Справа № 350/700/16-ц
Провадження № 22-ц/779/612/2017
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.,

суддів Горблянського Я.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю апелянта ОСОБА_2 та її представника

ОСОБА_3, апелянта ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Рожнятівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Рожнятівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією з апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Рожнятівського районного суду від 27 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася з позовом та просила ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться в смт. Рожнятів по вул. Гагаріна, 6 шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі (всіх елементів огорожі, враховуючи металеву сітку та опорні стовпчики), довжиною 12, 61 метрів, шириною 5,80 метрів, яка встановлена на земельній ділянці, що відноситься до земель житлової та громадської забудови і знаходиться на землях запасу Рожнятівської селищної ради.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що проживає у квартирі №9 багатоквартирного житлового будинку №6 по вул. Гагаріна у смт. Рожнятів. Її сусідка ОСОБА_2, жителька АДРЕСА_1 самовільно встановила огорожу довжиною 12, 61 метр, шириною 5, 80 метрів (металева сітка із металевими стовпчиками) на прибудинковій території перед вікном її квартири, що знаходиться на першому поверсі. Відповідач закрила прохід до її вікна, прибудинкової території, утруднивши вільний доступ до даної території. Крім цього, відповідач знищила стіл і лавку, які знаходились на прибудинковій території, встановила деревяну альтанку, яку вважає своєю власністю, а тому позбавлена можливості відпочивати на свіжому повітрі на прибудинковій території. Такими діями відповідачка порушує її права як мешканки будинку, позбавляє можливості вільно користуватись спільною ділянкою і використовувати її для відпочинку. З приводу неправомірних дій відповідача неодноразово зверталась до селищної ради, прокуратури та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківської області. На її звернення є достатньо підтверджень, що відповідач огорожу на спільній земельній ділянці встановила самовільно.

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічною позовною заявою та просила ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться в смт. Рожнятів по вул. Гагаріна, 6 шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі (всіх елементів огорожі) довжиною 12, 61 метра, шириною 2,30 метра, яка встановлена на земельній ділянці, що відноситься до земель громадської забудови.

Свої вимоги позивач у зустрічному позові обґрунтувала тим, що у 2002 році придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_2. На час придбання нею квартири у будинку, навпроти, на відстані близько 1, 50 метра від фундаменту будинку була встановлена огорожа, яка знаходилась та знаходиться виключно перед її вікнами. Огороджена частина земельної ділянки використовується нею для садіння квітів та декоративних дерев. Огорожа жодним чином не закриває прохід до вікна відповідача та не створює перешкод в користуванні прибудинковою територією. Комісією Рожнятівської селищної ради встановлено, що ОСОБА_4 на прибудинковій території встановила огорожу довжиною 12, 61 метра, шириною 2,30 метра. На огородженій нею земельній ділянці знаходяться залишки обрізаних дерев, перегнилі залишки старої огорожі та інше сміття. Жителі цього житлового будинку не мають доступу до цієї частини прибудинкової території. Відповідачем створено перешкоди в користуванні прибудинковою територією іншим жителям цього будинку, а особливо їй, оскільки є сусідами по квартирах та сусідами на прибудинковій території.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 27 лютого 2017 року обидва позови задоволено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_4 в задоволенні її позовних вимог за безпідставністю.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, докази досліджувалися односторонньо, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права. В мотивувальній частині рішення суд встановив, що сторони здійснили самочинне будівництво, однак питання знесення самочинного будівництва регламентовано ч. 7 ст. 376 ЦК України. Судом залишено поза увагою, що ні Рожнятівська селищна рада, ні інспекція ДАБК не зверталась з позовом до суду про знесення самочинно збудованого обєкта, а ОСОБА_4 є неналежним позивачем. Окрім цього, спірна огорожа не є нерухомим майном в розумінні ст. 376 ЦК України і відповідно щодо огорожі така норма не застосовується. Більше того, зазначений спір, де окрім знесення огорожі ОСОБА_4 заявляла вимоги і про знесення встановленої нею альтанки, вже був предметом неодноразового судового розгляду, і рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2014 року, яке залишено без зміни ухвалою ВССУ встановлено, що наявність альтанки не порушує прав ОСОБА_4, а огорожу слід встановлювати на відстані не менше 1,5 м від стіни будинку. Огорожа, яку суд вирішив демонтувати, встановлена нею на відстані 1, 64 м від стіни будинку.

Крім цього, суд апеляційної інстанції встановив, що позивач має право на захист свого порушеного права відповідно до ст. 391 ЦК України, однак перешкод у користуванні квартирою вона не довела та належних доказів з цього приводу не надала.

Висновок суду, що встановлена нею огорожа порушує права власників квартир багатоквартирного житлового будинку, зокрема, і ОСОБА_4, є виключно припущенням суду, оскільки матеріали справи не містять жодного належного доказу з цього приводу.

ОСОБА_4 у поданій апеляційній скарзі також просить рішення суду у частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до неї скасувати, відмовити у задоволенні цих вимог, а у решті рішення залишити без змін.

Апелянт у скарзі зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги її пояснення, що огорожі на прибудинковій території не встановляла, а її встановила сусідка ОСОБА_5 Ширину зазначеної огорожі, що становить 2 метра 30 сантиметра доклала ОСОБА_2 з належних її матеріалів і не заперечує, щоб цю частину огорожі вона знесла.

Апелянт вважає, що рішення суду про зобовязання її знести огорожу на прибудинковій території побудовано на припущеннях, а ОСОБА_6 не надала будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_6 та її представника, які вимоги скарги підтримала, а скаргу ОСОБА_4 заперечили, пояснення апелянта ОСОБА_4, яка вимоги своєї скарги підтримала, а скаргу ОСОБА_6 заперечила, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає до задоволення , а скарга ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи обидва позови суд першої інстанції встановив, що сторони без відповідного дозволу встановили огорожі біля багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці, яка відноситься до земель житлової та громадської забудови і належить до земель запасу Рожнятівської селищної ради, тобто здійснили самочинне будівництво.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2проживають в багатоквартирному житловому будинку № 6 по вул. Гагаріна в смт. Рожнятів Івано-Франківської області.

Земельна ділянка, на якій знаходиться багатоквартирний житловий будинок відноситься до земель житлової і громадської забудови і знаходиться в землях запасу Рожнятівської селищної ради і кожна із сторін підтверджує, що огороджені ділянки призначені для спільного користування усіх жильців із 16 квартир і є їхньою прибудинковою територією.

Крім цього позивач-відповідач ОСОБА_2 зазначає, що своєю огородженою територією, довжиною 12 метрів 61 сантиметр, шириною 5 метрів 80 сантиметрів вона дозволяє користуватись усім жильцям у тому числі і за потребою ОСОБА_4 Огорожу вона встановила без будь-якого дозволу селищної ради, однак вважає, що вона не перешкоджає жильцям у її користуванні, має бути загородженою і на будь-яке часткове зняття огорожі не погоджується у принципі.

Факт самовільного будівництва сторонами огорож, на земельній ділянці, яка відноситься до земель житлової і громадської забудови і знаходиться в землях запасу Рожнятівської селищної ради підтверджено відповіддю селищного голови № 02-25/18 від 09 вересня 2016 року.

Копією акту від 16 листопада 2012 року, відповіддю від 02 липня 2013 року №100/02-33), копією викопіровки з плану землекористування, відповіддю № 02-29/237 від 01.11.2012 року підтверджено, що між сторонами існує конфлікт з приводу використання прибудинкової території, та встановлено відповідні факти порушень використання прибудинкової території.

У листі від 09. 09. 2016 року міський голова підтверджує, що огорожі прибудинкової території до будинку по вулиці Гагаріна №6 створюють перешкоди для користування прибудинковою територією решті мешканцям будинку. Земельні ділянки, які самовільно огороджені, свідомо не вносяться до обліково-земельних книг, щоб не створювати конфліктів між користувачами само захоплених земельних ділянок до створення ОСББ. використовуються і

Відповідно до статей 38, 39 Земельного кодексу України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до ст.ст. 23, 25 закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій території житлової та громадської забудови здійснюється з врахуванням вимог використання цієї території відповідно до затвердженої містобудівної документації, правил благоустрою населеного пункту, а також встановлених будівельних норм та державних стандартів.

Прибудинкова територія багатоквартирного житлового будинку є особливим об'єктом права власності на землю, оскільки призначена для розміщення й обслуговування житлового будинку та має задовольняти інтереси його мешканців.

