АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/3092/17 Головуючий 1 інстанції Сиротников Р.Є.
Провадження № 22ц/790/5244/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м.Харкова від 19 червня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 02 серпня 2012 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 17 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зобовязання за договором відповідач належним чином не виконав, станом на 31 грудня 2016 року сума його заборгованості за кредитом складає 93 026,83 грн. за вирахуванням 18 914,08 грн. суми заборгованості, стягнутої рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2014 року, а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина); 3120 грн. штраф (процентна складова).

У звязку з цим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 02 серпня 2012 року у розмірі 78 318,39 грн., а також судові витрати у розмірі 1 600 грн.

Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, причини неявки не повідомив.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує на доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення. Повістки на адресу відповідача повертаються із зазначенням «за сплином строку зберігання», за зазначеним телефоном повідомити відповідача неможливо, оскільки зазначений відповідачем телефон на даний час не обслуговується, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що справа в проваджені апеляційного суду знаходиться тривалий час, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності часу, способу виконання позивачем умов кредитного договору з надання кредиту у розмірі та в спосіб, визначений Умовами та договором.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що 02 серпня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 17 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9).

З тексту анкети-заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна».

Своїм підписом ОСОБА_2 погодився з тим, що дана заява, разом з Пам'яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідач ознайомився та погодивсь з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами Банку», які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Також відповідача повідомлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» розміщені на офіційному сайті банку та він зобов'язався виконувати вимоги «Умов та правил надання банківських послуг» та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Крім того, в зазначеній анкеті-заяві міститься пам'ятки клієнта, в якій надано роз'яснення щодо умов ознайомлення з договором та змінами тарифів банку.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання, було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Вказані обставини встановлені заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2014 року, що відповідно до ст.. 61 ЦПК України не потребують доказуванню (а.с.6).

Таким чином факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг» з метою надання послуг банк надає клієнту картку, вид якої визначається у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.1.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг» встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку даних документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку.

Наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про отримання відповідачем кредитної картки, оскільки наявність підписаної останньої довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів льготного періоду», відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг», свідчить про отримання нею кредитної картки «Універсальна, 55 днів льготного періоду», факт відкриття кредитної лінії та її ознайомлення з правилами користування цією кредитною карткою.

Відповідно до ст..ст.525,526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобовязався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по любому із грошових зобовязань, які передбачені договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Матеріали справи свідчать, що станом на 31 грудня 2016 року сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитом складає 93 026,83 грн., з яких:

-13 008,45 грн. заборгованість за кредитом;

-76 898,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3 120 грн. заборгованість за пенею та комісією;

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вже була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 30 вересня 2014 року у розмірі 18 914,08 грн., яка складалася з наступного:

-13 008,45 грн. заборгованість за кредитом;

-4 108,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-420 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи:

500 грн. штраф (фіксована частина); 876,86 грн. штраф (процентна складова).

Наразі сума заборгованості за кредитним договором від 02 серпня 2012 року складає 75 489,61 грн., з яких 72 789,61 грн. заборгованість за процентами та 2 700 грн. заборгованість з комісії та пені.

Разом з тим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд апеляційної інстанції стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 02 серпня 2012 року у розмірі 74 112 грн. 75 коп., з яких: 72 789,61 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 323,14 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, наявність заборгованості відповідача за кредитним договором є доведеною.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню частково.

Враховуючи вимоги ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, оплачений при подачі позовної заяви в сумі 1 600 грн., та при подачі апеляційної скарги в сумі 1 760 грн., а всього 3 360 грн..

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 19 червня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 серпня 2012 року у розмірі 74 112 грн. 75 коп. (сімдесят чотири тисячі сто дванадцять гривень), з яких: 72 789,61 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 323,14 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 360 грн. (три тисячі триста шістдесят гривень).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді