Справа №515/585/17
Провадження №2/515/1014/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
02 червня 2017 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Тимошенка С.В.
за участю: секретаря Коренчук О.Е.
позивача ОСОБА_1
третіх осіб ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, тре- ті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
про визнання права власності на 1/6 частину квартири,
В С Т А Н О В И В:
04 травня 2017 року ОСОБА_1 предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обставини.
10.07.1993 р. Татарбунарською міською радою Одеської області було видане свідоцтво про право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 на шість співвласників, а саме: її батька ОСОБА_5, її мати ОСОБА_6, на неї ОСОБА_7, на її колишнього чоловіка ОСОБА_4, та доньок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 30 листопада 2005 р. вона розірвала шлюб з ОСОБА_4, їй було відновлене дошлюбне прізвище «Зальцведе- ль». 14.09.2008 р. померла її мати ОСОБА_6, 04.07.2009 р. помер її батько ОСОБА_5 Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 20.09.2012 р. за нею визнано пра- во власності на 2/6 частини спірної квартири, що залишились після смерті її батьків. Отже вона на теперішній час являється власницею 3/6 частин квартири (1/2 частини). Власниками інших частин квартири, згідно свідоцтва про право власності, є ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Після розірвання шлюбу, 30.11.2005 р., ОСОБА_4 виїхав з м.Татарбунари до м.Оде- са, де працює та проживає дотепер. Своєю частиною квартири зовсім не цікавиться, розпоряджа- тись нею він не бажає. Одразу після розірвання шлюбу висловив свою думку про те, що 1/6 частину квартири неможливо фактично виділити в натурі і тому вона йому не потрібна. Займатись відчу- женням своєї частини квартири їй або її донькам не бажає. Спірною частиною квартири фактично розпоряджається вона, таким чином заволоділа та відкрито і безперервно володіє нею більше 11 років. За таких обставин, просила визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, оскільки інших спо- собів захистити її право власності законом не передбачено.
Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Відповідач двічі у судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та проживання сповіщався належним чином - про що свідчать поштові повідом- лення (а.с.20,25). Відомостей про поважність причин його неявки суд не має і вважає, що він не зя- вився без поважних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням за- очного рішення.
Треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, надали заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позовних ви- мог.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 007618 (а.с.6), 30.11.2005 р. після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 позивачці відновлено дошлюбне прізвище «Зальцведель».
Як вбачається з копій свідоцтв про смерть серії 1-ЖД № 158345 та серії 1-ЖД № 188093 ( а. с.7-8), мати позивачки - ОСОБА_6 померла 14.09.2008 р., батько ОСОБА_5 помер 04.07.2009 р. у м.Татарбунари Одеської області.
З копій свідоцтв про народження серії І-ЧР № 306879 та серії І-ЧР № 311589 (а.с.9-10) видно, що ОСОБА_8 народилась 22.08.1986 р., ОСОБА_9 народилася 25.08.1988 р., їх батьками є сто- рони у справі.
Як вбачається з копій свідоцтв про шлюб серії 1-ЖД № 053578 та серії І-ЖД № 231324 (а.с. 11-12), після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 присвоєно прізвище «Дуденко», ОСОБА_9 прис- воєно прізвище «Добинда».
З копії свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 10.07.1993 р. (а.с.13) вбачає- ться, що власниками квартири АДРЕСА_2 зазначені: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 20.09.2012 р., яке набрало чинності (копія на а.с.14), за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/6 частини квартири № 3, розташованої по вул.Пушкіна,3 у м.Татарбунари Одеської області, що залишились після смерті її батьків ОСОБА_6, померлої 14.09.2012 р. та ОСОБА_5, померлого 04.07.2009 р.

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15) підтверджується, що колишній чоловік позивачки - ОСОБА_10 з 2005 року жодного разу у квартирі не зявлявся.

Як вбачається з довідки БТІ (а.с.16), вартість квартири АДРЕСА_3 складає 49888 грн.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як передбачено ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності, згідно ч.1 ст.328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і про- довжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим ма- йном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєст- рації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності 1/2 час- тина квартири № 3, розташованої по вул.Пушкіна,3 у м.Татарбунари Одеської області, 1/6 частини зазначеної квартири належить її колишньому чоловіку ОСОБА_4, який з 2005 року не цікавиться своєю частиною квартири та не має бажання займатись її відчуженням. Позивач розпоряджається спірною частиною квартири, тобто добросовісно заволоділа нерухомим майном і продовжує від- крито, безперервно нею володіти. Власники інших 1/6 частин квартири - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечують проти вимог позивача про визнання за нею права власності на спірну частину квартири.

За таких обставин, вважає суд, за ОСОБА_1 повинно бути визнано право власності на 1/6 частину зазначеної квартири за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316, 317, 344 ЦК України, ст.ст.58-60, 208, 209, 213- 215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті осо- би, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на 1/6 частину квартири за- довольнити.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилася 15.05.1963 р. у м.Татарбуна- ри Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/6 частину квартири № 3, розташованої по вул.Пушкіна,3 у м.Татарбунари Одеської області, яка належала ОСОБА_4

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відпо- відача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Тимошенко