Справа № 755/6872/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В:

ПрАТ«Страхова компанія «ВУСО» звернулось з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 49000,00 грн. та витрати з оплати судового збору.

Вимоги мотивує тим, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ5902767, згідно умов якого страховик зобов'язується відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля а/м Кіа Magentis - НОМЕР_5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

22.03.2016 року за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Кіа Magentis, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, автомобіля BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить ТОВ «Компанія Альмагест Груп», під керуванням ОСОБА_5

У результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 р. по справі № 757/23597/16-п, винною особою в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП «Порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових споруд чи іншого майна», є ОСОБА_1

Тому ОСОБА_1 є особою, відповідальність якої застрахована за Полісом № АІ5902767, у зв'язку з чим зобов'язаний неухильно виконувати обов'язки відповідно до укладеного договору.

Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило ТОВ «Компанія Альмагест Груп» страхове відшкодування в сумі 49 000 грн., виплата якого була здійснена у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви ТОВ «Компанія Альмагест Груп» та страхового акту № 7302-24 від 28.11.2016 р.

Строк дії Договору № АІ5902767 один рік - з 26.04.2015 р. по 25.04.2016 р. Проте, у п. 8 договору передбачена особлива умова використання забезпеченого ТЗ, а саме ТЗ міг використовуватися протягом календарних місяців, які не викреслені у договорі, з квітня по вересень включно.

Всупереч умовам договору застрахований транспортний засіб використовувався в період, не передбачений договором.

Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування завданої шкоди в розмірі 49 000 грн. 00 коп., відповідно до ч. 38.1.1 п. «д» ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В судове засідання представник позивача не з'явився, представником позивача Петрук М.С. до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника ПрАТ«Страхова компанія «ВУСО», в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, надали суду письмові заперечення, у яких зазначено, що позов є безпідставним, оскільки відповідач не був учасником ДТП з автомобілем, по якому позивач здійснив страхове відшкодування, тобто страховий випадок відсутній. Більше того, між позивачем та відповідачем, взагалі, відсутні будь які правовідносини, оскільки договір страхування між ними не укладався, автомобіль відповідача не є забезпеченим транспортним засобом, а тому і правові підстави для пред'явлення регресного позову у позивача відсутні.

Суд, вислухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_4, зареєстрований за ОСОБА_1 з 06.06.2015р. (а.с.10).

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2016р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с. 13).

Постанова не оскаржена та набрала законної сили (а.с. 13 зв.).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно вищевказаної постанови Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2016р., ОСОБА_1 22.03.2016 року о 20 год. 45 хв. в м. Києві на вул. Народного Ополчення, 9, керуючи автомобілем марки «Кіа», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, порушив п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, а саме: під час виїзду з прилеглої території при повороті ліворуч не переконався в безпеці маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «БМВ», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3).

В матеріалах справи міститься копія листа Печерського районного суду м. Києва адресованого ОСОБА_9, у якому вказано, що з метою уникнення сумнівів і протиріч при виконанні постанови суду від 16.06.2016р. по справі №755/23597/16-п необхідно зазначити, що місце події -вул. Паркова в м. Києві замість вул. Народного Ополчення, 9 та додати автомобіль марки «Тайота», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням воді ОСОБА_5, як такий що отримав механічні пошкодження в результаті дорожньо-транспортної подій, яка сталась з вини ОСОБА_1 (а.с. 14).

Позивач посилається на те, що на підставі заяви ТОВ «Компанія Альмагест Груп» про настання події, що має ознаки страхового випадку власника автомобіля марки «Тайота», державний номерний знак НОМЕР_3, водієм якого був ОСОБА_5 (а.с. 15), позивачем 28.11.2016 р. виплачено ТОВ «Компанія Альмагест Груп» страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн. (а.с. 36, 37).

Відповідно до ст. ст. 212, 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах.

Однак, суд критично оцінює долучену до позову копію листа Печерського районного суду м. Києва, оскільки у постанові Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2016 р. будь які відомості щодо третього учасника дорожньо-транспортної пригоди відсутні, крім того суду не надано інших належних та допустимих доказів, що підтверджують участь автомобіля «Тайота», державний номерний знак НОМЕР_3, в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді, до того ж обставини пошкодження в ДТП 22.03.2016 року автомобіля «Тойота» відповідачем заперечуються та не визнаються.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Позовні вимоги ґрунтуються з посиланням на поліс обов'язкового страхування № АІ/5902767 від 24.04.2015 р. (а.с. 8).

Однак, як убачається із вказаного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5902767, даний договір страхування був укладений між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та страхувальником ОСОБА_2, за яким забезпечений транспортний засіб «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1, строк дії полісу з 26.04.2015р. до 25.04.2016р. включно (а.с. 8).

Проте, як зазначено вище, під час дорожньо-транспортної пригоди відповідач керував автомобілем КІА, реєстраційний номер якого НОМЕР_4, який відмінний від реєстраційного номеру забезпеченого полісом транспортного засобу, про що також зазначено у постанові суду. З пояснень відповідача, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з позивачем ним не укладався.

Крім того, подія ДТП за участі відповідача відбулася 22.03.2016 року, тобто в період дії вищевказаного поліса № АІ/5902767від 24.04.2015 року.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За вимогами ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням зазначеного посилання позивача на положення п. «д» ч. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними, оскільки вказана норма закону визначає право страховика після виплати страхового відшкодування подати регрес ний позов, якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування), що на спірні правовідносини не поширюється, тому застосована бути не може.

Враховуючи викладене суд приходить висновку про недоведеність позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача в сплаченому розмірі.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 22 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 10, 11, 60, 84, 88, 169, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя