ЄУН № 389/2346/15-ц
Провадження №2-п/389/3/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Берднікової Г.В.
при секретарі Чукановій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2016 року, -
Заявником ОСОБА_1 13 жовтня 2017 року подано заяву про перегляд заочного рішення з посиланням на те, що останній не знав про пред'явлений ОСОБА_2 до суду позов про стягнення коштів та ухвалення за наслідками його розгляду заочного рішення про задоволення позовних вимог. Судові повістки про виклик до суду, копію заочного рішення він не отримував. Про ухвалення заочного рішення дізнався 12 жовтня 2017 року, коли отримав копію постанови про відкриття відповідного виконавчого провадження. Через те, що не брав участі у судовому розгляді справи, він не зміг скористатися своїми правами, що позбавило його можливості надати суду докази щодо обставин справи, які не вивчалися у судовому засіданні і мають значення для встановлення всіх обставин справи. Так, судом не було взято до уваги, що на отримання від позивача коштів його уповноважила власник будинку - мати ОСОБА_3, якій він в подальшому і передав отримані від ОСОБА_2 кошти. ОСОБА_2 не має права на стягнення завдатку за продаж частини будинку, оскільки угода не відбулась з її вини. З урахуванням наведеного заявник просив суд скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.
Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ній.
Позивач ОСОБА_2 заперечила проти задоволення заяви, вказуючи на відсутність підстав для скасування заочного рішення.
Заслухавши представника заявника та позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Серед основних засад судочинства, згідно з п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, є «обовязковість рішень суду».
Обовязковими судовими рішеннями є лише ті, що набрали законної сили, тобто набули статусу остаточних.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі Преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду.
Цей принцип наголошує, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.
Відповідно до ч.2 ст.228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи відповідач неодноразово повідомлявся за адресою місця реєстрації: вулиця Чкалова, 60 місто Знамянка Кіровоградської області (а.с. 30, 41), проте в судові засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло як і заперечень проти позову, у звязку з чим суд, керуючись положеннями ст. 224 ЦПК України, ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дійсно, відповідач судові повістки фактично не отримував, але про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, а тому в силу положень ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
При цьому, суд приймає до уваги, що відповідач у період розгляду справи судові повістки фактично не отримував, а тому не міг знати про розгляд справи в суді, тобто мав поважні причини неявки до суду.
Копію заочного рішення відповідач також фактично не отримував. Відтак суд вважає, що строк звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення відповідачем не пропущено.
Разом з цим, за змістом положень статті 232 ЦПК України умовою перегляду заочного рішення є не лише встановлення судом при розгляді відповідної заяви обставин того, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, а одночасно судом має бути встановлено, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто ці дві обставини мають існувати одночасно.
Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України (лист від 01 травня 2007 року "Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах") другу умову слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку. Заочне рішення не може бути скасовано лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.
В заяві про перегляд заочного рішення заявник наводить причини своєї неявки в судове засідання, просить скасувати заочне рішення також посилаючись на те, що судом було ухвалено рішення без урахування дійсних обставин справи, зокрема без врахування тієї обставини, що власник будинку - мати ОСОБА_3 уповноважила його на отримання коштів від покупця ОСОБА_2, а сама угода зрештою не відбулась з вини позивача, а відтак ОСОБА_2 не має права на стягнення завдатку за продаж частини будинку.
Водночас, при розгляді даної справи судом з'ясовано, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 17 червня 2014 року при розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2014 року у справі ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення подвійного розміру завдатку, було встановлено, що ОСОБА_1 не є власником будинку та не мав письмового нотаріального посвідчення на його відчуження. Власником будинку є ОСОБА_3 Отже, у ОСОБА_1 не виникло зобовязань по продажу будинку, а відповідно гроші у позивача, які вона помилково вважала завдатком, останній отримав без будь-яких правових підстав. До правовідносин, що виникли між сторонами слід застосовувати положення ст. 1212 ЦК України.
Таким чином даний суд, розглядаючи справу, встановив, що відповідач одержав від позивача гроші без існування достатніх правових підстав, так як гроші йому були передані позивачем в рахунок купівлі будинку розташованого по вулиці Маяковського, 59 в місті Знамянка, однак як виявилося відповідач не є власником цього будинку, не мав письмового нотаріального посвідчення на його відчуження, відтак без достатньої на те правової підстави отримав належні позивачу кошти.
Враховуючи наведене, на думку суду, заява про перегляд заочного рішення не містить посилань і зазначення конкретних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і не були відомі суду на час розгляду справи, тобто обставин, які б давали підстави для скасування заочного рішення та які відповідач зобовязаний зазначити саме у заяві про перегляд заочного рішення, а не після його скасування.
Отже, зважаючи на те, що заявником в заяві про перегляд заочного рішення не зазначено доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і не були відомі суду на час розгляду справи, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 231 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2016 року - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

У відповідності до ч.4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Г.В. Берднікова