У х в а л а

01 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Фінанс» про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням від 03 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Фінанс» (далі - ТОВ «Експрес Фінанс») задовольнив: визнав кредитний договір № 2896 від 29 листопада 2012 року (далі - договір), укладений між ними, недійсним.

Цей же суд рішенням від 06 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, щодо стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 30 листопада 2016 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишила без змін.

06 квітня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 23, 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Обґрунтовуючи зазначену підставу подання заяви про перегляд вказаного судового рішення заявник посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року, в якій, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 30 листопада 2016 року, суд касаційної інстанції виходив з того, що укладений договір між ОСОБА_4 та ТОВ «Експрес Фінанс» рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2014 року визнано недійсним, однак наслідки недійсності правочину не застосовано, оскільки не доведено внесення вступного внеску. При цьому визнання судом зазначеного договору недійсним не пов'язано з юридичним складом статті 230 ЦК України у зв'язку з тим, що його підписано від імені юридичної особи неуповноваженим представником.

Разом з тим у наданій заявником для порівняння ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року суд касаційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення коштів на користь позивача, оскільки спірні умови договору лізингу визнано недійсними у зв'язку з тим, що відповідно до пункту 4 частини третьої статті 18 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» вони є несправедливими. При цьому суди дійшли висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачу внаслідок укладення договору фінансового лізингу, до якого були включені положення, що суперечать зазначеному Закону, було завдано моральної шкоди.

Правові висновки суду касаційної інстанції, викладені в наведеному судовому рішенні та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, що позбавляє Верховний Суд України можливості установити неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Фінанс» про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко