АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року

Суддя Апеляційного суду м. Києва Гаращенко Д.Р., перевіривши відповідність ст.ст. 294-295 ЦПК України апеляційної скарги представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання кредитного договору недійним та визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подав на нього апеляційну скаргу, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2017 року апеляційну скаргу, у зв'язку із несплатою судового збору, було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - 5 днів з дня отримання копії ухвали.

15 червня 2017 року, на виконання вказаної ухвали, представником апелянта було надіслано на адресу суду клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Вивчивши доводи клопотання, суд приходить до висновку, що у його задоволенні слід відмовити.

Так, обґрунтовуючи клопотання, представник апелянта посилається на положення ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та вважає, що позивач має бути звільнена від сплати судового збору, як споживач.

Дійсно, згідно положень ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Також пільги по сплаті судового збору для споживачів містилися і в Законі України «Про судовий збір» до 01.09.2015 р.

Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 р. № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015 р., внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Оскільки Закон України «Про судовий збір» є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює порядок сплати та розміру судового збору і був прийнятий пізніше, то колегія суддів вважає, що застосуванню підлягає саме цей Закон, а не Закон України «Про захист прав споживачів».

Подібної практики притримується і Верховний Суд України, висновки якого є обов'язковими для всіх судів України, зокрема, в ухвалах від 30 березня 2016 року у справі № 6-758ц16, від 09 лютого 2016 року у справі № 6-36ц16, від 8 квітня 2016 року у справі № 6-758ц16, від 16 січня 2016 року у справі №6-3084ц15.

Посилання заявника на судові рішення Вищиго спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ є безпідставними, зважаючи на наступне.

Справа № 755/16904/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7198/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Тобто, вказаними нормами цивільного процесуального законодавства чітко встановлено, що висновки саме Верховного Суду України мають враховуватися усіма судами загальної юрисдикції, а як вже вказувалося вище, Верховний Суд України притримується позиції, що з внесенням змін до Закону України «Про судовий збір», з 01.09.2015 р. споживачі не являються суб'єктами пільг щодо звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, станом на день постановлення ухвали, недоліки апеляційної скарги не усунуто та апелянтом не оплачено судовий збір.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконав вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, то позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на зазначене, апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути апелянтові.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання кредитного договору недійним та визнання дій протиправними, визнати неподаною та повернути.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення, за умови подання належним чином обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Гаращенко Д.Р.