Справа №461/2958/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Лялюк Є.Д.

при секретарі судового засідання Станкевич Р.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гавриляк А.В

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "ВіЕс Банк" про захист прав споживача фінансових послуг та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 (громадянство Нігерії) звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 18 лютого 2015 року між ним та Публічним акціонерним товариством "ВіЕс Банк" (далі - ПАТ "ВіЕс Банк") укладено договір № 141452.1.1 про комплексне обслуговування фізичної особи у ПАТ "ВіЕс Банк" (далі - Договір. Відповідно до цього договору йому було відкрито банківський рахунок № НОМЕР_1, на який було зараховано грошові кошти у доларах США у сумі 255 000,00. 04 березня 2015 року позивач отримав через касу банку з цього рахунку 550 доларів США. Також позивач вказував, що в подальшому він звернувся до банку із заявою про перерахування залишку коштів на рахунку на інший його рахунок, проте у здійсненні цього ПАТ "ВіЕс Банк" було відмовлено, з посилання на те, що банк в односторонньому порядку відмовляється від виконання договору. Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив задовольнити його позовні вимоги та зобов'язати ПАТ "ВіЕс Банк" виплатити йому одноразовою операцією грошові кошти у сумі 254 448,90 доларів США.

Позивач у судове засідання не прибув. З'явився його представник, який позов підтримав повністю та просив задовольнити такий у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідач проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні. При цьому вважаючи, що ПАТ "ВіЕс Банк", як суб'єкт первинного фінансового моніторингу, у повній відповідності до вимог Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" правомірно відмовлено в обслуговуванні відкритого позивачу рахунку у зв'язку із встановлення факту подання ним під час здійснення ідентифікації недостовірної інформації, а саме посвідки на тимчасове проживання в Україні. Рахунок відкритий на ім'я позивача банком закрито, залишок коштів по якому перераховано на балансовий рахунок банку.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами у справі 18 лютого 2015 року укладено договір № 141452.1.1 про комплексне обслуговування фізичної особи у ПАТ "ВіЕс Банк", предметом якого було, зокрема, відкриття та обслуговування банківського (поточного) рахунку. Позивачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1, на який 04 березня 2015 року було зараховано 255 000,00 доларів США. У цей же день, позивач через касу банку отримав 550,00 доларів США із цього рахунку, що підтверджується заявою на видачу готівки та випискою по особовому рахунку.

24 квітня 2015 року позивачу було скеровано повідомлення про розірвання ділових відносин та про закриття його рахунку. У повідомленні також містилася інформація про те, що грошові кошти, які знаходяться на цьому рахунку будуть зберігатися в банку до моменту встановлення їх належного власника та звернення його до банку відповідно до вимог чинного законодавства.

В подальшому позивач неодноразово звертався, останній раз 14 листопада 2016 року, до відповідача із заявами про перерахування коштів з його рахунку у ПАТ "ВіЕс Банк" на рахунок відкритий у ПАТ "Сбербанк", однак таке перерахування відповідачем не здійснено.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч. 2 цієї статті Кодексу), та не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч. 3 ст. 1066 ЦК України).

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено в ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка, зокрема, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За змістом ст. 1075 ЦК України Банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка: 1) якщо сума грошових коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, залишилася меншою від мінімального розміру, передбаченого банківськими правилами або договором, якщо така сума не буде відновлена протягом місяця від дня попередження банком про це; 2) у разі відсутності операцій за цим рахунком протягом року, якщо інше не встановлено договором; 3) у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; 4) в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою чи в порядку, встановленому законом, перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами (ч. 3 цієї статті Кодексу).

Випадки відмови суб'єкта первинного фінансового моніторингу від проведення фінансової операції наведено у ст. 10 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

За положеннями цієї статті Закону, у разі настання певних обставин суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний/має право відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин або відмовити клієнту в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин, що у взаємозв'язку із п. 3 ч. 2 ст. 1075 ЦК України дає суду підстави вважати, що "розірвання ділових відносин" та "розірвання договору" є тотожними поняттями.

Пунктом 3.9. укладеного між сторонами Договору передбачено випадки закриття поточного та/або карткового рахунку клієнта. Виходячи з положень п.п. 3.9.2 п. 3.9. Договору рахунок може бути закритий з ініціативи банку без попереднього письмового попередження клієнта також в інших випадках визначених чинним законодавством, що є підставою для суду зробити висновок, що одним із таких випадків можуть бути підстави, визначені в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

При цьому, виходячи із змісту п. 3.11. Договору у разі якщо поточний та/або картковий рахунок клієнта закривається з ініціативи банку, останній має право виконати свої зобов'язання щодо повернення залишку коштів або шляхом їх перерахування на відповідний балансовий рахунок, де вони будуть зберігатися до першого звернення клієнта або перерахувати залишок коштів на інший рахунок клієнта.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Отже за змістом наведених норм права та умов укладеного між сторонами договору у разі розірвання договору з ініціативи банку, останній зобов'язаний виплатити володільцеві рахунку (власнику рахунку) залишок грошових коштів по ньому.

При цьому, ані положення Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", як і положення ЦК України та умови укладеного між сторонами Договору не містять ніяких винятків, за умовами яких банк не повертає кошти їх власнику. При цьому банк не є власником коштів, які знаходяться на рахунку клієнта, а відтак не вправі самостійно ними розпоряджатися поза волею власника рахунку (клієнта).

У ст. 629 ЦК України закріплено правило про те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відмова відповідача у поверненні (перерахуванні) позивачу залишку коштів на його поточному рахунку, у зв'язку із його закриттям з ініціативи банку, суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 26, 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 317, 319, 321, 1068, 1073, 1075 ЦК України та умовам укладеного між сторонами Д оговору.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_3 - задоволити.

Зобов'язати ПАТ "ВіЕс Банк" виплатити ОСОБА_3 одноразовою операцією з його поточного рахунку № НОМЕР_1 відкритого у ПАТ "ВіЕс Банк" грошові кошти у сумі 254 448,90 (двісті п'ятдесят чотири тисячі чотириста сорок вісім доларів дев'яносто центів) доларів США.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лялюк Є.Д.