Єдиний унікальний номер 225/5738/16-ц Номер провадження 22-ц/775/671/2017
Головуючий у 1 інстанції Челюбєєв Є.В. Єдиний унікальний номер 225/5738/16-ц
Доповідач Новосьолова Г.Г. Номер провадження 22-ц/775/671/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Новосядлої В.М., Краснощокової Н.С.

за участю секретарі Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 28 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням та визначення порядку користування цим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2017 року рішенням Дзержинського міського суду Донецької області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкоди у здійсненні права власності на квартиру відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням та визначення порядку користування цим приміщенням відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, відмовивши у задоволенні зустрічних позовних вимогах.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не звернув уваги на те, що обставини обґрунтування підстав позову можуть бути визнанні істотними, та такими, які дають можливість для усунення перешкод у здійснення права користування та розпорядження належним йому майном, шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування спірною житловою квартирою. До істотних обставин, які визначає апелянт є те, що 15 березня 2017 року від другого шлюбу у нього народилась у м. Дніпро донька Софія. Він разом з сімєю та літнім батьком, вимушені мешкати окремо, наймати житло, сплачувати за нього, у той час як відповідачка ОСОБА_2 фактично заволоділа належною йому та його батькові квартиру, чинить перешкоди у користуванні та розпорядження нею. Продати квартиру позивач не може, оскільки покупці не бажають, щоб там була зареєстрована та фактично мешкала відповідачка ОСОБА_2 Відповідачка, вже не є членом його сімї після розірвання шлюбу, не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем та його батьком, як власниками спірного житла, і ведуть з ними спільне господарство, може бути позбавлена права користування спірним житловим приміщенням.

У судове засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить телефонограма №2628-2629 в матеріалах справи, яка зареєстрована у журналі телефонограм (а.с.31).

Від позивача та третьої особи до апеляційного суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.193, 195).

В судове засідання не зявилась відповідачка ОСОБА_2, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Апеляційним судом Донецької області на офіційному веб - порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua) 16 червня 2017 року було розміщено оголошення про розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 28 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням та визначення порядку користування цим приміщенням, 22 червня 2017 року о 14 год. 30 хв. (а.с.183-185).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду в оскаржуваної частині без змін.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментам, тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Рішення суду в частині відмови у задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням та визначення порядку користування цим приміщенням сторонами не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови « Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло квартира за адресою АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 та його батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 частки кожному з них(а.с. 6).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 2012 року ОСОБА_1 прийняв від матері ОСОБА_4, яка померла 05 квітня 2012 року, спадщину у вигляді належної їй на праві приватної власності 1/3 частки, що є у спільній частковій власності. (а.с. 8; 9-10)

Проте, що позивач ОСОБА_1 має у володінні частку зазначеної вище квартири, що є у спільній частковій власності, також підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

В спірній квартирі яка на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 та третьої особі ОСОБА_3, зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про шлюб позивач та відповідач по справі знаходились у шлюбі, зареєстрованому 02 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, за актовим записом № 373 (а.с.5).

02 червня 2016 року рішенням Дзержинського міського суду Донецької області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (а.с.19).

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування майном виходив з того, що відповідач була членом сім'ї позивача та зареєстрована постійно у вказаній квартирі зі згоди позивача, після розірвання шлюбу продовжує проживати в зазначеній квартирі, а після припинення сімейних відносин вона не втратила право користування цією квартирою. Отже, суд не погоджується з доводами позивача про те, що відповідач, проживаючи в цій квартирі, чинить йому перешкоди у здійсненні права власності на квартиру, а саме права розпоряджатися квартирою, так як він має намір продати цю квартиру, оскільки такої підстави для визнання колишнього члена сімї таким, що втратив право користування квартирою законом не передбачено.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, врахувавши доводи сторін щодо їх вимог та заперечень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 зареєстрована у спірному житлі за згодою власника після вступу у шлюб, тобто як член сім'ї, що не суперечить змісту ст. ст. 64, 156 ЖК УРСР у визначенні поняття "члена сім'ї власника житла". Встановлено, що відповідачка постійно проживає у спірній квартирі, сплачує комунальні послуги, несе всі витрати по утриманню майна, а тому в силу ст. 405 ЦК України право користування житлом відповідач ОСОБА_2 не втратила. Факт розірвання шлюбу із ОСОБА_1 не є підставою для задоволення позовних вимог позивача.

Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування спірним майном залишити без змін.

Довід апеляційної скарги про те, що відповідачка не є членом його сімї після розірвання шлюбу, не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем та його батьком, як власниками спірного житла, і ведуть з ними спільне господарство, може бути позбавлена права користування спірним житловим приміщенням є неспроможним з вищенаведених підстав.

У пункті 39 ППВССУ від 07.02.2014 N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст..ст.308,315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : Судді: