Справа №204/1325/17
Провадження №2/204/840/17
18 квітня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Книш А.В.,
при секретарі Подвижній О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,
У березні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на її користь безпідставно списану суму коштів у розмірі 3956,95 грн. та зобовязати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» припинити списання коштів в рахунок погашення простроченої заборгованості за рахунком 29**10. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 01 листопада 2016 року вона була прийнята на роботу в дошкільний заклад №340 у м. Дніпро, де нею була отримана зарплатна картка у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з терміном дії до 10/2019. При отриманні картки позивач підписала Анкету-заяву, що зі слів працівників банку і є договором, проте остання була в одному екземплярі та залишилась у банку. Таким чином, позивач стала споживачем фінансових послуг відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Отримавши у грудні 2016 року заробітну плату позивач дізналася, що з її картки була списана сума коштів в погашення заборгованості, якої вона перед відповідачем не має. В порушення прав позивача, як споживача фінансових послуг, банком було автоматично списано з її карткового рахунку суму коштів в рахунок погашення простроченої заборгованості за рахунком 29**10, а саме 15 листопада 2016 року у сумі 445,00 грн., 29 листопада 2016 року 1221,00 грн., 26 грудня 2016 року - 1154,98 грн., 25 січня 2017 року 375,00 грн., 03 лютого 2017 року 760,97 грн., що в загальній сумі складає 3956,95 грн. Після першого списання коштів позивач спрямувала до відповідача претензію у відповідь на яку їй було повідомлено, що грошові кошти з банківської картки були списані відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною Анкети-заявки на отримання картки. У листі від 14 грудня 2016 року відповідач посилається на ті обставини, що позивач є поручителем за договором №DND0AK09985255 від 03 жовтня 2005 року, ігноруючи той факт, що зобовязання за вищевказаним договором поруки є припиненими. Факт припинення договору поруки встановлений рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року у звязку з чим у відповідача відсутні підстави для списання грошових коштів. На підставі викладеного позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом.
Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.
03 жовтня 2005 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № DND0AK09985255, що підтверджується копією рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
03 жовтня 2005 року міжПриватБанк, в особі Директора Ленінградського відділення ДРУ ПриватБанку ОСОБА_3, та позивачем було укладено договір поруки №DND0AK09985255, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором від 03 жовтня 2005 року № DND0AK09985255. Відповідно до п.2 даного договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів пені та інших платежів, відшкодування збитків.
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 як з поручителя на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 як до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відповідно до копій виписок ПАТ КБ «Приватбанк» №8DT5-AL3A-H6QC-E6D3 від 06 грудня 2016 року, №J8MR-FFTO-HIC3-HN7P від 04 січня 2017 року та №I4ON-91DM-263D-FGEC від 13 лютого 2017 року вбачається, що з картки/рахунку позивача №982004, відкритого в Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПРИВАТБАНК», були списані грошові кошти в порядку автоматичного погашення простроченої заборгованості за рахунком 29*10 на загальну суму 3956,95 грн., а саме:

- 15 листопада 2016 року у сумі 445,00 грн.;

- 29 листопада 2016 року у сумі 1221,00 грн.;

- 26 грудня 2016 року у сумі 1154,98 грн.;

- 25 січня 2017 року у сумі 375,00 грн.;

- 03 лютого 2017 року у сумі 760,97 грн.

13 грудня 2016 року позивачем до відповідача було спрямовано претензію з приводу безпідставного списання коштів в рахунок погашення простроченої заборгованості за договором поруки №DND0AK09985255 від 03 жовтня 2005 року, який є припиненим, та повернення відповідачем на її рахунок №982004 безпідставно списаної суми коштів.

Листом відповідача за вих.№20.1.0.0.0/7-20161213/531 від 14 грудня 2016 року на претензію від 13 грудня 2016 року позивача було повідомлено, що вона є поручителем за договором №DND0AK09985255 від 03 жовтня 2005 року, за яким на даний час є прострочена заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідач зазначає, що відповідно до норм ЦК України та договору поруки, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а тому грошові кошти з картки позивача було списано правомірно, що передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг, які є невідємною частиною Анкети-заяви на отримання позивачем картки.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Підстави припинення поруки передбачені статтею 559 Цивільного кодексу України.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року встановлено, що порука ОСОБА_1 за договором поруки № DND0AK09985255 від 03 жовтня 2005 року є припиненою з моменту збільшення розміру процентів за користування кредитом без погодження з поручителем, тобто відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України.

Згідно ст.319 ЦПК України рішення апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, в контексті викладених норм права суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів, які були списані з карткового рахунка позивача у сумі 3956,95 грн.

В задоволенні позовних вимог в частині зобовязання відповідача припинити списання коштів в рахунок погашення простроченої заборгованості за рахунком 29**10 суд вважає за необхідне відмовити через недоведеність позивачем списання таких сум відповідачем після 03 лютого 2017 року та на час розгляду справи. Крім того, суд враховує, що обраний позивачем спосіб захисту про стягнення безпідставно набутих грошових коштів є достатнім для відновлення її порушеного права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 224 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 3956 (три тисячі девятсот пятдесят шість) грн. 95 (девяносто пять) коп.

У задоволенні решти позовних ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя А.В. Книш