Справа № 442/234/16 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/1473/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

з участю представника ПАТ «ОКСІ БАНК» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОКСІ БАНК», ОСОБА_5 підприємства «Масляна родина», ОСОБА_6 про припинення правовідносин поруки та договору поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано правовідносини поруки, договір поруки №02/24/11-П від 25.04.2013 року, що укладений між ОСОБА_3 акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та ОСОБА_4, припиненим.

Рішення суду оскаржило ПАТ «ОКСІ БАНК».

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що договір поруки укладений 25 квітня 2013 року, а девять додаткових угод до кредитного договору, яким змінювався термін погашення кредиту та розмір відсоткової ставки були укладені відповідно 18 липня 2011 року, 20 жовтня 2011 року, 06 грудня 2011 року, 12 березня 2012 року, 07 серпня 2012 року, 02 листопада 2012 року, 29 листопада 2012 року, 06 грудня 2012 року та 27 грудня 2012 року відповідно, тобто договір поруки укладений після укладення додаткових договорів до кредитного договору. Стверджує, що позивачу були відомі всі умови кредитування, що зазначено в самому договорі поруки, сума кредиту та строк його виконання, який визначений в договорі поруки зазначені із врахуванням змін, визначених додатковими договорами. Зазначає, що в договорі поруки відповідальність поручителя окреслена сумою кредиту, строком його повернення та розміром відсотків, які не змінилися, тому вносити зміни до договору поруки в цій частині не було необхідності, оскільки в договорі поруки графік не відображався. Звертає увагу на те, що після укладення змін до кредитного договору штрафні санкції банком не нараховувалися, про що свідчить вимога про усунення порушень від 18 квітня 2014 року, скерована позивачу, а тому це стверджує про те, що внаслідок укладення додаткової угоди №10 обсяг відповідальності поручителя зменшився. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ «ОКСІ БАНК» - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

09.06.2011 року між відповідачем ОСОБА_3 акціонерним товариством «Оксі Банк» та відповідачем ОСОБА_5 підприємством «Масляна родина» було укладено кредитний договір з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №24/11-ВКЛ про надання коштів в розмірі 300000,00 грн. в строк з 09.06.2011 р. по 06.06.2014 р., на поповнення обігових коштів, із зобов»язанням повернення кредиту та сплати 20% річних, а також комісії на умовах, передбачених договором ( п.1.1.). Повернення кредиту здійснюється згідно з Графіком зменшення ліміту кредитної лінії, зазначеним в Додатку 1, який є невідємною частиною Договору ( п. 2.4.) (а.с.2-4).

25.04.2013 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Оксі Банк» (кредитор) та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №02/24/1-П, за яким останній зобовязався відповідати перед кредитором за порушення боржником зобов»язань, що виникли з вказаного кредитного договору : повернення кредиту у сумі 2384 000 грн. у строк до 06.06.2014 року та сплати нарахованих процентів та комісійної винагороди, неустойки за несвоєчасну сплату процентів, та /або повернення кредиту, сплату збитків. Відповідальність поручителя та боржника є солідарною всім своїм майном. Згідно з п. 2.4.1. Кредитодавець має право змінити умови кредитного договору без згоди поручителя, якщо внаслідок цього не збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Порука припиняється, зокрема: з припиненням зобов»язання за кредитним договором, у разі зміни зобов»язання за Кредитним договором без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя ( п.6.2. Договору поруки) (а.с. 6).

09.06.2011 року між сторонами кредитного договору погоджено графік зменшення ліміту кредитної лінії ( а.с. 5 зворот).

27.12.2012 року між сторонами кредитного договору було укладено додатковий договір №9 до кредитного договору з відкриттям відновлювальної кредитної лінії, за яким п.1.1. викладено в наступній редакції « кредитодавець надає грошові кошти позичальнику в розмірі 2 384000 грн. в строк з 09.06.2011 року по 06.06.2014 року на поповнення обігових коштів, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити 20 % річних по траншах, виданих 05.12.2011 року, 23% річних по траншах, виданих з 06.12.2011 року, та 25% річних по траншах, виданих з 06.12.2012 року, а також комісії на умовах, передбачених договором».

Разом з тим, за п.2.4. Договору змінено графік зменшення кредитної лінії у сумах щомісячних платежів, збільшено їх розмір.

Крім цього, 26.04.2013 року між сторонами кредитного договору було укладено додатковий договір №10, за яким п.1.1 викладено в такій редакції: «Кредитодавець надає грошові кошти позичальнику в розмірі 2 384000 грн. в строк з 09.06.2011 року по 06.06.2014 року на поповнення обігових коштів, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити 20 % річних по траншах, виданих 05.12.2011 року, 23% річних по траншах, виданих з 06.12.2011 року, та 25% річних по траншах, виданих з 06.12.2012 року, а також комісії на умовах, передбачених договором».

Жодних доказів, що такі додаткові умови договору були узгоджені з позивачем по справі не надано.

Верховний Суд України у постанові від 10.10.2012р. по справі №6-112цс12 зазначив, що за положеннями ч. 1ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що встановлено презумпцію припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Внесення змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентів за відсутності згоди поручителя на таку зміну змінює обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч. 1ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За змістом ст. ст.559,598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, за якого в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст.3,12 - 15,20 ЦК, ст. ст.3 - 5,11,15,31 ЦПК України).

За змістом ч. 1ст. 559 ЦК України припинення поруки зумовлюють такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що банк в односторонньому порядку змінив зобов'язання за основним кредитним договором без згоди поручителя розмір щомісячних платежів та процентні ставки за такими, збільшив їх, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності позивача, що є підставою для припинення поруки.

Висновки суду достатньо мотивовані та відповідають дослідженим доказам.

Так, як вбачається з умов кредитного договору на суму боргу з 06 грудня 2012 р. нараховується ставка 25% річних від суми заборгованості. Вказані умови як і кінцевий строк погашення боргу між додатковими угодами №9 та №10 не змінились, а зміни стосувались графіку зменшення ліміту кредитування, відображеному в п. 2.4.

Однак в додатковій угоді № 10 зменшення ліміту в період з квітня 2013 р. по грудень 2013 р. відбувається повільніше, ніж в додатковій угоді № 9.

А відтак правильним є висновок суду, що дана обставина прямо впливає на обсяг відповідальності по договору поруки, оскільки змінює базу нарахування відсотків по кредитному договору та відповідно їх суму в сторону збільшення, оскільки за травень 2013 р. базою нарахування була сума в 1484000 грн. за користування якою за вказаний місяць позичальник мав би сплатити 1484 000*25%/365*31=31509,59 грн., проте згідно умов додаткової угоди № 10 базою нарахування відсотків за травень 2013 р. є сума 2269000 грн.,і відповідно за вказаний місяць позичальник мав би сплатити 2269 000*25%/365*31=48 177,40 грн., що на 16 667,80 грн. збільшило розмір його відповідальності по кредитному договору лише за травень 2013 р.

Збільшення обсягу відповідальності стверджують також розрахунки за: червень 2013 р.: 44260,27 - 28130,14=16 130,13 грн., липень 2013 р. - 43293,84 - 26626,03 = 16 667,81 грн., серпень 2013 р. - 40852,05 - 24184,25 = 16 667,8 грн., вересень 2013 р. - 37171,23 - 21041,10 = 16130,13 грн. , жовтень 2013 - 35968,49 - 19300,69 = 16 667,8 грн., листопад 2013 р. - 32445,21 - 16315,07 = 16 130,14 грн.

Таким чином за період з травня по листопад 2013 р. сумарна величина збільшення розміру відповідальності поручителя, виражена в грошовій формі, становить 100 061,61 грн., що підтверджує той факт, що укладення додаткової угоди № 10 до кредитного договору , яке відбулось без участі поручителя та його погодження на внесення відповідних змін, суттєво збільшило обсяг відповідальності останнього перед банком.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що суд ухвалив рішення про задоволення позову, що відповідає положенням ч.1 ст. 559 ЦК України.

В зв»язку з викладеним, а також приймаючи до уваги, що на спростування розрахунків, проведених судом першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено жодного доказу, колегія суддів вважає, що посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачу були відомі всі умови кредитування, що зазначено в самому договорі поруки, сума кредиту та строк його виконання, який визначений в договорі поруки зазначені із врахуванням змін, визначених додатковими договорами, що в договорі поруки відповідальність поручителя окреслена сумою кредиту, строком його повернення та розміром відсотків, які не змінилися, тому вносити зміни до договору поруки в цій частині не було необхідності, оскільки в договорі поруки графік не відображався такими, що не заслуговують на увагу.

Також безпідставним є твердження в апеляційній скарзі про те, що після укладення змін до кредитного договору штрафні санкції банком не нараховувалися, і, що внаслідок укладення додаткового договору №10 обсяг відповідальності поручителя зменшився, оскільки додатковим договором №10 питання штрафних санкцій не вирішувалось (а.с.5), а сам лише факт не стягнення штрафних санкцій не може стверджувати зменшення обсягу відповідальності поручителя.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_7