Справа № 640/3762/17
13 червня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді -Ніколаєнко І.В.,
при секретарі -Газаній О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини на відпочинок у супроводі баби, без дозволу і присутності матері і батька дитини, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить дозволити тимчасовий виїзд до м.Одеса малолітній онучці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період часу з 19.08.2017р. по 27.08.2017р. у її супроводі без дозволу і супроводу батьків дитини - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідачі до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.Надали суду заперечення, якими просили в задоволені позовних вимог відмовити.
Третя особа надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити.
Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 184984, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №5709, відповідачі по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_4.
Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 01.11.2013р. шлюб між відповідачами розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Первомайському Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №168, позивач ОСОБА_1 приходиться матір'ю відповідачу ОСОБА_2, а отже і бабусею малолітній дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13.11.2015р. ОСОБА_1 надані систематичні побачення з онучкою у першу, третю суботу місяця з 09.00 години по 21.00 годину неділі з виїздом в місця громадського відпочинку, оздоровлення або за її зареєстрованим місцем проживання, а також зобов'язано батьків дитини не чинити їй перешкоди у спілкуванні та вихованні внучки.

На теперішній час дитина проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що батьки дитини не належним чином виконували свої батьківські обов'язки, у березні 2015р. позивач звернулась до Київського районного суду м.Харкова з позовом про позбавлення батьків дитини батьківських прав. Комісією з питань захисту прав дитини виконкому ХМР від 02.06.2015р. надано висновок про доцільність позбавлення батьків батьківських прав. У справі призначена судова психологічна експертиза, яка в теперішній час триває.

Влітку 2017 року позивач і її чоловік планують відпочинок на морському узбережжі у м.Одеса, у готелі Мирний Курорт, в період часу з 19.08.2017р. по 27.08.2017р., що підтверджується рахунком № 32453 від 06.03.2017 року ТОВ «Інвест-Курорт-1» м.Одеса на сплату послуг проживання у вказаний період на двох дорослих та дитину, виписаний на ОСОБА_1

В матеріалах справи міститься довідка Харківської міської поліклініки №23, в якій зазначено, що дитина ОСОБА_4 з 01.09.2016р. по 24.03.2017р. хворіла 5 разів на гострі респіраторні захворювання.

Відповідно до ст.257 Сімейного кодексу України, баба та дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою та дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба та дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно приписів Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

В статті 19 Конвенції «Про права дитини» зазначено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 Конвенції «Про права дитини»).

Відповідно до ст. 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року (Заява N 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у Справі Olssonv. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Відповідно до ст. 258 Сімейного кодексу України, баба і дід мають право на самозахист внуків. баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 257, 258 СК України,ст.ст. 11, 15, 16, 51, 60, 61, 88, 212, 215-218, 224-229 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд до м.Одеса неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батьків - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до міста Одеси в період часу з 19.08.2017р. по 27.08.2017р. у супроводі ОСОБА_1 без дозволу і супроводу батьків дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_3, витрати на сплату судового збору по 640,00 грн.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Ніколаєнко