Справа № 438/591/17
Номер провадження № 2/438/391/2017
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

04 липня 2017 року м.Борислав

Суддя Бориславського міського суду Слиш А.Т. розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області від 04 липня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу про визнання заповіту недійсним.

Від позивача та представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 одночасно із позовною заявою поступила заява про забезпечення позову. В якій просять вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нотаріальні дії по спадковій справі № 5/2017 та накласти арешт на будинок № 101 по вул. І.Франка м. Борислава.

Заяву мотивують тим, що відповідач ОСОБА_3 під час судового розгляду як спадкоємець по заповіту може успадкувати спірний будинок та в подальшому відчужити ( продати, подарувати) як нерухоме майно, що в подальшому може затрудняти виконання позитивного рішення суду про визнання заповіту недійсним.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Із змісту заяви про забезпечення позовушляхом накладення арешту на будинок № 101 по вул. І.Франка м. Борислава не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, не наведено достатніх причин для вжиття цих заходів, враховуючи, що предметом розгляду даної цивільної справи є визнання заповіту недійсним.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або у інших осіб, дозволяється забезпечувати лише позови майнового характеру.

Крім цього, просять накласти арешт на нотаріальні дії по спадковій справі № 5/2017, однак в заяві не зазначено відомості, потрібні для забезпечення позову, а саме: де заведена спадкова справа № 5/2017 щодо майна ОСОБА_5, яка померла 07 січня 2017 року

Також заява про забезпечення позову не підтверджена доказами наявності фактичних обставин про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, тощо), а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

З урахуванням вище викладеного, керуючись ст.ст. 151 -153 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.Т. Слиш