Справа № 639/5628/16-ц
Провадження № 2/639/218/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С., Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку, по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину будинку, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, 3-тя особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_1 майно, набуте за час спільного проживання, а саме ? частину житлового будинку №15 по пров. Ползунова у м. Харкові та визнати за ним права приватної власності на ? частину даного житлового будинку.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 послався на те, що 18.05.2002 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 Спільних дітей від шлюбу не було, однак у ОСОБА_5 є донька від попереднього шлюбу ОСОБА_2

Подружжя з ОСОБА_5 існувало більше ніж 18 років, ще до формальної реєстрації шлюбу. Вони разом займалися підприємницькою діяльністю, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет та інше. Родина мешкала в квартирі, що належала на праві власності ОСОБА_5, яка знаходилася за адресою АДРЕСА_1.

У лютому 2002 року позивач продав належну йому однокімнатну квартиру №187 по вул. Блюхера у м. Харкові. Усі утримані від продажу квартири кошти він витратив на потреби родини та для розвитку спільної зі ОСОБА_5 підприємницької діяльності.

У 2007 році для поліпшення житлових умов він зі ОСОБА_5 вирішили продати належну їй квартиру та купити житловий будинок.

31.05.2007 року була придбана 1/2 частина житлового будинку №15 по пров. Ползунова у м. Харкові, право власності було оформлено на імя ОСОБА_5, хоча це була їх спільна власність як чоловіка та дружини.

16.05.2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано.

Однак, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 продовжував проживати у спірному будинку та був в ньому зареєстрованим.

07.11.2015 року ОСОБА_5 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований у м. Харкові, по пров. Ползунова, 15.

Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 залишилася її донька, ОСОБА_2, яка спадщину прийняла.

Стосунки з ОСОБА_2 у нього не склалися, остання вимагає, щоб він покинув спірний будинок та на нього не претендував.

Позивач вважає, що оскільки спірне майно було придбано під часу шлюбу, вона є спільною сумісною власністю подружжя, а тому він має право претендувати на його частку.

Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

В грудні 2016 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом, відповідно до якого просила визнати за нею права власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку №15 по пров. Ползунова у м. Харкові після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 07 листопада 2015 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.05.2007 року її мати, ОСОБА_5 продала належну їй на праві власності квартиру, та в той же день купила ? частину спірного будинку №15 по пров. Ползунова в м. Харкові. Тому позивач по зустрічному позову вважає, що це майно особистою приватною власністю її матері.

26.05.2008 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5

07.11.2015 року ОСОБА_5 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку № 15 по пров. Ползунова в м. Харкові.

Позивач зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Однак, оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку вона не може, оскільки державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на майно, яке є спадковою масою має право і позивача за основним позовом ОСОБА_1

Дані обставини вимусили ОСОБА_2 звернутися до суду з зустрічним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, які викладені у рішенні вище. Проти задоволення позову ОСОБА_2 заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнали, просили у його задоволені відмовити, посилаючись на його безпідставність. Підтримали зустрічний позов ОСОБА_2, просили його задовольнити.

3-ті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися, про причину неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Оцінюючи докази, суд виходить з положень ст. 60 ЦПК України.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 18 травня 2002 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, про що зроблено відповідний актовий запис №133. ( а.с. 8)

За час шлюбу, а саме 31.05.2007 року ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7, реєстровий №1606, було придбано у власність ? частина житлового будинку з надвірними будівлями по пров. Ползунова, 15 в м. Харкові.

Продаж вчинено за 338 350 грн. (а.с. 12, 45)

Частиною 3 ст. 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, придбане подружжям під час шлюбу, являється їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України майно, яке придбало подружжя під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причині самостійного заробітку (доходу).

Відповідач ОСОБА_2 зазначає, що спірна частина будинку була придбана за кошти, які були отримані від продажу квартири, що належала на праві власності її матері ще до укладання шлюбу з ОСОБА_1

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили факт того, що після продажу квартири, що розташована по вул. Карпівська в м. Харкові одразу було придбано частину будинку по пров. Ползунова.

Дані обставини обєктивно підтверджуються договором купівлі-продажу квартири від 31.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7, реєстровий №1601, з якого вбачається, що ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_12 купила квартиру АДРЕСА_2.

В пункті 3 договору зазначено, що квартира належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого центром (відділом) приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради 08.12.1999 року, реєстраційний № 6-99-190461, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 14.12.1999 року за реєстровим №11-613969.

Продаж вчинено за 358 550 грн., які продавець отримав від покупця повністю, ще до підписання цього договору. ( а.с. 44)

Отже судом було достовірно встановлено, що спірна частина будинку була придбана у період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5, право власності було оформлено на імя останньої, продаж квартири, яка належала на праві особистої приватної власності ОСОБА_5 та купівля спірного будинку відбулася в один день, в одного того ж самого приватного нотаріуса.

Суд зазначає, що норми СК України у статтях 57,60 встановлюють загальні принципи нормативно- правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Аналогічна позиція викладена у п.п. 23, 24 постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя».

Отже, судом було достовірно встановлено що спірна ? частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель №15 по пров. Ползунова в м. Харкові придбана подружжям за особисті кошти ОСОБА_5 в сумі 338 350 грн., які вона отримала від реалізації квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, яка належала останній на праві власності, а отже є її особистою приватною власністю.

Що стосується доводів позивача за основним позовом ОСОБА_1 відносно того, що у нього була у власності квартира, яка знаходилася по вул. Блюхера в м. Харкові, яку він продав, а кошти витратив на потреби сім*ї, то суд не приймає їх до уваги, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів стосовно даної позиції позивача матеріали справи не містять.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 травня 2008 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було розірвано. (а.с. 9-10)

07 листопада 2015 року ОСОБА_5 померла. (а.с. 11)

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель №15 по пров. Ползунова в м. Харкові.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. (ст. 1220 ЦК України)

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 є її донька ОСОБА_2 (а.с.42)

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ч.1 ст. 1270 ЦК України)

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5, оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, та не заявила про відмову від спадщини, а надала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. (а.с. 41, 85)

Згідно відповіді Пятої ХДНК від 31.01.2017 року за №229/01-16, після померлої ОСОБА_5, яка на день своєї смерті мешкала за адресою: м. Харків, пров. Ползунова, буд. 15, була заведена спадкова справа №122/2016 року.

У матеріалах вищевказаної справи знаходяться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 234 від 23.02.2016 року, про прийняття спадщини за законом від доньки спадкодавця ОСОБА_2, яка мешкає в м. Харкові, пров. Ползунова, буд. №15; лист, зареєстрований в журналі реєстрації вихідної кореспонденції за №1931/02-14 від 12.07.2016 року, колишньому чоловіку спадкодавця ОСОБА_1, з проханням повідомити чи був він у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем на час придбання нею ? частки у житловому будинку №15 по провулку Ползунова у м. Харкові; постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зареєстрована в книзі реєстрації вихідної кореспонденції за №2503/02-31 від 07.09.2016 року, надана 5 ХДНК ОСОБА_2, про причини неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на нерухоме майно ? частку у житловому будинку №15 по провулку Ползунова у м. Харкові, а саме, у звязку з тим, що ця нерухомість є спільною сумісною власністю подружжя.

Інших заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 в матеріалах спадкової справи немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. ( а.с. 85)

Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є її донька, ОСОБА_2

07.09.2016 року за №2503/02-31 державним нотаріусом 5-тої ХДНК винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, відповідно до якої ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на ? частку житлового будинку №15 по провулку Ползунова м. Харкова, яка належала її матері ОСОБА_5, у звязку з тим, що ця нерухомість є спільною сумісною власністю подружжя. (а.с. 56)

Розглядаючи справу, суд виходить з положення п. 3.1 Розяснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», яким передбачено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Оскільки даним судовим рішення визнано, що ? частина житлового будинку №15 по провулку Ползунова м. Харкова належала спадкодавцю ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності в порядку спадкування за законом на дану частину за ОСОБА_2

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1, задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_2 обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 209-210, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 29, 392, 1216, 1220, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296, 1299 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57, 60 СК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель №15 по провулку Ползунова м. Харкова, після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 07 листопада 2015 року у м. Харкові.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Труханович