АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Пономарь З.М.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 серпня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 09.06.2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір №VIW3AE00000257, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 38846,41 доларів США зі сплатою 17,04% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 07.06.2013 року. Вимоги до відповідачки, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки від 20.10.2010 року та договору поруки з ОСОБА_3 від 09.06.2008 року. Відповідачка ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 14.08.2012 року становить 81406,06 доларів США та складається з наступного: 27674,03 доларів США - заборгованості за кредитом, 11055,65 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2622,96 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 36147,15 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 31,28 дол. США (штраф фіксована частина), 3874,99 дол. США (штраф процентна складова). Тому позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором №VIW3AE00000257 від 09.06.2008 року у розмірі 80154,50 доларів США. та судові витрати; стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПАТ «Акцент Банк» солідарно на користь позивача 10000,00 грн.

Справа слухалась судами неодноразово, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 107-108 т.1).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 119-113 т.1).

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом відповідачі повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України. Зокрема, ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 отримали судові повістки поштою завчасно, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення, які долучені до матеріалів справи. Разом з цим, в зв'язку з відсутністю відповідача ОСОБА_3 за адресою її зареєстрованого місця проживання (АДРЕСА_1 (а.с. 57 т.2)) та відсутністю в матеріалах справи будь-якої іншої адреси місця проживання чи перебування вказаного відповідача, її виклик здійснено через публікацію оголошення про слухання справи в газеті «Урядовий кур'єр», відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, чинного на час проведення виклику сторін в судове засідання на 19.12.2017 року, що підтверджується примірником газети №238 (6107). ОСОБА_2 надіслала до суду заперечення на апеляційну скаргу (а.с. 65-74 т.2), а також заяву від 18.12.2017 року з проханням розглядати справи за її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, між ЗАТ КБ «ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 (позичальник) 09.06.2008 року укладено кредитно-заставний договір №VIW3AE00000257, за умовами якого банк надав відповідачу кошти в розмірі 25794,36 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% річних з кінцевим терміном повернення - 07.06.2013 року (а.с. 9-15 т.1).

Згідно п. 3.4.1. кредитно-заставного договору №VIW3AE00000257 від 09.06.2008 року, якщо позичальник не подав банку підтверджуючий документ про сплату чергових страхових платежів за договорами страхування станом на дату, коли вони повинні бути сплачені, банк має право самостійно сплатити такі страхові платежі протягом 5 банківських днів замість позичальника.

З метою виконання зобов'язань за п. 3.4 позичальнику відкривається кредитна лінія в розмірі 13052,06 дол. США для сплати чергових страхових платежів (п. 17.1.7 договору).

У пункті 4.6 договору кредиту сторонами погоджено, зокрема, що з метою виконання зобов'язань щодо погашення заборгованості, позичальник доручає банку списувати кошти зі своїх поточних рахунків у будь-якій валюті.

Відповідно до пунктів 4.4 та 17.8 зазначеного вище кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів в період сплати в розмірі 703,83 дол. США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним. Періодом сплати у пункті 17.1.9 визначено з 9 по 13 число кожного місяця.

У відповідності до п. 4.7 договору, кошти, отримані банком від позичальника для погашення заборгованості, направляються для її погашення в такій черговості: для відшкодування витрат/збитків, яких зазнав банк за договором; для оплати неустойки; для оплати простроченої заборгованості за винагородами; для оплати простроченої заборгованості за процентами; для оплати простроченої заборгованості за наданим кредитом; сума, що залишається, направляється на погашення заборгованості в такій послідовності: за винагородами, за процентами, за наданим кредитом.

Пунктом 14.2 кредитного договору №VIW3AE00000257 від 09.06.2008 року передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених статтями 6.2.2 та 6.2.3 договору, щодо сплати винагороди та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки.

Згідно п. 14.3 даного кредитного договору, у випадку порушення позичальником зобов'язань щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого статтею 6.2.4 договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховуються.

При порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. плюс 5% від суми невиконаного зобов'язання (п. 14.9 кредитного договору).

Пунктом 14.11 кредитного договору його сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 років.

Договором також передбачено забезпечення виконання зобов'язань з повернення кредитних коштів шляхом передачі в заставу автомобіля BMV 750І 1999 року випуску, д.н. НОМЕР_1 (пункти 8.1, 17.9).

Додатком №1 до кредитно-заставного договору №VIW3AE00000257 від 09.06.2008 року сторони узгодили графік погашення кредиту (а.с. 16 т.1).

Встановлено, що 09 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 (поручитель) було укладено договір поруки №VIW3AE00000257 для забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором №VIW3AE00000257 від 09.06.2008 року, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором за виконання в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 17 т.1).

Згідно п. 11 договору поруки №VIW3AE00000257 від 09 червня 2008 року, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 12 вказаного вище договору поруки погоджено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Також, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» (поручитель) укладено договір поруки №167 від 20.10.2010 року, за умовами якого останній поручився за виконання умов кредитного договору №VIW3AE00000257 від 09.06.2008 рокущодо погашення боргу на суму 10000,00 грн., що підтверджується копією зазначеного договору поруки та додатку №1 до нього (а.с. 7, 8).

Факт виконання банком умов кредитного договору підтверджується представленими у справі письмовими доказами, вчиненням боржником дій щодо часткового погашення заборгованості.

Суду не надано доказів щодо оспорювання відповідачами, у передбаченому діючим законодавством порядку, вищевказаних кредитного договору та договору поруки чи їх окремих пунктів.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором №VIW3AE00000257 від 09.06.2008 року, утворилась заборгованість, яка станом на 14.08.2012 року становить 81406,06 дол. США та складається з наступного: 27674,03 дол. США - заборгованості за кредитом, 11055,65 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2622,96 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 36147,15 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також банком нараховані штрафи: 31,28 дол. США (штраф фіксована частина), 3874,99 дол. США (штраф процентна складова).

Дана заборгованість підтверджується наданим банком детальним розрахунком заборгованості на аркушах 4-5 та 194-198 у томі 1.

Апеляційним судом встановлено, що розмір тіла кредиту збільшувався, у зв'язку із виконанням банком п.п. 3.4.1., 17.1.7 кредитно-заставного договору №VIW3AE00000257 від 09.06.2008 року, за умовами яких ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснював погашення заборгованості за рахунок спеціально відкритої кредитної лінії, у зв'язку з несплатою боржником чергових платежів.

Крім того, судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2012 року у цивільній справі №217/1594/2012 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет застави, рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 вересня 2012 року скасовано, а позов задоволено; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором VIW3AE00000257 від 9 червня 2008 року в сумі 69624,96 дол. США, з яких: 27608,24 дол. США заборгованість по тілу кретину, 10189,26 заборгованість по процентах за користування кредитом, 2410,55 дол. США заборгованість по комісії, 26071,60 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штраф: 31,33 дол. США фіксована частка, 3313,98 дол. США процентна складова, витребувано в ОСОБА_4 та передано ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль BMW, моделі 750і, 1999 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_4, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу. Звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль BMW, моделі 750і, 1999 року випуску, р.н. НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_4 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Згідно договору купівлі-продажу від 14.05.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Автокредит Плюс», заставний автомобіль BMW, моделі 750і, 1999 року випуску, було реалізовано за 93001,00 грн. (а.с. 26 т.2).

16.06.2014 року вказані кошти за реалізацію заставного майна в розмірі 93001,00 грн. були зараховані на погашення юридичних витрат в розмірі 3197,24 грн. (272,15 дол. США) та на погашення заборгованості по відсоткам в розмірі 89803,72 грн. (7644,11 дол. США), що вбачається із виписки по рахунку ОСОБА_2 (а.с. 24 т.2) та підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості, станом на 01.03.2017 року, який долучено до матеріалів справи.

Погашення заборгованості від реалізації заставного майна в зазначеній вище послідовності не суперечить п. 4.7 кредитно-заставного договору №VIW3AE00000257 від 09.06.2008 року та не оспорюється відповідачами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, - колегія дійшла висновку, що банком правильно розраховано ро змір заборгованості за кредитним договором №VIW3AE00000257 від 09.06.2008 року, яка станом на 14.08.2012 року дорівнює 27674,03 дол. США - заборгованість за кредитом, 11055,65 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2622,96 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 288924 грн. 17 коп. (36147,15 дол. США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, де передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності іншихобставин, які мають істотне значення; приймаючи до уваги, що розмір пені за порушення строків виконання зобов»язання, станом на 14.08.2012 року, не перевищує розміру заборгованості за тілом кредиту та відсотками, - колегія не вбачає правових підстав для зменшення розміру пені. Разом з тим, враховуючи зміст позовних вимог, на користь банку підлягає стягненню пеня у національній валюті у сумі 288924 грн. 17 коп., із застосуванням курсу валют, що був встановлений НБУ та дорівнював 7,99 грн. до 1 дол. США, про що зазначено позивачем.

Заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню у повному обсязі, згідно змісту позовних вимог, у розмірі 27674,03 дол. США. Апеляційним судом встановлено, що розмір тіла кредиту збільшувався, у зв'язку із виконанням банком п.п. 3.4.1., 17.1.7 кредитно-заставного договору №VIW3AE00000257 від 09.06.2008 року, за умовами яких ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснював погашення заборгованості за рахунок спеціально відкритої кредитної лінії, у зв'язку з несплатою боржником чергових платежів. Викладене у повному обсязі підтверджується представленими у справі письмовими доказами, що наведені вище.

Позивачем правильно розраховано розмір заборгованості за процентами, який, станом на 14.08.2012 року, дорівнює 11055,65 дол. США. Однак, з метою недопущення подвійного стягнення заборгованості, враховуючи, що отримані від реалізації заставного автомобіля кошти у сумі, що еквівалентна 7644,11 дол. США банком у 2014 році зараховані на погашення боргу за процентами за вищевказаним кредитним договором, - колегія вважає за необхідне стягнути на користь банку заборгованість за процентами у розмірі 3411,54 дол. США, виходячи з різниці нарахованого боргу за процентами та розміру коштів, що зараховані банком на погашення процентів у зв»язку з реалізацією заставного автомобіля (11055,65 дол. США - 7644,11 дол. США).

Крім того, на користь банку підлягає стягненню нарахована комісія у розмірі 2622,96 дол. США, відповідно до умов кредитного договору, дійсність якого, у передбаченому діючим законодавством порядку, не оспорена.

Колегія звертає увагу, що у правовій позиції Верховного Суду України в справі №6-2003цс15 зазначено, що, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи вищевикладене, стягнення на користь банку пені у розмірі 288924,17 грн., - колегія вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» штрафів у розмірі 31,28 дол. США (250,02 грн.) та 3874,99 дол. США (30972,80 грн.), оскільки пунктом 14.9 кредитного договору передбачено, що вказані штрафи стягуються за порушення позичальником строків платежів. Отже, вищевказані штрафи є несправедливим подвійним нарахуванням неустойки, тому стягненню не підлягають.

Колегія звертає увагу, що пунктом 14.11 кредитного договору встановлено, що строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки встановлені тривалістю у 5 років. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 09.06.2008 року, а даний позов пред»явлено до суду - 16.08.2012 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції на першому аркуші позовної заяви (а.с. 2 у т. 1), - колегія дійшла висновку, що позовна давність банком не пропущена.

Необхідно також зауважити, що договором поруки передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п. 12). За таких обставин порука за договором №VIW3AE00000257 від 09 червня 2008 року, станом на 16.08.2012 року, тобто на день пред»явлення позову, не припинена ні в цілому, ні в частині періодичних платежів.

На викладені вище факти місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що спричинило ухвалення неправильного рішення, яке підлягає скасуванню з постановленням нового про часткове задоволення позовних вимог, солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитно-заставним договором №VIW3AE00000257 від 09 червня 2008 року, станом на 14.08.2012 року, в розмірі 33708 дол. США 53 цента (яка складається із тіла кредиту в розмірі 27674,03 дол. США, відсотків закористування кредитом в сумі 3411,54 дол. США, комісії в сумі 2622,96 дол. США), а також пені в сумі 288924 грн. 17 коп.

Твердження відповідача про зміну банком строку виконання основного зобов»язання у зв»язку з направленням листа від 13.09.2010 року - не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки в листі банку вказано про необхідність сплатити лише прострочену заборгованість, яка сформувалась станом на 03.09.2010 року; про сплату непрострочених платежів в листі банк не зазначає (а.с. 69 у т. 2).

Також районний суд не звернув увагу на положення ч. 1 ст. 1 ГПК України, в редакції, що діяла до 14.12.2017 року, де закріплено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 2 ст. 4 ГПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 377 судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що провадження стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки даний спір віднесено до юрисдикції господарських судів, про що, відповідно до ст. 256 ЦПК України, роз'яснюється позивачу.

Наведений висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена у Постанові від 01.07.2015 року у справі за №6-745цс15, що, згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, які застосовують відповідні нормативно-правові акти.

Колегія звертає увагу, що відповідачами не повідомлено суду про оспорювання, у відповідності до вимог діючого законодавства, вищевказаних кредитного договору, договору поруки чи їх окремих пунктів.

Також, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються із суми судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви - 3219,00 грн., судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги в розмірі 1609,50 грн. та 420,00 грн. за розміщення оголошення в газеті про слухання справи, а всього - 5248,5 грн. Тобто, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути по 2624,25 грн., з кожного.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 377, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року - скасувати та ухвалити нове.

Провадження в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості - закрити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором №VIW3AE00000257 від 09 червня 2008 року, станом на 14.08.2012 року, в розмірі 33708 (тридцять три тисячі сімсот вісім) дол. США 53 цента (яка складається із тіла кредиту в розмірі 27674,03 дол. США, відсотків за користування кредитом в сумі 3411,54 дол. США та комісії в сумі 2622,96 дол. США), а також пеню в сумі 288924 (двісті вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот двадцять чотири) грн. 17 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі по 2624 (дві тисячі шістсот двадцять чотири) грн. 25 коп., з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді