Справа № 175/4241/16-ц
Провадження № 2/175/1740/16
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.,

за участю: представника позивача - Шерстюк І.О.,

відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

представників третьої особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Слобожанської селищної ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7, третя особа орган опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом на підставі ст.165 Сімейного кодексу України. У судове засідання пред'явлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав відносно її доньки, що відповідає інтересам дитини.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засідання заперечувала проти позовних вимог, зазначивши про відсутність будь-яких обґрунтованих підстав щодо позбавлення її батьківських прав відносно їх дітей, тому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, зазначивши про те, що позивачами неналежним чином встановлені всі обставини справи, тому відсутні будь-які законні підстави для задоволення пред'явлених вимог.

Представники третіх осіб у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд позбавити відповідачів батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дитини.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків у судовому засіданні, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю, а ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно 05 жовтня 2016 року.

Крім того, ОСОБА_3 перебуває на обліку сімей в складних життєвих обставинах з 2012 року, не працює та веде аморальний спосіб життя. Також проживає з дитиною квартирі знайомого ОСОБА_8 В даній квартирі відсутній туалет та ванна кімната, стіни частково розвалені, вкриті плямами, дах протікає, присутній затхлий сирий запах, у дитини ОСОБА_7 відсутнє власне ліжко, вона погано розмовляє для свого віку та вживає ненормативну лексику, не відвідує дитячий садок, тобто її мати - ОСОБА_3 не приділяє належної уваги розвитку своїй дитині.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що 04.10.2016 року приблизно о 19:00 годині надійшов дзвінок до спеціаліста відділу соціально - гуманітарної політики селищної ради ОСОБА_9, від громадянки ОСОБА_10, яка повідомила, що малолітня ОСОБА_7, сама знаходиться на вул. 8-го Марта біля магазину «АТБ» без нагляду батьків. Мати ОСОБА_3 знаходилась за магазином на траві у нетверезому стані.

У свою чергу, ОСОБА_2 є пенсіонером, офіційно ніде не працює, та проживає на кошти отримані від часткових підробок.

Крім того встановлено, що 05.10.2016 року ОСОБА_2, прийшов до відділу соціально-гуманітарної політики Слобожанської селищної ради і написав пояснення, в якому зазначив, що він не знає де знаходилась його дитина з 30.09.2016 року до того часу поки сусіди не знайшли ОСОБА_7.

Згідно ст. ст. 141, 150, 152 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати її, піклуватися про її здоров'я, фізичний, моральний розвиток, здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте ОСОБА_3 злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, на підставі чого Дніпропетровською РДА Дніпропетровської області надано відповідний висновок від 13.03.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно їх доньки ОСОБА_7

Так, статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав.

Також відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України визначено, осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, зокрема право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками».

У відповідності з ч.ч. 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Таким чином судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з ним в достатньому обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу і не створює умов для отримання ним подальшої освіти.

Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині позбавлення відповідачку ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні дітей підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по їх вихованню.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь особи або закладу де буде виховуватися дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі по 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Що стосується позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість та безпідставність з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на даний момент фактично проживає в АДРЕСА_1, однак жодного висновку та акту обстеження його житла позивачем суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є людиною похилого віку та страждає на розлади здоров'я, однак суду не надано жодних медичних документів щодо стан його здоров'я на підтвердження можливості чи неможливості належного виконання своїх батьківських прав.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши спосіб захисту, позивач у силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну його підставу. Суд за власною ініціативою не може міняти предмет і підстави позову.

Статтею 27 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами частин 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, представником позивача не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, з якими вона пов'язують можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, тому пред'явлені вимоги є необґрунтованими та передчасними, тому в даній частині позов підлягають залишенню без задоволення.

Разом з тим, судом встановлено, що на даний момент малолітня ОСОБА_7 перебуває на утриманні в КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, тому діючи в інтересах дитини, вважаю за необхідне до набрання рішення законної сили залишити дитину в закладі.

Відповідно до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_3 на користь Держави підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 215, 214, 367 ЦПК України, ст.ст. 2, 7, 15, 17-19, 67, 68, 150, 164, 166, 179, 180-183, 249 Сімейного кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги виконавчого комітету Слобожанської селищної ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7, третя особа орган опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини прожиткового мінімуму відповідного віку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь осіб, на утриманні яких буде перебувати дитина, починаючи стягнення з 01.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

До набрання рішенням законної сили, дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, залишити у КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома».

Іншу частину позовних вимог залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Держави суму судового збору у розмірі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Ребров