Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Кваші І.М.,

за участі секретарів - Дем"яненко Н.М., Журба С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чорнобай цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матірю. Мотивувала позов тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку Крістіну. У серпні 2016 року, не бажаючи продовжувати спільне життя з чоловіком, забрала дітей та переїхала до іншого населеного пункту на постійне місце проживання. В жовтні 2016 року чоловік та свекруха забрали дитину до себе на осінні канікули, а також була домовленість про обстеження дитини у лікарів. Відповідачем було написано розписку про повернення дитини 21.11.2016 року. Проте доньку у вказаний день не повернули, лише 22.11.2016 року ОСОБА_2 повідомив, що дитину привозити назад не буде. Матері перешкоджають у спілкуванні з дитиною. Приїздила в с. Степове та намагалась забрати дитину додому, проте відповідач не дозволив, пояснивши це необхідністю продовжувати лікування. Позивач має всі необхідні умови для виховання дитини, матеріально забезпечена, а тому вважає, що дитині буде краще проживати з матірю.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надавши аналогічні пояснення обґрунтування позовних вимог.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Посилався на те, що дитина дуже хвора, на даний час її стан покращився, проте лікування припиняти не можна, воно буде довготривалим, ще кілька років. Позивач доньку лікувати не буде, як не робила цього й раніше.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказала на те, що дитина дійсно хвора і необхідно продовжувати лікування. Відповідач працює, за місцем проживання характеризується позитивно, не має алко- чи наркозалежності, має гарні, доброзичливі відносини з донькою. Крім цього, з ними проживає бабуся, яка допомогає у вихованні дитини.

Представники третьої особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали суду висновок органу опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 Крістіни, зі змісту якого вбачається, що орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком.

Відповідно до статті 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Враховуючи вказану норму, в судовому засіданні суд зясовував думку дитини щодо подальшого її місця проживання. ОСОБА_2 Крістіна повідомила, що бажає проживати з батьком та бабусею.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що позивач це його рідна сестра. ОСОБА_5 являється хорошою матірю, про дітей піклувалася. Пішла від чоловіка, оскільки він зловживав спиртними напоями. Станом на жовтень 2016 року сестра не могла відвезти на лікування дитину, оскільки вона лише в червні переїхала на нове місце проживання в с. Погребняки, в будинок померлих батьків, де дванадцять років ніхто не проживав. Потрібно було облаштуватися, вирішити питання з працевлаштуванням. Спиртними напоями сестра не зловживає, на даний час працює доглядає одинокого пенсіонера. Бачив, що дитина хворіє, а тому було вирішено залучити батька до лікування дитини. Матеріально допомагатиме сестрі утримувати доньку, крім цього, контролюватиме продовження лікування дитини.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 добра людина, гарна мати. Хоча в гостях у них бували не часто, проте знає, що вона про дітей піклувалася, готувала їсти. Проблеми зі здоровям у дитини давно. Їй відомо, що стосунки між колишнім подружжям ОСОБА_1 напружені, ОСОБА_7 не віддавав ОСОБА_1 речі, коли вона хотіла забрати, перешкоджає у спілкуванні з дитиною.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що працює сільським головою в с. Степове Чорнобаївського району. Сімю ОСОБА_1 знає, ОСОБА_7 може охарактеризувати позитивно, алкоголем не зловживає. Проживають у квартирі з усіма зручностями, умови для дитини створені хороші. З батьком та дитиною на даний час проживає бабуся, яка більшість часу й опікується онукою, займається її лікуванням.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що проживає в с. Степове та є сусудікою сім»ї ОСОБА_1. Найбільший догляд за дітьми ще за час спільного проживання подружжя здійснювала бабуся, мати ОСОБА_10. Водила до школи старшого сина ОСОБА_11, в дитячий садочок Крістіну. Возила їх в зоопарк та на інші розваги. Коли дитину привезли з села Погребняки виглядала вона погано, видно було, що хвора. Була пасивна в усьому. На даний час стан дитини покращився, бігає, грається з іншими дітьми. Мати дівчинки непогана людина, проте материнських почуттів у неї ніколи не було. Коли дитина погано себе почувала, могла на неї кричати. Не приділяла дітям належної уваги.

Свідок ОСОБА_12І в судовому засіданні повідомила, що невістка більше була зайнята на роботі, дітям особливої уваги не приділяла. Проблеми зі здоровям у дитини були й раніше, але з часом стан погіршувався. Лікувати дитину ОСОБА_1 не хотіла, лише один раз возила в лікарню в Черкаси. При цьому не купила їй ліки, замовчала те, що лікар наполягав на подальших візитах. На даний час лікування дівчинці обовязково треба продовжувати, стан складний.

Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, зясувавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як достовірно встановлено судовим розглядом, сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, проте разом не проживають з червня 2016 року. 23 лютого 2017 року шлюб розірвано (а.с. 100).

Позивач та відповідач мають спільну дитину ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

З 17 жовтня 2016 року та на даний час дитина проживає з батьком та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 та відвідує Степівський навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів», де навчається в 3 класі (а.с. 57-59).

Судовим розглядом встановлено, що між батьками дитини - сторонами у справі, склалися напружені стосунки між собою з приводу виховання та місця проживання спільної доньки.

Статтями 150-157 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачені обов'язки та права батьків щодо виховання, спілкування та розвитку дитини, які є рівними.

Відповідно до частини 1 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Як вбачається з положень статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що права як матері так і батька по відношенню до дитини є рівними. В будь-якому разі дитина має рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно висновку № 01-41/1251 від 14.06.2017 Семенівська районна державна адміністрація Полтавської області вважає можливим та доцільним визначити місце проживання малолітньої Крістіни з матір»ю в с. Погребняки Семенівського району Полтавської області, вул. Семенова, 8 (а.с. 105-107).

Позивачем також надано акти обстеження матеріально-побутових умов сімї від 08.12.2016, 14.12.2016, 20.01.2017 (а.с.12-14) згідно яких в будинку за місцем проживання позивача чисто, є свіжозварена їжа.

ОСОБА_1 з 12 вересня 2016 року перебуває на обліку як безробітна в Семенівському районному Центрі зайнятості (а.с.11). За місцем проживання характеризується з позитивного боку, ввічлива, працелюбна, надає допомогу в догляді одиноко-проживаючого пенсіонера (а.с. 18). На праві власності має земельні ділянки в с. Погребняки - 0,12 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, 1,90 га для ведення товарного сільського господарського виробництва (пай) копії державних актів, а.с. 23-25.

Згідно висновку № 217/01/01-38 від 16.06.2017 орган опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої Крістіни з батьком в с. Степове Чорнобаївського району області, АДРЕСА_2 (а.с. 113-115).

З акту обстеження умов проживання та мікроклімату сім»ї ОСОБА_1 Крістіни від 21.02.2017 (а.с. 61) вбачається, що сімя проживає у власній приватизованій квартирі зі зручностями, у дитини є власна кімната, де обладнано куточок для навчання, зберігаються особисті речі дитини та книги. Дівчинка забезпечена сезонним одягом. Крістіна отримує належне виховання, постійно відвідує навчальний заклад.

Згідно довідок Чорнобаївської центральної районної лікарні від 12.12.2016 року, ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра, під наглядом лікаря нарколога не перебуває (а.с. 51, 52).

За місцем проживання відповідач характеризується позитивно, що вбачається з характеристики № 127 від 06.03.2017 року (а.с. 54). Сім"я проживає у власній квартирі (відповідач є співвласником), де крім батька з дитиною проживає також бабуся ОСОБА_13 (довідка № 477 від 07.12.2016, а.с. 59).

З викладеного вбачається, що обоє з батьків мають необхідні умови для проживання дитини та є матеріально забезпеченими.

Разом з тим, слід звернути увагу на наступне.

Як вбачається з пояснень учасників процесу, показань свідків та наданих медичних документів (а.с. 56, 60), малолітня Крістіна має певні захворювання, перебувала на лікуванні в Черкаській обласній дитячій лікарні з діагнозом ерозивний гастродуоденіт, хелікобактерної етіології, загострення. Ерозивний рефлекс-езофагіт. Доліхосигма. Дискенезія з товстого кишківника по гіпотонічному типу. В лікарні дитина перебувала з бабусею. На даний час дівчинка продовжує лікування вдома.

Проблеми зі здоровям, зі слів родичів, у дитини почалися ще з чотирьох років. Разом з тим, позивач в судовому засіданні вказувала на те, що дитина здорова, в лікуванні необхідності немає. Причини такого відношення до здоровя дитини пояснити не змогла.

Крім цього, за час проживання дитини з батьком з жовтня 2016 року по дату розгляду справи (вісім місяців) мати відвідала доньку лише два рази, один з яких після початку розгляду справи в суді. Як зазначалося вище, на лікуванні дитина перебувала з бабусею. Позивач здоровям доньки не цікавилась, в лікарні не відвідувала.

Згідно характеристики, наданої навчальним закладом, ОСОБА_13 Крістіна повернулася до Степівського НВК 24.10.2016 року (за згодою мами) і продовжила навчання в 3 класі. Дівчинка вразлива, іноді проявляється замкнутість. Після повернення в навчальний заклад, спостерігалася різка зміна настрою (а.с. 55). Щодо згоди матері на навчання дівчинки в Степівському НВК, в судовому засіданні дані обставини з»ясовувалися. Мати дійсно давала згоду на навчання дитини за місцем проживання батька.

При вирішенні цього конкретного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо ставлення дитини до обох батьків, прихильності до кожного з батьків, вік дитини, а також норми Коституції України та законодавства, що регулює ці питання.

Так, статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, згідно із статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. ОСОБА_5 має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Разом з тим, принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що передбачено ст. 141 СК України та витікає зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більше, що поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за судовим рішенням.

Виходячи із інтересів малолітньої, її прихильності до батьків, та намагаючись забезпечити в подальшому можливість її всебічного морального, духовного, культурного, фізичного та психічного розвитку, суд визнає виключними обставинами ті, про які йшлося вище.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни місця проживання дитини, оскільки таке рішення максимально відповідатиме інтересам дівчинки. А відтак, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України, ст.ст.160, СК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Кваша