Справа № 139/444/17
РІШЕННЯ

іменем України

22 червня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В. з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_2 до Морозівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

02 липня 2011 року помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки площею 2,2128 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач у справі є спадкоємцем за заповітом. Позивачу державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю (втратою) документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, зокрема, правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку. За захистом своїх прав та інтересів ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позивач у судове засідання не зявилася у п. 5 позовної вимоги просила справу слухати у її відсутності (а.с. 4).

Представник відповідача Морозівської сільської ради - в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 46).

На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відстуності сторін.

Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

За приписами ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 204442 (а.с. 6), стверджується, що ОСОБА_3 помер 02 липня 2011 року в с. Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Довідкою виконавчого комітету Морозівської сільської ради № 89 від 28 лютого 2017 року (а.с. 11), звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 12-31) позивач ствердила, що ОСОБА_3 володів земельною ділянкою 2,2128 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Морозівської сільської ради і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Заповітом (а.с. 7) та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9) позивач довела своє право спадкувати після смерті ОСОБА_3.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Зазначене також знайшло підтвердження і у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 380/2011 (а.с. 41-45) слідує, що 11 листопада 2011 року ОСОБА_4 звернулася до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, у тому числі, на земельну ділянку площею 2,2128 га, розташована на території Морозівської сільської ради.

Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 133 від 13 квітня 2017 року (а.с. 33) ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у звязку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

На ствердження факту втрати оригіналу державного акту на паво власності на земельну ділянку на прізвище спадкодавця, позивач подала оголошення в газеті «33 канал». Як на доказ відсутності архівної копії державного акта, позивач посилається на інформацію відділу Держгеокадастру у Мурованокуриловецькому районі головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № В-18/0-0.29-27/141-17 від 13.04.2017 (а.с. 32), згідно якої архівний примірник державного акту на земельну ділянку на прізвище ОСОБА_3 у відділі відсутність.

Для перевірки такого факту, ухвалою суду від 06 червня 2017 року (а.с. 47) було витребувано офіційну інформацію із відділу Держгеокадастру у Мурованокуриловецькому районі (наявні у справі була підписана лише виконавцем).

13 червня 2017 року судом було отримано копію архівного примірника державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 816349, що був виданий 19 жовтня 2005 року (а.с. 56).

Таким чином, у суді спростовано інформацію позивача про відсутність у відділі Держгеокадастру у Мурованокуриловецькому районі архівного примірника державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 816349 на прізвище спадкодавця ОСОБА_3.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно із вимогами статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину серед іншого перевіряє склад спадкового майна.

Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентується Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, зокрема главою 10 розділу ІІ. Так, підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

У сфері оформлення спадкових прав має місце типова ситуація, повязана з втратою, пошкодженням чи зіпсуванням документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. У цьому випадку спадкоємець для оформлення своїх спадкових прав отримує дублікат необхідного документа. На підставі отриманого дубліката документа, з дотриманням інших вимог пункту 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553, можливо здійснити реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця. При цьому слід зазначити, що у випадку належної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно за життя додаткової реєстрації права власності на підставі дубліката документа, що підтверджує набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, не вимагається.

На сьогоднішній день існує два види документів, видача дублікатів яких законодавством не передбачена: державний акт на право власності чи постійного користування земельною ділянкою та свідоцтво про право власності на нерухоме майно (крім свідоцтв, виданих органами приватизації). Перелік документів, що подаються для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на обєкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у звязку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, встановлений в пункті 53 Порядку № 1127.

Зокрема, для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, реєстрацію якого проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного свідоцтва про право власності на нерухоме майно подаються: 1) копія примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно; 2) оголошення про втрату документа у друкованих засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження або місцевої чи регіональної сфери розповсюдження за місцезнаходженням нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє ім'я виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа). Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому пунктом 53 Порядку № 1127, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав в інформаційних системах, державна реєстрація прав в яких здійснювалася до 1 січня 2013 р., або на паперових носіях інформації, ведення яких здійснювалося підприємствами бюро технічної інвентаризації.

У випадку, якщо спадкодавцем за життя було набуто право власності, однак документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, втрачений і видача його дублікату не передбачена діючим законодавством, реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця можливо здійснити, застосовуючи у сукупності норми пунктів 53 і 66 Порядку № 1127.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, при дотриманні зазначених вище умов, передбачених Порядком № 1127, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину на підставі архівних копій державних актів, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 328, 392 ЦК України, ст.ст. 68, 69 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, п.п. 53, 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, ст.ст. 10, 57, 60, 80, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 179, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 відмовити в позові до Морозівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування у звязку з його безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: _________________