АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/6014/16-ц Головуючий в суді 1 інстанції: Прохоренко В.В.
Номер провадження: 22-ц/791/1610/17 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Фурман Т.Г.,

секретар Чертков Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 липня 2017 року, -

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з 2013 року він був прийнятий на посаду лікаря з гігієни праці відділу соціально-гігієнічного моніторингу Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області. 22 січня 2016 року його було попереджено про можливе заплановане звільнення 22 березня 2016 року, у зв'язку з реорганізацією. Підпунктом 1.15 пункту 1 наказу №48-к від 12 травня 2016 року його звільнено з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач, вважаючи своє звільнення незаконним, оскільки управління було реорганізовано, тому він міг бути звільненим лише у випадку скорочення численності або штату працівників про що повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці, проте відповідно до персонального повідомлення був попереджений про можливе заплановане звільнення, а не про таке, що відбудеться у будь-якому випадку, що випливає із ч.1 ст.49-2 КЗпП України. Окрім того, він був попереджений про можливе звільнення на визначену дату - 22 березня 2016 року, однак після настання цієї дати продовжував працювати майже два місяці, що свідчить про недотримання відповідачем строків попередження про звільнення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, а також від управління не надходило жодних пропозицій стосовно надання йому роботи за аналогічною посадою або кваліфікацією. Під час розгляду справи уточнив позовні вимоги і зазначив, що був звільнений 12 травня 2016 року під час перебування на стаціонарному лікуванні з 06 травня 2016 року по 17 травня 2016 року. У зв'язку з чим, просив:

- визнати незаконним та скасувати п.1.15 наказу Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області №48-к щодо звільнення ОСОБА_3 із займаної посади лікаря гігієни праці відділу соціально-гігієнічного моніторингу Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області;

- поновити його на посаді лікаря гігієни праці відділу соціально-гігієнічного моніторингу Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області з 12 травня 2016 року;

- стягнути з Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 травня 2016 року по 30 червня 2016 року в сумі 6664,11 грн.;

- допустити негайне виконання рішення, а в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - за один місяць.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 серпня 2016 року залучено до участі у справі співвідповідача Головне управління Держпродспоживслужби в Херсонській області.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2016 року залучено до участі у справі співвідповідача Державну службу України з питань якості харчової продукції та захисту споживачів, як правонаступника Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області.

Рішенням суду від 03 липня 2017 року позов задоволено частково, змінено дату звільнення ОСОБА_3 із займаної посади лікаря гігієни праці відділу соціально-гігієнічного моніторингу Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області та вважати дату звільнення 17.05.2016 року, стягнуто з Державної служби України з питань якості харчової продукції та захисту споживачів на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.05.2016 року по 17.05.2016 року у розмірі 910,90 грн., вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

В письмових запереченнях Головне управління Держпродспоживслужби в Херсонській області доводи апеляційної скарги не визнає, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Представники Головного управління держпродслужби в Херсонській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів доводи апеляційної скарги не визнали, пояснивши, що підстави для поновлення відсутні, оскільки за віком позивач не може займати посаду державного службовця, послалися на норми Постанов КМ України, якими були врегульовані питання реорганізації, а в подальшому ліквідації Головного управління Держсанепідслужби, а також те, що позивач на даний час працює за фахом - лікарем з гігієни праці відділу з питань гігієни праці Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Херсонській області.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З трудової книжки позивача вбачається, що з 02.01.2013 року ОСОБА_3 працював на посаді лікаря з гігієни праці Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області, 01.08.2015 року переведений на посаду лікаря з гігієни праці відділу соціально - гігієнічного моніторингу Головного управлінні Держсанепідслужби у Херсонській області, звільнений з займаної посади у зв'язку з припиненням діяльності Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області, за скороченням, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу №48-к від 12 травня 2016 року позивач звільнений з займаної посади у зв'язку з реорганізацією та припиненням діяльності Головного управління Держсанепідслужби у Херсонської області, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с.138, 141)

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Таким чином, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Пленум Верховного Суду України в пункті 19 своєї постанови №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року ( з наступними змінами) роз'яснив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за

п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у

відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці,

зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання

підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або

штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним

органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника,

які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те,

що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що

власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести

працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в

установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник

переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він

за 2 місяці про наступне вивільнення.

22 січня 2016 року ОСОБА_3 був попереджений про можливе звільнення 22 березня 2016 року із займаної посади за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з реорганізацією (а.с.7).

Отже, вимоги закону щодо попередження про наступне вивільнення були виконані, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині на думку колегії суддів є необґрунтованими, твердження позивача про порушення строку попередження, який є більше ніж 2 місяця не ґрунтуються на нормах закону, яким встановлено цей строк не менше 2 -х місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України за №442 від 10.09.2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» ( з послідуючими змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №591 від 05.08.2015, №1087 від 25.11.2015) прийнято рішення про утворення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються ( крім функцій з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері охорони прав на сорти рослин, у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників).

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.5 цієї Постанови утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з питань праці та Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки і поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються, а також функції з реалізації державної політики у сфері гігієни праці та функції із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників.

Отже до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів функції з реалізації державної політики у сфері гігієни праці не перейшли.

В наступному постановою КМ Україні №871 від 28 жовтня 2015 року «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком; реорганізувати територіальні органи Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно додатку, яка втратила чинність на підставі Постанови КМ України №1092 від 16.12.2015 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади».

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1092 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» вирішено: 1. утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 1; 2. реорганізувати територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 2.; 3. установити, що територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

У Додатку №1 Постанови КМУ № 1092 від 16.12.2015 року визначено, що до Головного управління Держпродспоживслужби у Херсонській області шляхом реорганізації приєднуються: Державна фітосанітарна інспекція Хмельницької області, Інспекція з питань захисту прав споживачів у Херсонській області, Головне управління Держсанепідслужби у Херсонській області та Головне управління ветеринарної медицини в Херсонській області.

В подальшому КМ України у своїй постанові №348 від 29.03.2017 року «Деякі питання Державної санітарно-епідеміологічної служби» постановив: відмінити рішення про реорганізацію Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом її приєднання до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів , ліквідувати Державну санітарно-епідеміологічну службу ; покласти на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів завдання і функції з реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення та із здійснення контролю (нагляду) за дотриманням вимог санітарного законодавства (крім функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників); утворити комісію з ліквідації Державної санітарно-епідеміологічної служби.

Отже, до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів функції з гігієни праці, виконання яких за посадою виконував позивач за місцем роботи у Головному управлінні Держсанепідемслужби у Херсонській області, не перейшли, внаслідок чого на нього не покладений обов'язок працевлаштування позивача.

Наказом №33 Державної Служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів «Про граничну численність працівників територіальних органів Держпродспоживслужби» від 04 квітня 2016 року затверджено граничну численність працівників територіальних органів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у Херсонській області згідно з додатком 20.

Відповідно до штатного розпису у відділі санітарного нагляду передбачено 11 працівників, з них державних службовців 11, посаду яких позивач не може зайняти у зв'язку з законодавчо обмеженим віком (а.с.73)

Таким чином, під час судового розгляду справи доведено факт реорганізації Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області із скороченням посади, яку займав позивач, а в наступному і ліквідації зазначеної служби, відсутність у відповідачів прав правонаступника, а отже задоволення вимог позивача про поновлення його на посаді лікаря з гігієни праці відділу соціально - гігієнічного моніторингу Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області унеможливлено.

З 13.07.2016 року позивач призначений на посаду лікаря з гігієни праці відділу з питань гігієни праці Головного управління Держпраці у Херсонській області (а.с.87)

Суд з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, яким дав належну оцінку та постановив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм процесуального права.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Фурман