Єдиний унікальний номер справи 229/952/17
Номер провадження 2/229/733/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Польської Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

У позові вказала, що згідно договору обміну від 07 листопада 2003 року, зареєстрованого в державному реєстрі за №1927 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, вона є власником квартири, 70 по вул. Радченко, буд. 60 у м.Дружківка. В теперішній час в спірній квартирі зареєстровані окрім неї її син, дочка ОСОБА_2 з малолітньою онукою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка з онукою мешкають в м.Уварово Російської Федерації з лютого 2015 року, не несе витрат на утримання, не сплачує комунальні платежі, не знялися з реєстрації.

Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації у квартирі, тим самим порушує право власності позивача, та право користування та розпорядження нерухомими майном у повному обсязі. Комунальні служби нараховують плату за комунальні послуги з урахуванням зареєстрованих у квартирі осіб і позивач змушена одна сплачувати комунальні послуги та позбавлена можливості оформити субсидію, у зв'язку з цим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав.

У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає, проти заочного розгляду не заперечує.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Дружківської міської ради ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву слухати справу без її участі, надала рішення, згідно з яким не заперечували проти визнання малолітньої ОСОБА_4, такою що втратила право користування квартирою №70 в буд. 60 по вул. Машинобудівників м.Дружківка Донецької області.

Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, повторно не з'явилася, не повідомила причини неявки, заперечень проти позову не надала.

За таких обставин суд вважає за можливе заслухати справу за відсутності відповідача, на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справи позивач не заперечив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивача є і було на період проживання відповідача приватним.

Суд встановив, що позивач являється власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 45, 9 кв. м, що підтверджується договором обміну від 07 листопада 2003 року, зареєстрованим в державному реєстрі за №1927 посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_3 /а.с. 6/.

За адресою спірної квартири, крім позивача, зареєстровані: її син ОСОБА_7, її дочка ОСОБА_2 з малолітньою онукою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 15,18, 22/.

З лютого 2015 р. відповідач ОСОБА_2 разом із своєю малолітньою дочкою ОСОБА_4 не проживають в квартирі, не несуть витрат на її утримання, не сплачують комунальні платежі, виселились добровільно, вивезли свої особисті речі, виїхали до Російської Федерації та проживають за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_2, кім. №4. Ніхто перешкод відповідачу та її доньці у користуванні житлом не чинив, не змінював замків на вхідних дверях. Факт непроживання відповідача із дитиною підтверджується актом від 23 лютого 2017 року, складеним комісією Комунального підприємства «Комсервіс» за участю сусідів / а. с. 18, 20/.

Факт відсутності відповідача із її дитиною з лютого 2015 року було підтверджено свідком по справі ОСОБА_8

Що стосується прав малолітньої ОСОБА_4, то орган опіки і піклування Дружківської міської ради надав суду витяг із протоколу №8 засідання комісії з питань захисту прав дитини, в якому вирішено, що в разі визнання малолітньої ОСОБА_4, такою що втратила право користування квартирою №70 в буд. 60 по вул. Машинобудівників м.Дружківка Донецької області її права не будуть порушені, оскільки малолітня є співвласником 1/2 частини кімнати за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_2, кім. №4 і житлом забезпечена.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідач із дочкою відсутні в квартирі понад один рік без поважних причин, що порушує права власника житла, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідача та її малолітню дочку такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 346, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 208, 209, 212-215, 218, 223-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими що втратили право користування житлом, а саме квартирою №60 по вул. Машинобудівників, буд. 70 в м. Дружківка Донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є. В. Петров