Справа № 555/734/17
Номер провадження 2/555/314/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП " Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство " Володимирецький Держспецлісгосп" про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ДП «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Володимирецький Держлісгосп» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі тастягненнясереднього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він працював на посаді інженера з охорони праці ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп» з 03 серпня 2015 року, а також з 17 червня 2016 року був головою первинної профспілкової організації ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп». За період виконання обов»язків голови первинної профспілкової організації неодноразово наголошував на необхідності виконання керівництвом підприємства умов колективного договору в частині захисту трудових прав працівників, а також належного фінансування діяльності профспілкової організації. 24 січня 2017 року на профспілкових зборах виніс питання розгляду та затвердження колективного договору на 2017 рік із збереженням трудових прав та гарантій працівників, що були задекларовані в колективному договорі за 2016 рік. Головний бухгалтер під час проведення зборів повідомила про відсутність намірів адміністрації підприємства підписувати запропоновану редакцію проекту колективного договору, а також зазначила про наміри запропонувати свій проект колективного договору, який буде надано в подальшому . Після профспілкових зборів звернувся до директора по питанню надання чергової щорічної відпустки , однак отримав відмову, яка була вмотивована відсутністю «взаєморозуміння» профспілки з адміністрацією підприємства . Наслідком цієї розмови стала пропозиція директора написати заяву на розрахунок, оскільки з такою позицією і баченням ролі профспілкового органу директор категорично не погоджується . Перебуваючи в стресовому стані, я написав заяву на розрахунок « з займаної посади» , оскільки перебуваючи на посаді інженера з охорони праці я відчуваю тиск з боку керівництва. Оскільки в цей день він подавав заяву про відпустку тривалістю 35 календарних днів то в написаній за вищезазначених обставин заяві було зазначено дату - 07 березня 2017 року, тобто, після закінчення віпустки. Подана заява про звільнення не була належним чином зареєстрована в день її подачі та не свідчила про дійсні наміри звільнятися з роботи «за згодою сторін», а є формою протесту щодо ігноруванням директором прав та законних інтересів як моїх особистих трудових прав так і прав працівників підприємства. В період перебування у відпустці йому зателефонував директор підприємства та повідомив про те що будуть 02 лютого 2017 року буде проведено профспілкові збори на яких має бути затверджено корлекивний договір і наголосив на тому, що на ці збори запрошено представника управління лісового господарства в Рівненській області. В розмові з директором він повідомив про те що неправомірно 24 січня 2017 року було проведено профспілкові збори, на які директор свідомо не прийшов,а головний бухгалтер просила оголосити перерву на «дві неділі для узгодження фінансових розрахунків». Прибувши на збори він з»ясував, що обласна профспілкова організація працівників лісового господарства не була повідомлена , однак до участі в роботі засідання профспілкової організації прибув на правах «особистого товариша директора» начальник лісового відділу Рівненського управління лісового господарства ОСОБА_2, з висуну якого і розпочалася процедура засідання первинної профспілкової організації. Саме представник повідомив про необхідність затвердити колективний договір у термін до 07 лютого 2017 рокувідповідно до вказівки керівництва управління . На цих самих зборах він оприлюднив звіт про роботу профспілкової організації за 2016 ррік і шляхом голосування було визнано роботу голови профспілки задовільною . В своєму виступі на зборах, директор підприємства жодним чином не оголошував зміст запропонованого керівництвом проекту колективного договору на 2017 рік, а тому рішенням зборів було взято за основу раніше запропонований ним проект колективного договору, зміст якого, фактично відповідав положенням колективного договору на 2016 рік .Остаточну редакцію колективного договору адміністрація підприємства повинна була надати до профспілкового комітету на затвердження після попереднього погодження з обласносною профспілковою організацією працівників лісового господарства. Оскільки його заява від 24 лютого 2017 року про надання відпустки тривалістю 35 календарних днів не було задоволено, а за розпорядженням директора підприємства мені було надано відпустку тривалістю 14 календарних днів, то після закінчення терміну наданої йому відпустки він продовжував виконувати свої посадові обов»язки інженера з охорони праці ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп» , а також голови первинної профспілкової організації ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп» . Вважаю за необхідне наголосити на тому, що як сьомого, так і девятого березня 2017 року він перебував на робочому місці, і про звільнення його з роботи адміністрація підприємства не повідомляла. В зв»язку з відсутністю наказу про звільнення його з роботи, та з врахуванням змісту надісланої рекомендованим листом на ім»я директора підприємства його заяви про те, що не маю намірів припиняти дію трудового договору (заява була отримана 06.03.2017 року) , він вважає, що подальші дії керівництва підприємства свідчать не тільки про порушення прав та законних інтересів працівника , а і порушенням законів здорового глузду. Отримавши заадресований на мою домашню адресу конверт, в якому знаходилася трудова книжка , а також лист за підписом Директора ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп» ОСОБА_3 від 10.03.2017 року з»явитися для передачі товарно-матеріальних цінностей, я з подивом дізнався про своє звільнення «за згодою двох сторін» за фактичної відсутності такої згоди.

Позивач ОСОБА_1, його представник - адвокат ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги повністю з підстав, викладених в позові, просять задовольнити позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав , зазначивши, що 07.03.2017 року працівниками ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп» було отримано поштовий конверт від ОСОБА_1, в якому містилася його власноруч написана заява «про звільнення за згодою сторін з 07.03.2017 року». Свідок ОСОБА_3. перебуваючи під присягою, в судовому засіданні посвідчив, що між керівництвом ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп» та ОСОБА_1 напередодні відбулася розмова і сторони дійшли згоди про звільнення ОСОБА_1 за згодою сторін. Коли директор лісгоспу, ОСОБА_3, отримав заяву ОСОБА_1 з проханням звільнити його за згодою сторін, розглянув її та вирішив її задовольнити. Тому після отримання заяви ОСОБА_1 «про звільнення за згодою сторін» було видано наказ «про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади інженера з охорони праці із 07.03.2017 року за згодою двох сторін на підставі ч. 1 п. 1 ст. 36 КЗпП України».

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають .

Згідно наказу ДП СЛАП " Володимирецький держспецлісгосп" № 76-к від 03 серпня 2015 ОСОБА_1 прийнято на посаду інженера з охорони праці ДП СЛАП " Володимирецький держспецлісгосп" з 03 серпня 2015 року з випробувальним терміном 3 місяці.

Як видно з заяви інженера з ОП Удод ОСОБА_5 від 07 березня 2017 року на ім"я директоа ДП СЛАП " Володимирецький держспецлісгосп" ОСОБА_1 просить звільнити його із займаної посади інженера охорони праці за згодою сторін.

Наказом № 17-к від 07 березня 2017 року ОСОБА_1, інженера з охорони праці ДП СЛАП " Володимирецький держспецлісгосп" звільнено з роботи з 07 березня 2017 року за згодою двої сторін / ст. 36 п.1 Кодексу законів про працю України". Підстава - заява ОСОБА_1 від 07.03.2017 року.

Факт отримання відповідачем заяви від позивача ОСОБА_1 про звільнення за згодою сторін підтверджується показами свідка ОСОБА_3, а також журналом реєстрації вхідної кореспонденції .

В судовому засіданні встановлено, що від позивача ОСОБА_1, окрім вказаного листа з заявою, не надходило жодних інших заяв, прохань чи листів.

Крім того, позивач не надав належних доказів, що ним направлялися будь-які інші заяви на адресу відповідача.

Жоден із свідків, які були допитані в ході судового розгляду не підтвердили перебування ОСОБА_1 на робочому місці 07 березня 2017 року та 09 березня 2017 року.

У ст. 36 Кодексу законів про працю України окремо

виділено підставу припинення трудового договору угода сторін (п.1). У

разі звільнення за угодою сторін, законодавство не містить обмежень щодо

двотижневого строку повідомлення та наявності поважних причин для

припинення трудових відносин у більш короткий строк. Таким чином, за

п. 1 ст. 36 КЗпПУ безстроковий трудовий договір може бути припинено у

будь-який строк, стосовно якого досягли домовленості працівник та

роботодавець.

В судовому засіданні встановлено, що від позивача ОСОБА_1 не надходило заяв та пропозицій щодо продовження строку для повідомлення про звільнення, також таких умов не було вказано у самій заяві про звільнення, на підставі цього заяву було задоволено та звільнено працівника ОСОБА_1 з 07 березня 2017 року, адже було досягнуто згоди між роботодавцем та працівником щодо дати звільнення.

П. 9.2.1 трудового договору, який був укладений між ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп» та позивачем передбачено таку ж підставу припинення трудового договору «за угодою сторін».

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на норму ч. 3 ст. 252 КЗпП, якою передбачено, що звільнення членів виборчого профспілкового органу підприємства, його керівника, крім випадків додержання загального порядку допускається за наявності попередньої згоди виборного органу членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї профспілки. Суд вважає, що посилання позивача на цю норму є неправильним, адже КЗпП чітко визначено загальний порядок звільнення працівника за угодою сторін.

П. 10. ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» чітко визначено повноваження профспілкового органу: дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом. З цього випливає, що згода профспілкової організації підприємства при звільненні члена такої профспілкової організації є необхідною в тому випадку, коли ініціатором розірвання трудового договору є роботодавець.

В матеріалах справи міститься довідка видана головою Рівненської обласної організації профспілки працівників лісового господарства, ОСОБА_6 Відповідно до вказаної довідки від 12.06.2017 року №48, на позивача поширюється дія ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»:

«Працівникам підприємств, установ або організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення 'їх повноважень.

Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки). крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законодавством передбачена можливість звільнення з роботи чи зі служби. Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків або за власним бажанням, за винятком випадків, коли це обумовлено станом здоров 'я».

У своїй відповіді голова обкому профспілки ОСОБА_6 посилається на норми ст. 252 КЗпП та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», які передбачають, що «звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації, його керівника, профспілкового представника, крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу профспілки, членами якої вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок). Трудовим законодавством України чітко визначений загальний порядок звільнення працівника за угодою сторін, а тому в даному випадку норми передбачені ст. 252 КЗпП та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не можуть бути застосовані.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року «Уразі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом у припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення терміну попередження не означає, що трудовий договір припинений за п. І ст. 36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст. 38 Кодексу).

Таким чином , в судовому засіданні встановлено, що дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою , було волевиявлення працівника ОСОБА_1 на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення, працівник ОСОБА_1 не заявляв про анулювання попередньої домовленості сторін про припинення договору за угодою сторін.

В звязку з вищевикладеним заявлені вимоги ОСОБА_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст.212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП " Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство " Володимирецький Держспецлісгосп"про визнання наказу про звільнення незаконним , поновлення на роботі , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_7