Згідно ст.42 ЗК України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Відповідно до пункту 2 Методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за №389 від 29 грудня 2011 року, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, що визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. До складу прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку можуть входити (у разі наявності): вимощення навколо житлового будинку; смуга озеленення вздовж стін житлового будинку, місцевий проїзд, тротуар та смуга вздовж фасаду без входів, яка забезпечує проїзд пожежних машин; майданчики, які призначені для обслуговування мешканців тільки цього будинку, для відпочинку біля входів в житловий будинок, для ігор дітей дошкільного і молодшого шкільного віку, відпочинку населення, занять фізкультурою, а також території зелених насаджень, пішохідні доріжки, що сполучують вказані майданчики між собою; майданчики для сміттєзбірників; майданчики для господарських будівель та споруд; спеціально обладнані майданчики для паркування автомобілів, що належать мешканцям будинку; в'їзди та виїзди підземних гаражів і автостоянок (у разі їх наявності).

Суд першої інстанції правильно встановив, що дії сторін щодо використання прибудинкової території для задоволення власних господарських потреб суперечить її призначенню та порушують права власників квартир багатоквартирного житлового будинку, оскільки вона призначена для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у такому багатоквартирному будинку.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта ОСОБА_4, що самовільно встановлена огорожа довжиною 12,61 метр, шириною 2,3 метра належить не їй і таку огорожу вона не встановлювала. Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_4 використовує зазначену земельну ділянку, яка рахується за нею і про це зазначено не тільки у листі селищного голови, а відповідає і схемі прибудинкової території до багатоквартирного житлового будинку по вулиці Гагаріна, 6 в смт. Рожнятів а.с. 7. Також допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_7 підтвердив, що ОСОБА_4 сама загородила частину земельної ділянки, на ній розвела безлад та сміття і жителі будинку не можуть вплинути на неї.

Однак колегією суддів встановлено, що зобов'язуючи ОСОБА_4 знести самовільно встановлену огорожу довжиною 12,61 метр, шириною 2,3 метра суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, його висновки у цій частині в повній мірі не відповідають обставинам справи. Апеляційним судом з'ясовано, що огорожа довжиною 12,61 метр фактично встановлена не ОСОБА_4, а її сусідкою вздовж межі, що не заперечила і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, тому у суду першої інстанції були підстави для зобов'язання ОСОБА_4 знести тільки огорожу шириною 2,3 метра, яка фактично належить їй, яку вона і фактично встановила.

Колегія суддів вважає також необґрунтованим стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1000 гривень за надання правової допомоги, як понесені судові витрати.

Відповідно до матеріалів справи правову допомогу відповідачу ОСОБА_2 надавала адвокат ОСОБА_8 Цей ж адвокат оформила для ОСОБА_2 зустрічний позов, до якого подано квитанцію про сплату 1000 гривень витрат за правову допомогу, до яких входить оформлення позовної заяви та ведення справи. Однак договір про надання юридичних послуг між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_8 укладено тільки на ведення справи за позовом ОСОБА_4, а не і за зустрічним позовом ОСОБА_2 Тому колегія суддів вважає, що стягнення витрат на правову допомогу за ведення справи на стороні ОСОБА_2 за її зустрічним позовом є необґрунтованим і на її користь необхідно стягнути 300 гривень витрат тільки за оформлення позовної заяви, враховуючи обсяг наданої правової допомоги та кількість затраченого часу.

Враховуючи вищезазначене колегія суду вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобовязання знести огорожу довжиною 12.61 метра та стягнення витрат на правову допомогу підлягає зміні, а у решті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

При вирішенні заявлених позовних вимог ОСОБА_4 судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги ОСОБА_2 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 27 лютого 2017 року в частині зобовязання ОСОБА_4 демонтувати самовільно встановлену огорожу довжиною 12 метрів 61 сантиметр та шириною 2 метра 30 сантиметрів, стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1000 гривень витрат на правову допомогу змінити.

Зобовязати ОСОБА_4 демонтувати самовільно встановлену огорожу шириною 2 метра 30 сантиметрів та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 300 гривень витрат на правову допомогу.

В решті рішення Рожнятівського районного суду від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_9