Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/42/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права користування земельною ділянкою, визначення порядку користування земельною ділянкою та зобов'язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Кіровоградська міська рада про визнання права користування земельною ділянкою, визначення порядку користування земельною ділянкою та зобов'язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку.

Зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 жовтня 2000 року набула у власність 4/5 частини домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Співвласником 1/5 частини даного домоволодіння на підставі договору дарування від 27 серпня 2007 року став ОСОБА_5. Загальна площа земельної ділянки, на якій знаходиться домоволодіння, складає 1460,30 кв.м. Між ними виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, під час розгляду якого було встановлено, що 30 червня 2011 року Кіровоградською міською радою прийнято рішення, яким передано ОСОБА_5 у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0861 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови. В подальшому він отримав Державний акт про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Рішеннями суду, які набрали законної сили, визнано незаконним та скасовано п.6 рішення восьмої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради про передачу ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0861 га. та визнано незаконним виданий ОСОБА_5 державний акт про право власності на земельну ділянку та скасовано державну реєстрацію виданого державного акту.

Між нею та відповідачем постійно виникають сварки щодо користування земельною ділянкою. Вона користується фактично земельною ділянкою меншого розміру, яка не відповідає її частці - 4/5 частини будинку. Відповідач користується земельною ділянкою, зайнятою за рахунок належної їй на праві користування земельною ділянкою, добровільно вирішити спір не бажає.

Після неодноразового уточнення позовних вимог, позивач просила суд визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою площею 1 168,24 кв.м. згідно з 4/5 частинами домоволодіння з надвірними будівлями, а також зобов'язати відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 663,94 кв.м.(т.1,а.с.213-215).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2015 року замінено первісного відповідача ОСОБА_5 на належного відповідача - ОСОБА_2 (т.1,а.с192-193).

Рішенням Ленінського райсуду м. Кіровограда від 08 лютого 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 згідно з варіантом №1 Додаток №2 до висновку експерта ТОВ "Науково-виробниче підприємство УкрСпецБудЕкспертиза" за результатами проведення додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи №19/1 від 29 березня 2015 року, за яким: виділено в користування ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 1 157,99 кв.м, що в графічному додатку №2 до висновку експерта за результатами проведення додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи №19/1 від 29 березня 2015 року, зображено синім кольором, та з урахуванням площі загального користування становить 1 202,02 кв.м.

Виділено в користування ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 256, 48 кв.м, що в графічному додатку №2 до висновку експерта за результатами проведення додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи №19/1 від 29 березня 2015 року, зображено червоним кольором, та з урахуванням площі загального користування становить 300,51 кв.м.

Земельну ділянку площею 88,06 кв.м, що в графічному додатку №2 висновку експерта за результатами проведення додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи №19/1 від 29 березня 2015 року, зображено зеленим кольором, - залишено у загальному користуванні співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп., витрати, пов'язані з проведенням судової земельно-технічної експертизи в розмірі 1 500 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.2, а.с.7-20).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що позивач не довела свої позовні вимоги, зокрема що розмір земельної ділянки становить 1460,30 кв.м., а також пропустила строк позовної давності, про що він заявляв у суді першої інстанції (т.2, а.с.32-36) .

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача заперечив проти цих доводів і просив рішення суду залишити без змін.

Представник третьої особи - Кіровоградської міської ради про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в засідання апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України його неявка не прешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене право.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 жовтня 2000 року набула у власність 4/5 частини домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Співвласником 1/5 частини цього домоволодіння на підставі договору дарування від 27 серпня 2007 року став ОСОБА_5, а на підставі договору дарування від 17 жовтня 2013 року право власності на цю частину домоволодіння, а також на земельну ділянку площею 0,0861 га набув ОСОБА_2.

Попередній власник ОСОБА_5 на підставі п.6 рішення Кіровоградської міської ради «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам м. Кіровограда» № 653 від 30 червня 2011 року набув у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0861 га за рахунок земель житлової та громадської забудови. ОСОБА_5 отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0861 га, що знаходиться за адресою м.Кіровоград, АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 червня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2013 року, у справі за позовом ОСОБА_3 визнано незаконним і скасовано пункт 6 рішення восьмої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради № 653 від 30 червня 2011 року про передачу ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0861га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у м.Кіровограді (т.2 51,177-179).

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що технічна документація із землеустрою, на підставі якої було прийняте оскаржуване рішення, свідчить про те, що ОСОБА_5 у власність земельна ділянка площею 0,0861га була надана за рахунок земельної ділянки площею 1460,30 кв.м., на якій розташовувалось домоволодіння АДРЕСА_1, 4/5 частини якого належить ОСОБА_3, у зв'язку з чим права позивача на користування та приватизацію земельної ділянки у належному розмірі слід вважати порушеними.

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою зупинялось до розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,ОСОБА_5, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Кіровоградської міської ради, третя особа - Кіовоградська міська рада про визнання недійсним договору дарування від 17 жовтня 2013 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 17 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 17 жовтня 2013 року за реєстром № 2840.

Отже сторони є користувачами спірної земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч.4 ст.120 ЗК України).

Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, за законом, кожен із співвласників жилого будинку має право користування відповідною (рівною частці у жилому будинку) частиною присадибної земельної ділянки.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що угода про порядок користування земельною ділянкою між співвласниками не укладалась, але порядок користування був визначений ще попередніми співвласниками.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довела, що має право користування земельною ділянкою загальною площею саме 1460,30 кв.м.не грунтуються на доказах та на законі.

Дослідженими судом першої інстанції матеріалами інвентаризаційної справи по АДРЕСА_1 та технічних паспортів на житловий будинок по АДРЕСА_1 загальна площа земельної ділянки становить 1460,30 кв.м..

Рішенням Ленінського районного суд м.Кіровограда від 27 червня 2013 року, яке набрало законної сили та ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2013 року, якою вказане рішення суду залишено без змін, встановлено, що рішенням виконавчого комітету міської ради депутатів трудящих № 311-в від 14 квітня 1954 року, технічного паспорту на будинок, складеного 18 червня 1953 року, за землекористувачем вказаного домоволодіння зареєстрована земельна ділянка площею 1460,30 кв.м..

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому вказані обставини щодо розміру спірної земельної ділянки встановлені і доказуванню не підлягають.

Як роз'яснено у п. «г» п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК), одержані ними до 01 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-УІ (п.п. «гІ» п.18 постанови ПВСУ від 19 березня 2010 року № 2).

Разом з тим, висновком експерта судової земельно-технічної експертизи № 4 від 18 червня 2014 року та висновком експерта за результатами проведення додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи № 19/1 від 29 березня 2015 року встановлено, що згідно результатів проведених експертом вимірів земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.Кіровограді, її фактична загальна площа складає 1502,53 кв.м..

В межах даної ділянки площа, якою фактично користується ОСОБА_3 - 652,83 кв.м. , а ОСОБА_5 - 849,70 кв.м. (т.1,а.с.97,102).

Висновком експерта за результатами проведення додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи № 19/1 від 29 березня 2015 року встановлено, що з урахуванням фактичного розміру земельної ділянки, що складає 1502,53 кв.м., площа земельної ділянки, яка повинна знаходитися у користуванні ОСОБА_3 становить 1202,02 кв.м., а ОСОБА_5 становить - 300,51 кв.м..

Площа, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3, не відповідає площі даної земельної ділянки, що припадає на частку у праві власності, а саме площа, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 на момент дослідження менша на 549,19 кв.м..Згідно висновку експерта: в технічному паспорті на садибний житловий будинок по АДРЕСА_1 не зазначаються координати кутів повороту меж земельної ділянки, дирекційні кути нахилу меж земельної ділянки, а також необхідні для прив'язки будівель і споруд додаткові розміри, тому це унеможливлює встановлення достовірних меж спірної земельної ділянки за технічним паспортом. Це не дає можливості визначити можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників: 4/5 - ОСОБА_3 та 1/5 - ОСОБА_5, виходячи з загальної площі земельної ділянки 1460,30 кв.м., визначеної в технічному паспорті на будинок по АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим експерт визначив можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою з урахуванням фактичної загальної площі земельної ділянки 1502,53 кв.м., якою користуються сторони, встановленої в результаті проведених експертом вимірів спірної земельної ділянки (т.1,а.с. 148-151).

Фактичне землекористування не породжує права на земельну ділянку і не є тотожним поняттю законного землекористування.

Встановлення порядку користування земельною ділянкою передбачає визначення порядку користування земельною ділянкою з площі земельної ділянки, передбаченої у правовстановлюючих документах - 1460,30 кв.м., а не з фактичного користування сторін.

За таких обставин, висновок суду про загальну площу земельної ділянки з якої має бути визначено порядок користування не відповідає обставинам справи.

Оскільки матеріалами справи, висновком експертиз підтверджується, що сторони набули право користування на земельну ділянку загальною площею 1460,3 кв.м. , а не 1502,53 кв.м., яка є у фактичному користуванні, не встановлено за рахунок чого збільшилась земельна ділянка на 42,43 кв.м., відсутні достовірні межі, що унеможливлює визначення порядку користування з земельної ділянки площею 1460,30 кв.м., позовні вимоги не можуть бути задоволені, бо є недоведеними. Без встановлення меж земельної ділянки в установленому законом порядку, спір про визначення порядку користування земельною ділянкою не може бути вирішений.

Висновок суду про те, що позивач не пропустила строк позовної давності, є правильним і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Оскільки суд ухвалив рішення в частині задоволених позовних вимог з порушенням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Відмова у задоволенні позову не позбавляє права позивача звернутись з позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою з урахуванням встановлених в установленому законом порядку її меж.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 08 лютого 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

О.І.Чельник