Справа № 201/9473/17
Провадження № 2/201/2476/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.

при секретарі Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, про відшкодування моральної шкоди

ВС Т А Н О В И В:

04.07.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПрАТ «Київстар» про порушення прав споживача, односторонню зміну умов договору без обов'язкової згоди споживача, про відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн. (а.с. № 2 3).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 02.05.2017р. він отримав sms-повідомлення на свій мобільний номер від оператора Київстар про зміну умов оплати послуг, що надаються та встановлення нового тарифу з 12.05.2017р. Зміна тарифного плану без згоди споживача відповідач вважає незаконною і тому позивач 04.05.2017р. звернувся до відповідача зі скаргою про порушення прав споживача. На це звернення отримав від оператора відповідь про те, що останній має право на зміну тарифів згідно статей 38, 66, 67 Закону України «Про телекомунікації» та пунктів 38, 49, 58, 59 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» що затверджено Постановою КМУ № 295 від 12.04.2012р. На думку позивача, відмова відповідача у задоволенні його скарги є неправомірною, такою, що порушує право позивача як споживача відповідно до норм Закону України «Про захист прав споживача» та зумовлює право на пред'явлення позову до ПрАТ «Київстар».

Позивач надав до суду заяву від 04.10.2017р., в якій просив розглянути справу за його відсутності та на підставі доказів, наявних в матеріалах справи (а.с. № 8).

Представник відповідача - ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 13.03.2017р. а.с. № 16) надала до суду письмові заперечення на позов, в яких зокрема, зазначила, що абонентський номер, на який посилається позивач, за ним, як за абонентом не зареєстрований, жодних договорів позивач з відповідачем не укладав, а отже посилання ОСОБА_1 на те, що ПрАТ «Київстар» односторонньо змінив умови договору, не відповідають дійсності. Крім того, відповідно до статей 38, 66, 67 Закону України «Про телекомунікації» та пунктів 38, 49, 59 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295, відповідач має право на зміну тарифів без отримання попередньої згоди на це абонента.

Також представник відповідача надала до суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, справу розглянути за її відсутності, з урахуванням поданих нею заперечень (а.с. № 11).

За правилами ст. 169 та ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.05.2017р. позивач звернувся до відповідача зі скаргою на дії останнього, щодо порушення його прав, як споживача послуги телекомунікації, односторонню зміну умов договору без його обов'язкової на це згоди (а.с. № 10).

Листом від 17.05.2017р. ПрАТ «Київстар» повідомило позивача про те, що компанія, як оператор телекомунікацій, змінюючи тарифи діє в межах та у спосіб, що передбачені ст.ст. 38, 66, 67 Закону України «Про телекомунікації» та п.п. 38, 49, 58, 59 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України від 11.04.2012р. № 295. Крім того, кожен абонент компанії має можливість самостійно обирати будь-який з діючих тарифних планів, інформація про які є публічною. Абонентський номер, на який заявник посилається, за ним як абонентом не зареєстрований. Отримати всебічну інформацію стосовно телекомунікаційних послуг і тарифів компанії можна на веб-сайті компанії (а.с. № 10 зворот).

Згідно з положеннями статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Законом України «Про захист прав споживачів» встановлено, що предметом правового регулювання вказаного Закону є правовідносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996р. №5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Тобто, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) та споживання послуги покладається на споживача.

Позивач стверджує, що відповідач незаконно, в односторонньому порядку, не отримавши згоди позивача змінив умови договору всупереч вимогам ст. 651 ЦК України, однак доказів того що між позивачем та відповідачем було укладено будь-якого правочину позивач суду не надав.

Представник відповідача, в поданих до суду запереченням зауважила, що між позивачем та відповідачем жодного правочину не укладалося, вказаний позивачем номер за ним як абонентом не зареєстрований.

Позивач не обґрунтував та не надав суду доказів того, що у нього є право вимоги, а відповідач повинен відповідати за його позовом.

Крім того, твердження позивача про те, що зміна тарифного плану відповідачем без отримання на це попереднього згоди споживача є незаконною - не відповідає дійсності.

Відповідно до статей 38, 66, 67 Закону України «Про телекомунікації» та пунктів 38 49, 59 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295, відповідач має право на зміну тарифів без отримання попередньої згоди на це абонента:

- оператори мають право на установлення тарифів на телекомунікаційні послуги (п. 5 ч. 1 ст. 38 Закону та п. 38 Правил);

- тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами самостійно (ч. 1 ст. 66);

-базування розрахунків тарифів на собівартості цих послуг зарахуванням отримання прибутку (ч. 1 ст. 67);

- при зміні тарифів оператор, зобов'язаний абонентові надіслати повідомлення не пізніше ніж за сім календарних днів до їх зміни, в якому зазначається інформація про зміни, дату і строк запровадження нових тарифів. А у разі відмови абонента від отримання послуг за зміненим тарифом - достроково розірвати договір (п. 49 та п. 59 Правил).

Те, що відповідач надсилає повідомлення про зміну тарифів своїм абонентам своєчасно і в порядку передбаченому Правилами, підтверджено позивачем у своєму позові, він вказує про отримання ним 02.05.2017р. від ПрАТ «Київстар» повідомлення про зміну тарифу з 12.05.2017р.

За викладеного судом не встановлено будь-яких порушень в діях відповідача.

В поданому до суду позові ОСОБА_1 зазначає, що його скарга відповідачем була розглянута за його відсутності, необєктивно та з порушеннями вимог всестороньості розгляду.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996р. № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Листом від 17.05.2017р. ПрАТ «Київстар» розяснило позивачу те, що компанія як оператор телекомунікацій, змінюючи тарифи діє в межах та у спосіб, що передбачені ст.ст. 38, 66, 67 Закону України «Про телекомунікації» та п.п. 38, 49, 58, 59 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012р. № 295. А також розяснило, що кожен абонент компанії має можливість самостійно обирати будь-який з діючих тарифних планів, інформація про які є публічною та отримати яку можна на web-сайті компанії (а.с. № 10 зворот).

Надаючи таку відповідь відповідач звернув увагу заявника на те, що абонентський номер, на який він посилається, за ним як абонентом не зареєстрований.

За встановленого, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», відповідачем об'єктивно, всебічно і вчасно перевірено скаргу та надано обґрунтовану відповідь.

Суд також доходить висновку про безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутнє порушене право позивача, що могло б стати підставою відшкодування такої шкоди з огляду на норми ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено наявності вини та порушень з боку відповідача, тому не обґрунтованими є доводи позивача про завдання моральної шкоди через відсутність наслідків заподіяння такої шкоди, передбаченої положеннями ст. 23 ЦК України та відсутністю доказів, якими підтверджується заявлена вимога в цій частині.

Таким чином, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Київстар» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії слід відмовити в повному обсязі.

З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за законом та в задоволені позовних вимог йому відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе компенсувати ці витрати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 651, 1167 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУвід 11.04.2012р. № 295, Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996р. №5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко