Справа №489/2631/15-ц
Провадження №6/489/264/17
УХВАЛА

іменем України

27 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

секретаря Настенко С.В.,

за участю: старшого державного виконавця СусловоїМ.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві подання старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2017 року старший державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, оскільки останній ухиляється від виконання судового рішення, що є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

На виконанні Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває зведене виконавче провадження №48948455 по виконавчим провадженням:

- №48775797 з примусового виконання виконавчого листа №2/489/1585 від 07.08.2015 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» боргу в сумі 26399,07 грн. (відкрито провадження постановою старшого державного виконавця від 21.09.2015 року);

- №48775851 з примусового виконання виконавчого листа №2/489/1585 від 07.08.2015 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» боргу в сумі 264,00 грн. (відкрито провадження постановою старшого державного виконавця від 21.09.2015 року).

22 вересня 2015 року постанови про відкриття проваджень були направлені боржнику листами від 21.09.2015 року за адресою: АДРЕСА_1, однак боржнику належить частка квартири в будинку №108-А, а не в будинку №108, що підтверджено витягом з державного реєстру нерухомого майна.

Постановою старшого державного виконавця від 29.09.2015 року обєднано виконавчі провадження №48775797, №48775851 в зведене виконавче провадження, матеріали по зведеному виконавчому провадженню сформувати в виконавче провадження №54623591.

За постановою старшого державного виконавця від 04.11.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частки квартири АДРЕСА_2.

В силу вимог ч. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», забороняється стягнення на вказане належне нерухоме майно боржника.

06 лютого 2017 року державним виконавцем направлено вимогу зявитись боржнику до виконавця 15.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_1, тобто не за фактичною адресою мешкання боржника.

Виходом старшого державного виконавця Щербатих М.В. за вказаною адресою (АДРЕСА_1) встановлено, що боржник відсутній у місті, за цією адресою відсутнє майно, що належить йому на праві приватної власності та на яке можливо звернути стягнення. Вказане підтверджується актом державного виконавця від 14.09.2017 року.

Разом із цим, державним виконавцем не надано доказів того, що боржник за вказаною адресою зареєстрований, доказів щодо направлення боржнику вимоги зявитися до відділу та вимоги бути присутнім у квартирі для проведення виконавчих дій.

Як вбачається із відповідей Пенсійного фонду України від 04.09.2017 року та Державної фіскальної служби України від 05.09.2017 року, ОСОБА_2 не працює, не отримує пенсію, у нього відсутні джерела отримання доходів та номери рахунків, відкритих на його імя.

За змістом довідки Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області від 07.08.2017 року, ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

На підставі наданих державним виконавцем матеріалів та вимог ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем проводиться перевірка не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, однак остання перевірка була здійснена 04.09.2017 року, а відповідь надана 05.09.2017 року.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів щодо зареєстрованого рухомого майна за боржником.

Згідно із п. 4 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого статті 33 Конституції України та статті 313 Цивільного кодексу України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» визначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

У відповідності з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом зазначених норм, підставою встановлення обмеження є доведеність факту ухилення боржника від виконання зобовязань, встановлених судовим рішенням.

Суд вважає, з огляду на надані державним виконавцем документи в їх сукупності, не доведеними факти ухилення боржника від виконання зобовязань встановлених судовими рішеннями та наміру виїзду боржника за межі України, з огляду на це, подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва