Справа № 308/8729/17
12 грудня 2017 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги мотивує тим, що 07 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №654, дружині присвоє прізвище ОСОБА_2. У даному шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
Позивач зазначає, що шлюб виявилось невдалим, за останні два роки він та дружина спільно не проживають. Спору щодо місця проживання неповнолітнього сина та поділу майна не мають. Відповідач на розірвання шлюбу згідна.
Враховуючи вищенаведене, позивач просить шлюб укладений 07.10.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. На адресу суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_4 про те, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 161729 від 12.09.2017 року (видано повторно), 07 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який зареєстровано в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №654. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1.
За час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3, 31.07. ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №390219 від 12.09.2007 року (видано повторно).
У відповідності із ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Шлюб між ОСОБА_1 та Станколич (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_6 виявився невдалим. Сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Позивач стверджує, що протягом двох років подружжя спільно не проживає та не веде спільного господарства. Спорів щодо місця проживання неповнолітнього сина та поділу майна сторонами не заявлялося.
Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 слід розірвати. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню.
Керуючись ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 60, 208, 209, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 та його представника, адвоката ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, укладений 07 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_6, який зареєстровано в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис 654 - розірвати.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_8