233 № 233/2387/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

представника позивача -

відповідача -

представника відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 28 липня 2017 року вказав, що між сторонами у справі 23 жовтня 2007 року було укладено кредитний договір № 1170, відповідно до якого, відповідач отримала 45 000,00 грн., зі сплатою 18,0 % річних з кінцевим терміном повернення 22 жовтня 2017 року. Відповідач зобовязалася за умовами кредитного договору щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 375,00 грн. та сплачувати проценти нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку починаючи з 01 листопада 2007 року. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 22 жовтня 2007 р., при цьому, позичальник ОСОБА_1. свої кредитні зобов'язання не виконує належним чином, у зв'язку з чим станом на 26 липня 2017 року утворилася заборгованість за кредитом 11 461 грн. 52 коп., що включає: заборгованість за основним боргом 11 225 грн. 08 коп., інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості - 4 838 грн. 28 коп., три проценти річних прострочених сум заборгованості 1 475 грн. 28 коп., пеня 5 147 грн. 52 коп. Приймаючи до уваги викладене, просив стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також відшкодувати витрати, повязані зі сплатою судового збору, в сумі 1 600 грн.

Згідно заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 58) у зв*язку з погашенням відповідачем під час знаходження справи у суді заборгованості по тілу кредиту в загальному розмірі 11 225, 47 грн., позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості - 4 838 грн. 28 коп., три проценти річних прострочених сум заборгованості 1 475 грн. 28 коп., пеню 5 147 грн. 52 коп., а також відшкодувати витрати, повязані зі сплатою судового збору, в сумі 1 600 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності в якому просила застосувати строк позовної давності стосовно стягнення з неї сум інфляційного збільшення заборгованості, три проценти річних від суми заборгованості, пені (а.с. 110-111), нарахування яких вважала безпідставним, а також надала письмові заперечення на позовну заяву, у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі (а.с.72-73, 80-81).

Зясувавши позицію позивача, відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник забов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1170 відповідно до якого банк зобовязується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 45 000,00 грн., сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. (п.п. 1.1 договору) (а.с. 3-5).

Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 кредитного договору № 1170 від 23 жовтня 2007 року кредит надається на 10 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22 жовтня 2007 року на споживчі потреби. Надання кредиту здійснюється одноразово з кредитного рахунку № 858 філії Костянтинівське відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк» готівкою протягом 1 (одного) робочого дня з моменту виконання позичальником умов, що зазначені в п. 1.4 цього договору (а.с. 3).

Згідно з п. 1.4. кредитного договору № 1170 від 23 жовтня 2007 року, сторони погоджуються з тим, що зобов*язання банку надати кредит виникає з моменту виконання всіх та кожної з наведених нижче умов: - сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 225,00 грн. протягом 1 робочого дня з моменту підписання цього договору; - укладення в забезпечення виконання зобов*язань за цим договором таких договорів забезпечення: договір поруки № 1985 від 23 жовтня 2007 р. та іпотечний договір № 33 від 23 жовтня 2007 р. нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п.п. 1.4, 1.4.1, 1.4.2 договору а.с.3).

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору № 1170 від 23 жовтня 2007 року позичальник зобов*язується щомісячно до 30 числа, наступного за звітним проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 375,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих ВАТ «Ощадбанк» починаючи з листопада 2007 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії Костянтинівське відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 22 жовтня 2007 року. (а.с. 3 зворот).

Згідно з п. 8.2 кредитного договору № 1170 від 23 жовтня 2007 року у випадках, не передбачених цим договором, сторони керуються чинним законодавством України ( а.с. 5).

На підтвердження виконання своїх обовязків за кредитним договором, одержанняпозичальником кредитних коштів та користування ними позивач також надав суду заяву на видачу готівки від 23 жовтня 2007 року, виписки за особовим рахунком позичальника з 23 жовтня 2007 р. по 27 січня 2017 р. (а.с. 8, 12-24).

14 лютого 2015 року відповідачка уклала шлюб із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв*язку з чим змінила дошлюбне прізвище на «Коляда», що вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-НО № 375949, актовий запис № 35 (а.с.52).

При зверненні позивачем з позовом до суду відповідач ОСОБА_1 кредитні зобов'язання, передбачені укладеним між сторонами кредитним договором, не виконала, у зв'язку з чим станом на 27 січня 2017 року утворилася заборгованість, що включає: заборгованість за основним боргом 11 225 грн. 47 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 0,00 грн., інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості 4 838 грн. 28 коп., три проценти річних від прострочених сум заборгованості - 1 475 грн. 28 коп., пеня 5 147 грн. 52 коп., а всього розмір заборгованості складає 22 686 грн. 55 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 9), звітом щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 10-11).

Станом на липень 2017 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 складає: за основним боргом - 0,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості - 4 838 грн. 28 коп., три проценти річних прострочених сум заборгованості 1 475 грн. 28 коп., пеню 5 147 грн. 52 коп. (а.с. 58-59).

При цьому, матеріали позову не містять розрахунку пені у сумі 5147,52 грн. із зазначенням періоду її нарахування, також, такого розрахунку суду не надано на відповідний запит (а.с. 78).

Судом оглянуті копії квитанцій № 290826081 від 03 квітня 2017 р. (а.с.61), № 292309661 від 11 квітня 2017 р. (а.с.62), № 293276992 від 18 квітня 2017 р. (а.с.62), № 298292968 від 11 травня 2017 р. (а.с.62 зворот), № 300841152 від 25 травня 2017 р. (а.с.62 зворот), відповідно до яких відповідачем ОСОБА_1 внесено кошти у рахунок погашення заборгованості кредиту, а також виписку з особового рахунку за період з 19 січня 2015 р. по 11 вересня 2017 р. (а.с.63).

Як вбачається з даних квитанцій та не заперечувалося сторонами, на момент звернення позивача до суду із даним позовом кредитна заборгованість відповідача не була погашена в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки,а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (стаття 258 цього Кодексу).

Так, за ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В силу ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов*язку.

Згідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною відповідача у спорі, є підставою для відмови у позові.

Дії щодо визнання відповідачкою свого боргу знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, що вбачається зокрема з копій квитанцій, довідки банку (а.с. 59, 61-63). В той же час, відповідачка письмово звернулася на адресу суду із заявами про застосування позовної давності та відмову у задоволенні позовних вимог з цих підстав (а.с. 72-73, 80-81, 110-111).

При цьому, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6 зворот, 36). Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Костянтинівку Донецької області.

Таким чином, суд вважає неправомірним нарахування позивачем у справі за даним кредитним договором неустойки (пені та штрафів) та не вбачає підстав до задоволення цієї частини позовних вимог, в тому числі, з урахуванням положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, за якими на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають.

Відповідно до наданого позивачем за клопотанням відповідача розрахунку інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості в межах позовної давності за період з 03 травня 2014 р. по 03 травня 2017 р. (а.с. 98, 105) розмір інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом складає 4 503 грн. 67 коп.; 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором складає 548 грн. 16 коп.

Як вбачається з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 „Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", вирішуючи питання про інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

Як роз*яснив ВСУ в Аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві за 2011-2012 роки, беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов'язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов'язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності.

Верховним Судом України зазначено, що при вирішенні питання правомірності нарахування позивачем 3 % річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, договором позики та банківського вкладу, суди мають керуватися тим, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов'язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів.

Розрахунок 3 % річних, проведений позивачем, наведеним вище умовам відповідає (а.с. 105 зворот).

Виходячи з вищезазначеного підстав суд не приймає до уваги заперечення відповідачки щодо необґрунтованості цієї частини позовних вимог з посилання на чітке визначення у кредитному договорі, укладеному із позивачем, розміру процентів, які вона має сплачувати на користь позивача.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження факт порушення своїх зобовязань за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1, з якої слід стягнути на користь позивача у справі в межах позовної давності за період часу з 03 травня 2014 р. по 03 травня 2017 р. інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості 4503 грн. 67 коп., три проценти річних від прострочених сум заборгованості - 548 грн. 16 коп., а всього 5 051 грн. 83 коп.

В силу ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору в розмірі 356 грн. 32 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 1170 від 23 жовтня 2007 року за період часу з 03 травня 2014 року по 03 травня 2017 року, яка складається із інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості у розмірі 4503 грн. 67 коп., три проценти річних від прострочених сум заборгованості у розмірі 548 грн. 16 коп., а всього 5 051 (пять тисяч пятдесят одна) гривня 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати, пов*язані зі сплатою судового збору у розмірі 356 (триста пятдесят шість) гривень 32 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 жовтня 2017 року. Рішення в повному обсязі виготовлене 23 жовтня 2017 року.

Суддя