Справа № 180/448/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Нанічкіної Н.М.

з секретарями Ганоченко Л.В., Івановою О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Марганець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання незаконним та скасування розпорядження № 106 від 28 квітня 2016 року, стягнення недоотриманих премії та вислуги років, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «МГЗК») № 106 від 28 квітня 2016 року по шахті № 14/15 про позбавлення його 100 відсотків премії та 100 відсотків вислуги років за квітень 2016 року.

Позов обґрунтовано тим, що з лютого 2004 року він працює в ПАТ «МГЗК», з 02 січня 2014 року переведений на відокремлену дільницю шахти № 9/10 - шахту № 14/15 підземним електрослюсарем черговим і по ремонту обладнання 4 розряду. За весь період роботи на підприємстві він сумлінно виконує свої обов'язки, жодного стягнення або зауваження до нього не застосовувалося.

28 квітня 2016 року розпорядженням ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» № 106 його було позбавлено 100 % премії за результатами роботи підприємства за квітень 2016 року та 100% вислуги років за квітень 2016 року за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців ПАТ «Марганецький ГЗК», а саме п. 3.1.8 «Вести себе гідно, утримуватися від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов'язки».

З зазначеним розпорядженням він ознайомлений не був, про позбавлення премії та вислуги років не попереджався, а дізнався про це при ознайомленні зі своїм електронним корінцем. Тільки після офіційного звернення до керівництва ПАТ «МГЗК» йому було надано копію розпорядження № 106 від 28 квітня 2016 року.

Також, працівниками ПАТ «МГЗК» був складений акт про те, що з цим розпорядженням адміністрація шахти 14/15 намагалась 29 квітня 2016 року його ознайомити, але він від ознайомлення відмовився. Останнє не відповідає дійсності, оскільки ніхто його не ознайомлював з розпорядженням, акт складено вже після його звернення зі скаргою до керівництва, оскільки він підписаний начальником підготовчої дільниці ОСОБА_4, який на момент начебто «підписання» акту знаходився у відпустці.

Вважає, що оскільки протиправними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, просив також стягнути з ПАТ «Марганецький ГЗК» 10000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили його задовольнити в повному обсязі.

Позивач пояснив, що 19 квітня 2016 він приїхав на роботу в третю зміну, яка починається о 14:30 годині, о 14:00 годині пройшов передзмінний медогляд та прямував для отримання наряду на роботу в нарядну кімнату, яка знаходиться в одній будівлі з медпунктом. На його шляху в двірному пройомі стояв виконуючий обов'язки заступника головного механіка шахти № 14/15 ОСОБА_5 та розмовляв з робочим. ОСОБА_5 був одягнутий в дуже брудний робочий одяг, бо повернувся з нульової зміни, яка закінчилася о 13:12 годині, тому він попросив ОСОБА_5 відійти в сторону, щоб було можливо пройти і не забруднитися об його одяг, на що останній відповів, що він є інженерно-технічним робітником і де хоче, там і стоїть. Після цього між ними виникла словесна перепалка, в якій була присутня нецензурна лайка з обох боків, крім того Дворніков погрожував йому, що він матиме проблеми на роботі. Конфлікт відбувся в неробочий час, до початку третьої зміни. Свідком конфлікту був робітник ОСОБА_6

Після зазначеного конфлікту ОСОБА_5 було подано докладну записку. На оперативній нараді під головуванням головного інженера ОСОБА_7 він надав пояснювальну записку та вибачився перед ОСОБА_5, який погодився, що конфлікт владнано. Тому позбавлення його премії та надбавки за вислугу років були для нього несподіваними.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що відповідач позов не визнає, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях, наданих до суду.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у до ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» в 2004 році. На даний час він працює в ПАТ «Марганецький ГЗК» підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 4 розряду з січня 2014 року (а.с.7).

27 березня 2014 року позивач був ознайомлений з Правилами внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Марганецький ГЗК», п/н 95 (а.с.40).

Згідно доповідної виконуючого обовязки заступника головного механіка шахти № 14/15 ПАТ «Марганецький ГЗК» ОСОБА_5, 19 квітня 2016 року о 14 годині 05 хвилин він при вході на сходи навпроти лампової спілкувався з гірничим майстром ОСОБА_8 Повз нього проходив ОСОБА_1 З невідомих йому причин, ОСОБА_1 вів себе неадекватно, без причини в присутності людей з нульової зміни, при гірничому майстрі в дуже грубій формі висловлювався в його бік нецензурною лайкою, на зауваження не відреагував (а.с.42).

Розпорядженням № 106 по шахті №14/15 від 28 квітня 2016 року (далі Розпорядження № 106) підземного електрослюсаря чергового та по ремонту обладнання 4 розряду ОСОБА_1 на підставі доповідної виконуючого обовязки заступника головного механіка шахти № 14/15 ОСОБА_5, було позбавлено 100% премії за квітень 2016 року та 100% винагороди за вислугу років за квітень 2016 року за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників та службовців ПАТ «Марганецький ГЗК», а саме п.3.1.8 «Поводити себе гідно, утримуватися від дій, що заважають іншим працівника виконувати їх трудові обовязки». Розпорядження № 106 підписане начальником шахти № 14/15 ОСОБА_9.

Того ж дня, 28 квітня 2016 року позивачем написано пояснювальну записку, в якій він висловив жаль з приводу конфлікту з ОСОБА_5 та визнав свою провину (а.с.41).

29 квітня 2016 року комісією у складі начальника підготовчої дільниці ОСОБА_4, гірничого майстра ОСОБА_10, механіка СГМ ОСОБА_5 складено акт про те, що комісія запропонувала п/з електрослюсарю 4 р. ОСОБА_1 ознайомитися з розпорядженням № 106 від 28.04.16 під підпис. ОСОБА_1 ознайомитися та підписувати розпорядження відмовився (а.с.39).

Позивач вважає, що його позбавлено премії та надбавки за вислугу років незаконно, оскільки конфлікт з ОСОБА_5 владнано, він приніс пробачення, а ОСОБА_5 їх прийняв. Крім того, з розпорядженням він не був ознайомлений, і акт від 29 квітня 2016 року про його відмову ознайомитися з розпорядженням складено не 29 квітня, оскільки ОСОБА_4 на той час перебував у відпустці і фізично не міг скласти та підписати даний акт.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структура заробітної плати визначається Законом України «Про оплату праці».

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме:

основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників (ст.8 Закону «Про оплату праці).

Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Тобто, законодавством не передбачено державне регулювання преміювання та винагороди за вислугу років, крім підприємств, заснованих на державній або комунальній власності.

Правове регулювання преміювання та інших винагород належить до кола повноважень підприємства. За змістом положень Закону України «Про оплату праці» виплата премії та винагород є правом роботодавця, а не обовязком.

Питання преміювання та винагороди за вислугу років регулються локальними положеннями.

Як вбачається з матеріалів справи, трудові і соціально-економічні відносини з питань організації праці, умов охорони та оплати праці, гарантії пільг і компенсації щодо побутового, культурного і соціального обслуговування працівників ПАТ «Марганецький ГЗК» регулюються Колективним договором між правлінням та трудовим колективом на 2012 рік, прийнятим на конференції трудового колективу 22 грудня 2011 року (далі Колективний договір) (а.с.17-24).

Дія Колективного договору поширюються на всіх працівників комбінату (п.1.4).

Згідно пунктів 2.11 та 2.12 Колективного договору преміювання за виконання особливо важливої роботи на строк її виконання здійснювати у відповідності із затвердженим Положенням. Правління сплачує щомісячно винагороду за вислугу років всім працівникам комбінату у відповідності до затвердженого Положення.

Відповідно до п.5 Положення про преміювання працівників основних та допоміжних цехів ПАТ «Марганецький ГЗК» за виконання кількісних та якісних показників роботи на виробництві, яке введено в дію з 01 травня 2010 року, працівники позбавляються премії повністю або частково, в тому числі за порушено правил внутрішнього трудового розпорядку.

Повне або часткове позбавлення премії здійснюється за той звітний період, в якому здійснено упущення в роботі та оформляється наказом (розпорядженням) голови правління або розпорядженням начальника цеха за поданням начальника дільниці, зміни, майстра (а.с.43).

Також, відповідно до Положення про виплату одноразової винагороди за вислугу років працівникам ВАТ «Марганецький ГЗК», що введено в дію з 01 квітня 2004 року, зі змінами, внесеними спільною постановою Правління і Профкому ВАТ «Марганецький ГЗК» № 427/29 від 29 грудня 2006 року, розділ 4 даного Положення викладено в такій редакції: 4.1. За порушення правил охорони праці і техніки безпеки, протипожежної безпеки, порушення трудової і виробничої дисципліни, невиконання вимог наказів та розпоряджень керівництва, невиконання вимог посадової чи робочої інструкції працівник може бути позбавлений до 100 відсотків від суми винагороди. 4.3. Зменшення розміру винагороди за вислугу років оформляється наказом (розпорядженням) голови правління, розпорядженням заступника голови правління керівника функціонального направлення або розпорядженням начальника цеха, з обовязковим зазначенням причин і ознайомленням з наказом (розпорядженням) працівника під підпис.

Відповідно до ст.12 Кодексу законів про працю України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників та службовців ВАТ «Марганецький ГЗК» затверджені Конференцією трудового колективу від 07 серпня 2007 року» (далі Правила).

Згідно п.1.2 Правила внутрішнього трудового розпорядку мають на меті сприяти вихованню працівників та службовців сумлінному ставленню до праці, зміцненню трудової дисципліни і організації праці, раціональному використанню робочого часу, високій якості роботи, підвищенню продуктивності та ефективності виробництва.

Всі питання, повязані із застосуванням правил внутрішнього трудового розпорядку, вирішуються адміністрацією гірничо-збагачувального комбінату в межах наданих їй прав, а у випадках, передбачених діючим законодавством та правилами внутрішнього трудового розпорядку разом або за погодженням з комітетами профспілок комбінату (п.1.3 Правил).

Правила містять розділ «Основні обовязки працівників і службовців», в пункті 3.1.8 якого зазначено, що працівники і службовці зобовязані поводити себе гідно, утримуватися від дій, що заважають іншим працівника виконувати їх трудові обовязки.

Пунктом 7.2 Правил передбачено застосування інших заходів стягнення згідно Положень, що діють у ВАТ «Марганецький ГЗК», зокрема: позбавлення премій повністю або частково, зниження до 50% винагороди за вислугу років (п.7.2.1, п.7.2.3).

Позивач визнав, що конфлікт між ним і ОСОБА_5 дійсно мав місце, зазначив, що конфлікт було владнано, він приніс вибачення, а ОСОБА_5 прийняв його вибачення.

Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_5 підтвердив даний факт.

Однак, як встановлено судом, доповідна записка ОСОБА_5 не була відкликана, тому начальник шахти ОСОБА_9 діяв в межах наданих йому повноважень і позивач правомірно був позбавлений премії та доплати за вислугу років за квітень 2016 року.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Марганецький ГЗК» про визнання незаконними та скасування розпорядження № 106 від 28.04.2016 року по шахті №14/15не підлягають задоволенню, оскільки видаючи зазначений розпорядження начальник шахти № 14/15 ОСОБА_9 діяв в межах своєї компетенції відповідно до Положення про преміювання працівників основних та допоміжних цехів ПАТ «Марганецький ГЗК» за виконання кількісних та якісних показників роботи на виробництві та Положення про виплату одноразової винагороди за вислугу років працівникам ВАТ «Марганецький ГЗК».

Суд не приймає доводи позивача щодо не ознайомлення його з розпорядженням, оскільки таке спростовується актом від 29 квітня 2016 року, складеним комісією у складі начальника підготовчої дільниці ОСОБА_4, гірничого майстра ОСОБА_10, механіка СГМ ОСОБА_5 складено акт про те, що комісія запропонувала п/з електрослюсарю 4 р. ОСОБА_1 ознайомитися з розпорядженням № 106 від 28.04.16 під підпис. ОСОБА_1 ознайомитися та підписувати розпорядження відмовився.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_4 на той час перебував у відпустці і не міг складати даного акту, не є переконливими.

Свідки та представник відповідача зазначили, що ОСОБА_4, який є начальником дільниці, міг під час відпустки прибути на робоче місце для закриття нарядів. Доказів того, що ОСОБА_4 був відсутній на шахті № 14/15 29 квітня 2016 року суду не надано.

Суд враховує, що ОСОБА_4 підписував акт про відмову позивача ознайомитися з розпорядженням не як посадова особа, а як свідок, отже, питання правомірності підписання ним акту не стоїть.

Також, допитаний у якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_1 викликали на оперативну нараду з приводу конфлікту і попереджали його про застосування заходів стягнення за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. Показання свідка ОСОБА_5 позивач не спростував.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 повідомили суду лише, що були свідками конфлікту ОСОБА_1 з ОСОБА_5, ініціатором якого був позивач. Однак факт конфлікту ніким не оспорюється.

Позивач посилається на те, що інцидент з ОСОБА_12 стався не на робочому місці та не в робочий час. Він приїхав на роботу в третю зміну, яка починається о 14:30, і о 14 годині він прямував для отримання наряду на роботу в нарядну кімнату, коли зіткнувся з ОСОБА_5, тому, на його думку, притягнення його за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку є неправомірним

Суд не погоджується з цим, оскільки відповідно до ст.57 Кодексу законів про працю України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Згідно п.5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для робочих та службовців ПАТ «МГЗК» робочий час в цехах та інших структурних підрозділах починається з моменту приходу працівника на робоче місце і закінчується моментом його залишення

Згідно наданого суду Режиму роботи шахти № 14/15 ПАТ «Марганецький МГЗК» на 2016 рік (а.с.48) підземні працівники шахти 3 зміни прибувають на шахту о 13 годині 47 хвилин, обідають, отримують наряд о 14 годині, перевдягаються до 14 години 30 хвилин. Робочий час під землею з 14 години 30 хвилин до 21 години 42 хвилин. Отже, робочий час включає в себе як час знаходження під землею, так і час, коли здійснюються всі підготовчі дії до трудового процесу, медогляд, перевдягання, отримання наряду, в тому числі і час відпочинку, прийому їжі.

Конфлікт стався 19 квітня 2016 року, у третю зміну позивача, в будівлі АБК на території шахти № 14/15, коли ОСОБА_1 прямував за нарядом.

Тобто, конфлікт між позивачем та ОСОБА_5 стався в робочий час та на робочому місці, тобто на території та в час, коли діють Правила внутрішнього трудового розпорядку.

Також, суд вважає безпідставним посилання позивача на ст.147 Кодексу законів про працю України, оскільки його не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни.

Щодо розміру зниження винагороди за вислугу років.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що позивача неправомірно позбавили 100 відсотків надбавки за вислугу років, тоді як Правила внутрішнього трудового розпорядку передбачають зниження винагороди за вислугу років до 50 відсотків.

Як встановлено судом, пункт 7.2.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку дійсно передбачає як захід стягнення зниження винагороди за вислугу років до 50 відсотків.

Разом з тим пункт 7.2 Правил передбачає заходи стягнення згідно Положенням, що діють у ВАТ «МГЗК».

Згідно п.4.1 Положення про виплату одноразової винагороди за вислугу років працівник може бути позбавлений до 100 відсотків від суми винагороди.

Оскільки Положення про виплату одноразової винагороди за вислугу років є спеціальним локальним актом, що регулює порядок виплати одноразової винагороди за вислугу років, в тому числі питання його зменшення, і розділ VII Правил внутрішнього трудового розпорядку «Стягнення за порушення трудової дисципліни» відсилає до Положення про виплату винагороди за вислугу років, яке передбачає до 100 відсотків зниження, суд вважає, що відповідач правомірно скористався своїм правом на зменшення винагороди за вислугу років в розмірі 100 відсотків.

Таким чином, аналізуючи пояснення учасників судового розгляду, письмові документи, показання свідків, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав, а тому суд вважає правомірними дії відповідача.

У звязку з цим, позовні вимог ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, в тому числі і вимога щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки право на стягнення такої може виникнути лише у разі визнання судом дій відповідача незаконними.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Марганецький міський суд Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. М. Нанічкіна