Справа № 464/1885/17 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/4582/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визначення частки у спільному майні, встановлення порядку користування,-

в с т а н о в и л а:

17 березня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити частки співвласників квартири № 70 (по 1/3 за кожним) у будинку № 1-б на вулиці Чукаріна у м.Львові та встановити порядок користування квартирою, виділивши йому кімнату площею 19,3 кв.м, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 - кімнати площею 8,0 кв.м і 11,5 кв.м; інші приміщення залишити в спільному користуванні. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони є співвласниками трикімнатної квартири за адресою: м. Львів, вул. Чукаріна 1-б/70, яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Між ними часто виникають сварки та непорозуміння, він позбавлений можливості розпоряджатися своєю власністю. Просить позов задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 11 травня 2017 року позов задоволено частково.

Ухвалено визначити, що частки сторін в праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 становлять у кожного по 1/3.

Встановлено порядок користування спірною квартирою наступним чином:

- в користування ОСОБА_4 виділено кімнату площею 11,5 кв.м;

- в користування ОСОБА_5 та ОСОБА_2 виділено кімнати площею 8 кв.м та 19,3 кв.м;

- інші приміщення, а саме: кухню (9 кв.м ), ванну кімнату (2,5 кв.м), вбиральню (1,2 кв.м), коридор (15,2 кв.м ), вбудовану шафу (0,9 кв.м ) - залишено в загальному користуванні. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки у спірній квартирі зареєстровані та проживають вона, її син ОСОБА_7, інтереси якого порушено, та ОСОБА_5 Вказує, що позивач довів кімнату, у якій проживає, до стану, який унеможливлює проживання у ній, та не навів підстав для надання йому кімнати більшого розміру. Також стверджує, що відповідачі не чинять перешкод позивачу у користуванні квартирою.

Всудовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу лише в частині оскарження рішення щодо визначення порядку користування квартирою, просять в цій частині апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_4, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить апеляційну скаргу відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити в частині, підтримуваній ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст.ст.10-11, 58-61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам у зазначеній вище частині не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що сімя позивача з трьох осіб забезпечена житлом, їм видано ордер на вселення в квартиру № 70 будинку 1-б на вулиці Чукаріна у м.Львові № 023718 від 17 грудня 1990 року. В склад сімї входили позивач, його дружина ОСОБА_5 та донька ОСОБА_2 Квартира є трьохкімнатною, її житлова площа становить 38,8 кв. м (19,3 кв.м, 11,5 кв.м та 8 кв.м).

В подальшому квартира була приватизована мешканцями і перейшла у спільну сумісну власність сторін, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 1 липня 1997 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

За правилами ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Задовольняючи позовну вимогу про визначення часток співвласників у квартирі, суд першої інстанції вірно виходив із рівності часток та визначив за кожним із співвласників право на 1/3 частку квартири. Сторони погодилися з рішенням суду у цій частині. Підстави для скасування оскаржуваного рішення у зазначеній частині колегією суддів не встановлені.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно (право володіння, користування та розпорядження), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею і на свій розсуд, незалежно від волі інших осіб. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник не може використовувати своє право власності на шкоду правам інших громадян.

Статтею 358 ЦК України передбачено підстави та умови здійснення права спільної часткової власності співвласниками та презюмується, що таке здійснення відбувається за їхньою згодою. Відповідно до частини 3 цієї статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Між сторонами, які є співвласниками квартири, виник спір щодо користування нею, який в добровільному порядку не вирішено, тобто домовленості про порядок володіння та користування квартирою не досягнуто.

Належні та допустимі докази про можливі варіанти визначення порядку користування спірною квартирою співвласниками відповідно до належних їм часток не надані.

Стаття 364 ЦК України передбачає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Разом з тим основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є чинною для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися своєю власністю. Право власності є непорушним.

За приписами ст. 10 ЦПК України апеляційний суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обовязки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема, право на призначення експертиз. Сторони не виявили бажання скористатися такими правами.

Задовольняючи позов в частині визначення порядку користування спірною квартирою, суд виділив в користування ОСОБА_4 кімнату площею 11,5 кв.м, а ОСОБА_2 і ОСОБА_5 - кімнати площею 19,3 кв. м і 8 кв.м, що не відповідає їх часткам. Відповідачі не надавали згоду на обєднання їх часток.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності;колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині визначення порядку користування спірною квартирою не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції у цій частині не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення у зазначеній частині відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в частині стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судових витрат зі сплати судового збору рішення підлягає зміні. В користь ОСОБА_4 належить стягнути з відповідачів по 257,89 грн. з кожної.

Керуючись ст.ст. 88, 303, ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 309, 313, ч.2 ст.314, ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 11 травня 2017 року в частині встановлення порядку користування квартирою № 70 в будинку № 1-б на вулиці Чукаріна у м. Львові шляхом виділення в користування ОСОБА_4 кімнати площею 11,5 кв.м; в користування ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - кімнат площею 8,0 кв.м та 19,3 кв.м із залишенням в загальному користуванні кухні (9,0 кв.м), ванної кімнати (2,5 кв.м), вбиральні (1,2 кв.м), коридору (15,2 кв.м), вбудованої шафи (0,9 кв.м), - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В частині стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судових витрат зі сплати судового збору, рішення змінити та стягнути в користь ОСОБА_4 по 257,89 грн. (двісті пятдесят сім грн. 89 коп.) з ОСОБА_5 і ОСОБА_2

В решті рішення залишити без змін.

Рішенняапеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: