Справа №522/2471/17
Провадження №2/522/5861/17
УХВАЛА

26 жовтня 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Відділу РАЦС ОСОБА_1 міського управління юстиції, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, суд

ВСТАНОВИВ:

08.02.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. Рачкова, 9А батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, народжено. ОСОБА_3; та внесення змін до складеного відділом РАГС Приморського РУЮ м.Одеси актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: виключити з цього актового запису відомості стосовно того, що її по батькові «Олегівна», а її батьком є «Сербін Олег», та вказати, що її по батькові «Вячеславівна», а її батьком є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії КК №286343 виданий УМВС України в Одеській області 18 червня 1999 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, що зареєстрований та мешкає за адресою: м.Одеса, вул. Рачкова, 9-А.

02.06.2017 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких вимагає визнати громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії КК №286343 виданий Ленінським РВ УМВС України в Одеській області 18 червня 1999 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, батьком малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; та внести зміни у свідоцтво про народження реєстраційний запис №641 від 23 січня 2012 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: запис батько визначити наступним чином ОСОБА_2, а імя по батькові ОСОБА_6 записати Вячеславівна.

06.06.2017 року позивач подав адресовану суду свою письмову заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом тимчасової заборони у праві виїзду за кордон малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що через відмову його цивільної дружини ОСОБА_3 визнати його батьківство і подати разом, передбачену ст. 126 СК України, заяву до органів реєстрації громадянського (цивільного) стану, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений за прізвищем матері «Сербіна», а по батькові дитини були записані його данні ОСОБА_8. Крім того, позивачем було заявлене клопотання про проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Для проведення зазначених дій необхідно відібрати зразки рідин його дитини. Однак, оскільки на сьогодні його дружина самостійно встановлює місце перебування малолітньої ОСОБА_8 в нього є побоювання, що відповідач ОСОБА_3 може вивезти дитину на постійне перебування за кордон. В такому випадку проведення експертизи буде неможливим, а також зведе на нівець його можливість довести факт батьківства із донькою та розгляд поданої ним позовної заяви по суті.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 09.06.2017 року суд тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянці України, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_1 міського управління юстиції 23 січня 2012 року, актовий запис №641).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.07.2017 року скасовано ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 09.06.2017 року, питання про застосування заходів забезпечення позову на новий розгляд суду першої інстанції.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_2, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не наведено в заяві про забезпечення позову тих обставин, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та не надано суду ніяких доказів на підтвердження цих обставин.

Крім того, факт періодичного виїзду за кордон дитини у встановленому спеціальним законом порядку, жодним чином не утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, предметом якого є внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, так само як і не порушує права жодних осіб у випадку відмови у позові.

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову до Відділу РАЦС ОСОБА_1 міського управління юстиції, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Н.А. Ільченко

26.10.2017