Справа № 221/1829/12
Провадження № 4-с/127/102/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю представника ДВС ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії старшого державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, за участю зацікавленої особи ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Родовід Банк» звернулося в суд з вищевказаною скаргою.

Вимоги, викладені в скарзі, мотивовано тим, що 9 квітня 2012 року Староміським районним судом м. Вінниці було ухвалено рішення по справі № 221/1829/12 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі даного рішення судом був виданий виконавчий лист, який звернутий до виконання в Староміський відділ ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Постановою державного виконавця від 28 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження. Однак, 6 лютого 2017 року АТ «Родовід Банк» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.12.2016 року. Підставою повернення виконавчого документа стало не виявлення належного боржникові майна, за рахунок якого можна звернути стягнення.

Представник ПАТ «Родовід Банк» - ОСОБА_4 вважає, що зазначену постанову, винесену з порушенням норм матеріального права, оскільки порушено вимоги ст.ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», просив визнати дії державного виконавця незаконними та скасувати постанову старшого державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №52382190 від 31.01.2017 року про повернення виконавчого документа стягувану.

В судове засідання представники заявника ПАТ «Родовід Банк» не з'явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі. Заявлені у скарзі вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу не визнав, надав заперечення та пояснив, що оскаржувана постанова винесена із дотриманням всіх вимог інструкції з організації примусового виконання рішень та Закону України «Про виконавче провадження». Просив відмовити у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк».

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, поштовим повідомленням.

Суд вважає можливим розглянути дану скаргу у відсутність нез"явившихся осіб, на підставі наявних у справі матеріалів.

Вислухавши думку представника ДВС ОСОБА_1, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено, що за виконавчим листом у справі № 221/1829/12, виданим 26.04.2012 року Староміським районним судом м. Вінниці, з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» стягнуто заборгованість за договором № СК-284-000289/1-2008 від 24 січня 2008 року станом на 02 березня 2012 року в розмірі 16 258 грн. 56 коп., з яких: 6982,54 грн. - заборгованість по кредиту; 843,57 грн. заборгованість по відсотках; 4941,18 грн. заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту, в т.ч. прострочена; 3491,27 грн. пеня. Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» судовий збір в розмірі 214,60 грн. (а.с. 7-8).

Постановою державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 28.09.2016 року, на підставі заяви представника ПАТ «Родовід Банк» - ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження , відкрито виконавче провадження з виконання даного виконавчого листа (а.с. 10).

28 вересня 2016 року державним виконавцем здійснено виклик боржника ОСОБА_6 для сплати боргу або надання підтверджуючих документів про сплату (а.с. 46).

З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2017 року старшим державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого листа № 221/1829/12, виданого 26.04.2012 року Староміським районним судом м. Вінниці (а.с. 12-13). Підставою повернення є те, що у боржника відсутнє ліквідне майно, що належить йому на праві приватної власності і на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Європейській суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до установленого прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних пав та обовязків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляд». Це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній із сторін, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03. 1997 року, пункт 40).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є : 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Згідно ч.5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

30.11.2016 року старшим державним виконавцем Староміського віділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 був сформований запит до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно відносно боржниці ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Згідно відомостей вище вказаного реєстру, реєстраційний номер 2865096, за ОСОБА_3, ідентифікаційний код не відомий, зареєстровано право приватної спільної сумісної власнсоті на 6/7 4-х кімнатної квартири за адресою: м. Харків, Салтівське шосеАДРЕСА_1 (а.с.42).

Через відсутність ідентифікаційного коду старший державний виконавець Староміського віділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 прийшла до висновку, що вказана частка квартири у м. Харкові належить іншій ОСОБА_3, оскільки боржниця ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Інформацію про наявність за боржницею ОСОБА_3 6/7 4-х кімнатної квартири за адресою: м. Харків, Салтівське шосеАДРЕСА_1, не перевірила.

Крім того, в матеріалах скарги міститься акт державного виконавця від 12.01.2017 року, щодо перевірки майнового стану боржниці ОСОБА_3, у вище вказаному акті вказано, що ліквідного майна , що належить боржнику на яке можливо звернути стягнення в рахунок боргу на момент перевірки не виявлено (а.с. 57).

Вище вказаний акт державного виконаавця не конкретизований, в судовому засіданні державний виконавець Пращук В.В.. не зміг пояснити чи дійсно державним виконавцем перевірявся майновий стан боржниці, чи відчинили їй двері до оселі і чи було наявне хоча б якесь майно боржниці за місцем її проживання, наявний акт від 12.01.2017 року единий, інших перевірок майнового стану боржниці не проводилось.

Окрім того, із матеріалів справи, зокрема запитів державного виконавця про надання інформації про наявність у боржника майна та поточних рахунків, а також відповідей на них всі вони були здійснені 28 вересня 2016 року, будь-які інші документи, які свідчили б про проведення державним виконавцем таких перевірок в подальшому, в матеріалах справи відсутні (а.с. 47-48, 51-55).

Відповідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Вимогами ч.2 ст.387 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги скарги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, ст.ст. 1, 10, 18, 39 Закону України про виконавче провадження», ст.ст. 210, 383, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №52382190 при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 31.01.2017р.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №52382190 від 31.01.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом пяти днів з моменту її проголошення.

Суддя