Провадження №22-ц/772/3167/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сільченко О. В.
Доповідач :Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 рокуСправа № 2-887/11м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Рибчинського В. П.

за участі: секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Вінницької області в залі судових засідань № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2011 року, ухваленого під головуванням судді Сільченко О. В. в залі суду, повний текст складено 24.11.2011 року,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, однак вона не може оформити спадщину на будинок із погосподарськими спорудами, по тій причині, що в нотаріальній конторі їй було відмовлено, так як у технічному паспорті на будинок зазначено, що батькові належить лише 1/3 частина будинку, а 2/3 частини належать ОСОБА_3. Однак згідно договору дарування від 01.11.1990 року ОСОБА_3 подарував свої 2/3 частки будинковолодіння її батьку, тому просила визнати за нею право власності на: житловий будинок загальною площею 70, 7 кв. м., житловою площею 16, 4 кв. м., позначений на плані літерою "А", веранду "а1", сарай "Б", сарай "В", убиральню "В1", баню "Г", та земельну ділянку розміром 0, 51 га, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2011 року позов задоволено повністю, за ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування за законом на належні ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року наступні об'єкти: житловий будинок загальною площею 70, 7 кв. м., житловою площею 28, 7 кв. м. позначений на плані літерою "А", веранду позначену на плані літерою "а1", сарай - літерою "В", сарай- літерою "Б", убиральню- літерою "В1", баню- літерою "Г", які розташовані в АДРЕСА_1, та на присадибну земельну ділянку в розмірі 0,51 га, для ведення особистого підсобного господарства, з яких під будівлями - 150 кв. м.; під двором - 150 кв. м.; під садом - 200 кв. м., рілля - 0, 46 га, яка розташована в АДРЕСА_1.

Дізнавшись про таке рішення суду, ОСОБА_3, який не брав участі в справі, подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не було з'ясовано, яке саме майно входить до складу спадщини, зокрема, чи входить до складу спадщини цілий житловий будинок, чи його частина. Задовольняючи позов суд не врахував, що спадкодавцю належала тільки 1/3 частина будинку, не залучив іншого співвласника до участі у справі в якості співвідповідача, не дослідив чи може бути цим рішенням порушено права та законні інтереси інших осіб. Стверджує, що на час розгляду справи в суді 2/3 частки спірного житлового будинку було зареєстровано за ним і належить йому на праві особистої власності.

В судовому засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та адвокат Габрук М. А. підтримали подану апеляційн4у скаргу з викладених у ній підстав. Представник ОСОБА_2 - адвокат Косік С. В. заперечив проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом статті 374 ЦПК України, апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і у відповідній частині ухвалює нове рішення або змінює рішення з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України.

По справі встановлено наступне:

- зі свідоцтва про смерть (НОМЕР_1 виданого повторно 25.11.2010 року Літинським ВДРАЦС) слідує, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 58 років (а.с.5);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (серія НОМЕР_2 дата видачі 02.07.1980 року) доведено, що ОСОБА_4 є її батьком (а.с. 6).

- на а.с. 7-9 міститься копія дублікату договору дарування 2/3 частки житлового будинку;

- рішенням 15 сесія 21 скликання Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області від 01.04.1994 року ОСОБА_4 було передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0, 51 га для ведення особистого підсобного господарства (копія рішення а. с. 10);

- згідно довідки виданої Селищенською сільською радою від 17.03.2011 року за № 243 за ОСОБА_4 рахувалась присадибна земельна ділянка площею 0, 51, а саме: під будівлями - 150 кв. м., під двором 150 кв.м., під садом 200 кв. м., рілля - 0, 46 га (копія довідки а. с. 10);

- відповідно до довідки Селищенської сільської ради 02.03.2011 року за № 203 - житловий будинок власником якого рахується ОСОБА_4 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 11);

- в технічному паспорті, копія якого знаходиться на а.с.12 (інвентаризаційна справа № 640) зазначено, що власниками будинку є: ОСОБА_3 - 2/3 ідеальні частки, ОСОБА_4- 1/3 ідеальні частки (а.с. 12);

- після смерті ОСОБА_4 з заявами про прийняття спадщини звернулися донька померлого ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3, заведено спадкову справу № 66/2008, свідоцтво про право на спадщину не видавались, що підтверджується довідкою Літинської нотаріальної контори № 599/02-14 від 28.04.2011 року (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент смерті ОСОБА_4 належало на праві власності наступне майно: будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,51 га за цією ж адресою.

Даний висновок оспорюється в апеляційній скарзі особою, яка не брала участі у справі ОСОБА_3, в спростування висновків суду заявник подав наступні документи:

- копію довідки КП ВООБТІ № 433 від 12.10.2017 року, у якій вказано, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 640 станом на 31.12.2012 року право власності на 2/3 частки житлового будинку з прибудовою та господарськими будівлями розташованого по АДРЕСА_1 09.10.1990 року зареєстровано в КП «ВООБТІ» за ОСОБА_3 та записано в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 3-634 на підставі свідоцтва № 672 про право власності на будинковолодіння від 09.10.1990 року, виданого виконкомом Селищенської сільської ради Літинського р-ну Вінницької обл. на підставі рішення виконкому Літинської районної ради № 96 від 16.06.1988 року (а.с. 40);

- копію технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа № 640, реєстровий № 3-643) виготовленого станом на 12.10.2017 року замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_3 (а.с. 41 - 45);

- копію довідки виданої Селищенською сільською радою 07.08.2007 року № 124 з якої слідує, що ОСОБА_3 похоронив свого брата ОСОБА_4 за власний рахунок;

- копію виписки з погосподарської книги № 8 Селищенської сільської ради за 1986 - 1990 роки за особовим рахунком № НОМЕР_3 ( житловий будинок 2/3 частини), згідно якої, головою двору ( 2/3 житлового будинку, загальною площею 99 кв. м. в . АДРЕСА_1) є ОСОБА_3, члени домогосподарства: дружина ОСОБА_5, дочка ОСОБА_8, син - ОСОБА_3, дочка ОСОБА_3 (а.с. 48);

- копію виписки з погосподарської книги № 8 Селищенської сільської ради за 1986 - 1990 роки за особовим рахунком № НОМЕР_3 ( житловий будинок 1/3 частини), згідно якої, головою двору ( 1/3 житлового будинку, загальною площею 33 кв. м. в . АДРЕСА_1) є ОСОБА_3,

Оцінюючи висновки суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області виходить із такого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, законом визначено порядок прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове нерухоме майно, якого повинні дотримуватись спадкоємці.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

В матеріалах справи наявна довідка Літинської нотаріальної контори № 599/02-14 від 28.04.2011 року (а.с.16), яка підтверджує відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3, інформація про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину відсутня. За таких обставин суд першої інстанції мав би з'ясувати насамперед чи були перешкоди в отриманні свідоцтва на спадщину у позивача, що судом зроблено не було.

Не звернув суд першої інстанції уваги і на те, що з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_4 та не залучив його до участі у справі.

У відповідності до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, при вирішенні даного спору суд мав з'ясувати також і обсяг спадкового майна.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем не було надано жодного правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності померлого ОСОБА_4 на житловий будинок з погосподарський спорудами чи на його частину, на земельну ділянку.

У відповідності до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Суд вважав доведеним право власності ОСОБА_4 на 1/3 частину будинковолодіння взяв на підставі технічного паспорту на будинковолодіння, який не є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на нерухоме майно

Суд вважав доведеним право власності ОСОБА_4 на 2/3 частини будинковолодіння договіром дарування від 01.11.1990 року 2/3 частин будинковолодіння, який, не зважаючи на зазначення в самому ж договорі про необхідність його реєстрації в Вінницькому бюро технічної інвентаризації, зареєстрований в ньому не був (а.с.8-9), хоча й був зареєстрований в виконкомі (ст. 227 чинного на той час ЦК).

Безпідставно судом було взято як правовстановлюючий документ і рішення сільської ради від 01.04.21994 року (а.с.10), яким було вирішено передати ОСОБА_4 у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,51 га для ведення особистого підсобного господарства, адже право власності на земельну ділянку на підставі цього рішення у ОСОБА_4 не виникло.

Тобто суд визнав за позивачкою право власності на майно, не перевіривши чи належало це майно померлому та на підставі чого.

Отже, ухвалене по справі рішення постановлене з порушенням норм матеріального права, а тому з урахуванням положень пункту 2 частини 1 статті 374, пункту 4 частини 1, подану апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2011 року скасувати та ухвалити нове:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. С. Панасюк

підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

головуючий суддя: Т. М. Шемета