Справа № 345/3946/16-ц
Провадження № 22-ц/779/992/2017
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Васильковського В.А.

Секретаря: Шемрай Н.Б.

Сторін: представника позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5 та відливаного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про продовження строку на прийняття спадщини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 на рішення Калуського міськрайонного суду від 21 квітня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року представник позивачів звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Голинь, Калуського району Івано-Франківської області помер їхній батько ОСОБА_9, про що видане свідоцтво серії НОМЕР_1, актовий запис № 50. Після смерті батька відкрилася спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 яке належало йому на праві приватної власності на підставі записів у погосподарській книзі виконкому Голинської сільської ради за № 9. Позивачі, як діти спадкодавця, та відповідачка ОСОБА_7 є спадкоємцями першої черги за законом, однак відповідачка ОСОБА_7 не претендує на спадщину та відмовляється від належної їй частки. Позивачам, які звернувшись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, постановами державного нотаріуса Калуської районної державної нотаріальної контори за № 36/02-31 від 14.06.2016 та за № 494/02-31 від 16.08.2016 було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв'язку із пропуском ними строку подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки, позивачі на час смерті батька перебували за кордоном на сезонних роботах, повернувшись з яких, фактично вступили в управління та володіння спадковим домоволодінням, вважаючи, що прийняли спадщину, звернулися до суду із позовом про продовження строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Від відповідачки ОСОБА_7 надійшла до суду заява про підтримання позову та незаперечення проти продовження позивачам строку для прийняття спадщини.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 21 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_10 та ОСОБА_3 додатковий строк для подання ними заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, три місяці з моменту вступу рішення в законну силу. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу у якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, вказує, що воно постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що позивачі не надали суду доказів поважності пропуску ними встановленого законом строку для прийняття спадщини, оскільки останні знали про смерть батька, про що свідчать докази про їхні неодноразові приїзди із-за кордону в Україну з часу смерті батька від 2010 по 2016, у проміжку якого, вони могли скористатися для вчинення необхідних дій для прийняття спадщини. Про приїзд в Україну позивачів свідчать дані із їхніх закордонних паспортів та даних Державної прикордонної служби.

Апелянт також вказує, що перебуваючи за кордоном відповідачі могли звернутись із заявою про прийняття спадщини до консульської установи в республіці Італія, чого ними зроблено не було. Також, доказом того, що позивачі неодноразово були в Україні свідчить їхнє перебування 03.08.2013 року в Україні на святкуванні реєстрації шлюбу їхнього племінника - відповідача ОСОБА_8, про що свідчать фотографії із даного святкування. Однак суд першої інстанції не звернув уваги на дані обставини та ухвалив рішення з порушенням вимог закону.

Представник відповідача вважає, що позивачами не підтверджено належними та допустимими доказами факт перебування за кордоном з ІНФОРМАЦІЯ_1 року до 2012 року, і що у зв'язку з цим, у них були перешкоди для звернення із заявою про прийняття спадщини, а тому, жодних підстав, визначених цивільним кодексом для встановлення додаткового строку прийняття спадщини немає.

З цих підстав просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Зміна прізвищ позивачів відбулося після одруження, що підтверджується свідоцтвами про укладення шлюбу (а.с. 16, 17).

14 червня 2016 нотаріусом було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею пропущений встановлений законом строк на прийняття спадщини (а.с. 18).

16 серпня 2016 нотаріусом було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею пропущений встановлений законом строк на прийняття спадщини (а.с. 19).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачі на час смерті батька тривалий час перебували за кордоном на заробітках. Оскільки позивачка ОСОБА_2 із часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 та протягом наступних шести місяців перебувала за кордоном, а ОСОБА_3 перебувала всього кілька днів із 01.01.2011 по 07.01.2011, тому із цих підстав пропустили строк на її прийняття.

Крім цього, суд взяв до уваги заяву відповідачки, у якій ОСОБА_7 підтверджує те, що позивачі на час відкриття спадщини дійсно перебували за кордоном і перебувають на даний час, тому не могли прийняти спадщину і таким чином пропустили строк на її прийняття з поважних причин.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вказане узгоджується із правовими позиціями які містяться у постановах від 26 вересня 2012 року ( справа № 6-85цс12), від 04 листопада 2015 року ( справа № 6-1486цс15), від 14 вересня 2016 року ( справа № 6-1215цс16).

Як зазначено в ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З матеріалів справи вбачається, зокрема з інформації наданої державною прикордонною службою України, що позивачка ОСОБА_2 перетинала державний кордон у 2013 році та у 2016 році (а. с. 67). Із копії закордонного паспорта позивачки ОСОБА_3 вбачається про перетин нею державного кордону у січня 2011 року. Інших належних та допустимих доказів перебування позивачів за межами України у період з 2010 року в матеріалах справи немає.

Колегія суддів встановила, що спадкоємці - позивачі у справі, з 2010 року до 2016 року не зверталися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, тобто за відсутності об'єктивних перешкод, непереборних та істотних труднощів, не вчиняли дії з прийняття спадщини протягом шести років з моменту її відкриття.

Так, суд першої інстанції взяв до уваги покази свідків про те, що позивачі з 2010 року перебували за кордоном на заробітках, а тому з поважних причин не звернулися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повно досліджено обставини справи, зібраним доказам не дана належна правова оцінка, висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог не ґрунтується на вимогах закону. Позивачами не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на доказах у справі та зазначених нормах матеріального права.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 на рішення Калуського міськрайонного суду від 21 квітня 2017 року задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 21 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про продовження строку на прийняття спадщини, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Васильковський