АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1267/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/843/17 Доповідач - Хома М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Храпак Н. М.,

секретар - Романюк Х.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення сплачених коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 січня 2016 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" (далі - ТОВ "ЛК "Ваш Авто") укладено договір фінансового лізингу, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати у власність предмет лізингу - транспортний засіб "Renault Duster", та передати йому у користування у строк та на умовах цього договору.

На виконання умов договору ОСОБА_1 сплатив відповідачу адміністративний платіж у розмірі 35 тис. грн.

Вважаючи, що договір фінансового лізингу не відповідає вимогам Закону України "Про захист прав споживачів", положеннями якого заборонено включати до змісту договорів умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, спірний правочин здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, а також договір було укладено при відсутності у відповідача ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, тому позивач просив визнати договір недійсним.

Крім того, позивач зазначав, що сторонами не дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення договору, оскільки він має ознаки договору найму транспортного засобу за участі фізичної особи і підлягав нотаріальному посвідченню, тому в силу вимог ст. 220 ЦК України цей договір є нікчемним.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1, просив суд визнати договір фінансового лізингу від 26 січня 2016 року недійсним та на підставі ст. 216 ЦК України стягнути з відповідача на його користь 35 тис. грн., які були сплачені на виконання недійсного правочину.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Зазначає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Договір є нікчемним у зв"язку з недодержанням сторонами вимоги про його нотаріальне посвідчення. Крім цього, наявні підстави для визнання його недійсним, так як договір вчинений без відповідного дозволу (ліцензії). Оскільки позивачем на виконання положень спірного договору фінансового лізингу було сплачено адміністративний платіж в розмірі 35 000 грн., а тому вимога про повернення цих коштів повинна бути задоволена на підставі ст. 216 ЦК України. Також посилався на доводи, викладені в позовній заяві.

Справа слухалася судами апеляційної та касаційної інстанцій та направлена на новий апеляційний розгляд.

Стророни у судове засідання не з"явилися, однак належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи, від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Тому колегія суддів з врахуванням вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив з того, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів порушення його прав як споживача послуг, при цьому суд зазначив, що договір нотаріально не посвідчувався, а тому він є нікчемним в силу закону і не потребує визнання його недійсним. Крім цього, суд дійшов висновку про визнання неукладеним договору між сторонами в частині визначення чіткої суми адміністративного внеску, та вказав, що кошти в розмірі 35 000 грн, сплачені позивачем відповідачу, є такими, що отримані останнім без достатньої правової підстави і не можуть бути стягнуті в порядку реституції.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, а саме в тій частині, що договір нотаріально не посвідчувався, а тому він є нікчемним в силу закону і не потребує визнання його недійсним.

Встановлено, що 26.01.2016 року між ТОВ "ЛК "Ваш Авто" та ОСОБА_1 укладено Договір №003348 фінансового лізингу разом з додатками.

Даний договір укладено в простій письмовій формі.

На виконання цього договору ОСОБА_1 було сплачено відповідачу кошти в сумі 35 000 гривень, що стверджується наявною у справі квитанцією ПАТ "А-БАНК" від 26.01.2016 року, з відміткою в призначенні платежу: "платіж зг Договору 003348 від 26.01.2016 року від ОСОБА_1.".

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Оскільки сторони при укладенні договору фінансового лізингу №004350 від 13 квітня 2016 року не дотрималися нотаріальної форми договору, яка є обов'язковою, тому цей договір є нікчемним.

Наведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 16 грудня 2015 року №6-2766цс16, від 19 жовтня 2016 року №6-1551цс16, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для судів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, п.4, п.5, судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК, тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (ч.2 ст.215 ЦК України).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору №003348 фінансового лізингу від 26.01.2016 року, укладеного між ним та ТОВ "ЛК "Ваш Авто", оскільки даний договір є нікчемним в силу закону та не потребує визнання його судом недійсним.

При цьому посилання суду на такі підстави відмови у задоволенні вимог про визнання правочину недійсним, як відсутність належних та допустимих доказів порушення прав позивача як споживача послуг, є помилковим та підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення, так як укладений між сторонами договір лізингу є не оспорюваним правочином, а нікчемним.

Проте, не можна погодитись з висновками суду першої інстанції в частині відсутності підстав для стягнення коштів, сплачених позивачем на виконання нікчемного правочину. Суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено факту сплати коштів у сумі 35 000 грн. саме на виконання нікчемного правочину. Проаналізувавши зміст наявної у справі квитанції про сплату зазначених коштів, суд дійшов переконання про визнання неукладеним договору між сторонами в частині визначення чіткої суми адміністративного внеску, а тому кошти в сумі 35 000 грн., сплачені позивачем відповідачу є такими, що отримані відповідачем без достатньої правової підстави і не можуть бути стягнуті в порядку реституції.

В цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цієї вимоги, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Вірно зазначаючи в рішенні про нікчемність договору лізингу, суд прийшов до помилкового висновку про одночасне визнання договору в частині адміністративного платежу неукладеним, оскільки ці підстави взаємовиключаючі, не може бути недійсним (нікчемним) правочин, який не вчинено.

Підтвердженням того, що грошові кошти в розмірі 35 000 грн. сплачені ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЛК "Ваш Авто" саме на виконання договору лізингу, є квитанція ПАТ "А-БАНК" від 26.01.2016 року, з відміткою в призначенні платежу: "платіж зг Договору 003348 від 26.01.2016 року від ОСОБА_1.", тобто кошти були сплачені позивачем саме на виконання умов Договору №003348 фінансового лізингу від 26.01.2016 року, який є нікчемним.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" у разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Обгрунтовано вказавши про нікчемність договору лізингу, суд невірно відмовив у застосуванні наслідків недійсності нікчемного правочину.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ "ЛК "Ваш Авто" в його користь грошових коштів в сумі 35 000 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення коштів - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" (, вул. Шовковича, 42-44, м. Київ) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 35 000 (тридцять п'ять тисяч) грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" (, вул. Шовковича, 42-44, м. Київ) на користь ОСОБА_1 1157,52 грн понесених судових витрат.

Виключити з мотивувальної частини рішення вказівку про відмову у задоволенні вимог про визнання правочину недійсним з підстав відсутності належних та допустимих доказів порушення прав позивача як споживача послуг.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Хома