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі рішення третейського суду з поручителів відповідача достроково стягується заборгованість за кредитним договором, а тому подвійне стягнення такої заборгованості не допускається.

Однак колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі шляхом укладення додаткових угод до кредитного договору з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Право та обовязок» від 27 жовтня 2016 року з поручителів за кредитним договором кредитної лінії № СК-9/0115/15/57/99 від 19 червня 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КС «СуперКредит» стягнуто солідарно заборгованість за кредитом в загальному розмірі 37 729,74 грн. (сума неповернутої частини кредиту 24 153,32 грн., сума нарахованих процентів станом на 25 жовтня 2016 року 12 206,50 грн., сума нарахованої пені за прострочення виконання кредитного договору за період з 20 серпня 2015 року по 25 жовтня 2016 року 1 369,92 грн.; сума третейського збору 1 378,00 грн., сума витрат на правову допомогу 1 970,00 грн.).

23 лютого 2017 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчі листи № 757/58991/16-ц, які на даний час перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обовязку у повному обсязі одним із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обовязку кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Предявивши вимогу до одного із солідарних боржників, який не задовольнив цю вимогу, кредитор має право предявити вимогу до іншого солідарного боржника.

Вирішуючи спір, на наведені положення закону суд першої інстанції належної уваги не звернув, не врахував, що наявність рішення третейського суду про стягнення заборгованості за кредитним договором із поручителів не є перешкодою для предявлення окремого позову до самого боржника та дійшов помилкового висновку, що вимоги до ОСОБА_2 як до одного із солідарних боржників є безпідставними, а як наслідок не підлягають судовому захисту.

Посилання суду на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ є нерелеватним спірним правовідносинам, оскільки кредитна заборгованість не погашена, вимога до боржника не предявлялася і дія кредитного договору не припинена.

Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб із зазначених ними підстав та в межах заявлених ними вимог (ст. 31 ЦПК України). Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову не ґрунтується на поданих сторонами доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені позивачем, а саме 1 600,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 760,00 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 3 360,00 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 310, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «СуперКредит» задовольнити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 21 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» заборгованість за кредитним договором кредитної лінії № СК-9/0115/15/57/99 від 19 червня 2015 року в загальному розмірі 49 128,24 грн. (сорок девять тисяч сто двадцять вісім гривень двадцять чотири копійки), з яких станом на 15 червня 2017 року: 24 153,32 грн. - заборгованість за кредитом; 19 132,77 грн. - заборгованість за відсотками та 5 842,15 грн. пеня від простроченої заборгованості по сплаті кредиту за період з 20 серпня 2015 року по 15 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» 3 360,00 грн. (три тисячі триста шістдесят гривень) сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Ю.М. Кулішенко

ОСОБА_6