Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі, за касаційною скаргою Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», в інтересах якого діє Калішенко ЄвгеніяОлександрівна, на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ДП «Український інститут інтелектуальної власності» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року його було поновлено на посаді заступника директора з інформаційно-технічного забезпечення експертизи ДП «Український інститут інтелектуальної власності» та стягнуто з останнього на його користь грошову компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі допущене до негайного виконання. Наступного дня позивач звернувся до відповідача з листом щодо поновлення на посаді згідно судового рішення, однак поновлений на роботі не був. Посилаючись на те, що відповідач затримав виконання рішення суду і поновив позивача на роботі лише 13 листопада 2015 року ОСОБА_4 просив стягнути на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 жовтня 2015 року по 12 листопада 2015 року у сумі 35 859,41 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв'язку із несвоєчасним виконанням рішення суду про поновлення на роботі - 33 707 грн 44 коп. (сума без виключення сум відрахування податків).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «Український інститут інтелектуальної власності», в інтересах якого діє Калішенко Є.О., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено та вбачається із матеріалі в справи, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року, ОСОБА_4 поновлено на посаді заступника директора з інформаційно-технічного забезпечення експертизи ДП «Український інститут інтелектуальної власності» з 29 квітня 2015 року, стягнуто з останнього на його користь грошову компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення його на роботі, надавши копію резолютивної частини рішення суду наступного дня, тобто 07 жовтня 2015 року, проте, відповідачем рішення суду виконано не було.

Фактично позивач був поновлений на роботі 13 листопада 2015 року, що підтверджується актом державного виконавця, складеним 13 листопада 2015 року в присутності ОСОБА_4 та начальника відділу кадрів ДП «Український інститут інтелектуальної власності».

Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення суду, який розглядає трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися, та незалежно від тривалості здійснення виконавчих дій.

Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з невиконанням рішення суду про поновлення на роботі, через затримку з вини відповідача виконання такого судового рішення в розумінні ст. 236 КЗпП України, яка зумовлює відповідальність, передбачену цією нормою.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», в інтересах якого діє Калішенко ЄвгеніяОлександрівна, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко