Справа № 184/1437/17
Номер провадження 2/184/516/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання Бринзи Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Покров Дніпропетровської області в особі виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до територіальної громади міста Покров Дніпропетровської області в особі виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30.06.1999 року на підставі договору купівлі - продажу була придбана матірю позивача, ОСОБА_2, та її чоловіком, ОСОБА_3АДРЕСА_1 в житловому будинку № 46 по вул. Центральна в м.Покров Дніпропетровської області загальною площею 41,87 кв. м , житловою площею 26,88 кв.м.. Договір купівлі - продажі вказаної квартири був укладеній на Придніпровській товарній біржі і не був нотаріально посвідчений, а державна реєстрація права власності була здійснена на імя їх обох 26 липня 1999 року КП «МБТІ» м. Нікополь. 09.10.2016 року помер ОСОБА_3, а 11.02.2017 померла ОСОБА_2. Внаслідок смерті матері позивача відкрилась спадщина на вищевказану квартиру. По закінченню строку для прийняття спадщини позивач звернулась до державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 22.08.2017 року державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на те, що договір купівлі-продажу квартири № 37 в житловому будинку № 46 по вул. Центральна в м.Покров Дніпропетровської області не був нотаріально посвідчений, вважається недійсним і нотаріальна дія, а саме видача свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру неможлива.

Враховуючи викладене позивач була змушена звернутись до суду та просить суд визнати за нею право власності на квартиру № 37 в житловому будинку № 46 по вул. Центральна в м.Покров Дніпропетровської області загальною площею 41,87 кв.м. та житловою площею 26,99 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері позивача ОСОБА_2, померлої 11.02.2017 року.

Позивач у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та при прийнятті судом рішення поклався на розсуд суду.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 30.06.1999 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 090НД-О/090-Н-О укладеного на Придніпровській товарній біржі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали у власність квартиру № 37 в житловому будинку № 46 по вул. Центральна в м.Покров Дніпропетровської області. Державна реєстрація права власності на вказану квартиру була здійснена 26.07.1999 року КП «МБТІ» м. Нікополь.

Відповідно до ст.ст.128, 224, 227 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час виникнення правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. За договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.

Згідно ст.ст.328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Згідно ст.15 Закону України "Про товарну біржу" угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121 (діючої на час виникнення правовідносин з реєстрації квартири), визначено порядок здійснення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об'єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна.

Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на квартиру № 37 в житловому будинку № 46 по вул. Центральна в м.Покров Дніпропетровської області здійснена відповідно до діючого на той час законодавства.

09.10.2016 року згідно свідоцтва про смерть серія І-КИ №703908 помер ОСОБА_3 якому належала 1/2 частини вищевказаної квартири.

Після його смерті згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира № 37 в житловому будинку № 46 по вул. Центральна в м.Покров Дніпропетровської області.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

24.09.1986 року укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, свідоцтво ІІІ-КИ № 414887, про що було складено відповідний актовий запис № 342.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки ЖЕО м.Покров № 3461 від 21.03.2017 року на момент смерті ОСОБА_5 в квартирі № 37 в житловому будинку № 46 по вул. Центральна в м.Покров Дніпропетровської області також була зареєстрована ОСОБА_2.

Згідно довідки № 3460 від 21.03.2017 року ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за вказаною адресою та знята з реєстрації на підставі смерті, однак за життя не звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, про що свідчать інформаційні довідки зі спадкового реєстру №47150636 та №47151521 від 21.03.2017 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 дійсно постійно проживала з ОСОБА_3 та протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу після смерті останнього не заявила про відмову від спадщини а тому вважається такою, що прийняла спадщину та набула у власність квартиру № 37 в житловому будинку № 46 по вул. Центральна в м.Покров Дніпропетровської області.

11.02.2017 року згідно свідоцтва про смерть серія І-КИ №735728 померла ОСОБА_2.

Відповідно до вказаної раніше ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

14.03.1965 року народилась ОСОБА_6, батьками якої є ОСОБА_7 та ОСОБА_8, свідоцтво про народження VII УР № 0402636.

24.09.1983 року між позивачем та ОСОБА_9 укладено шлюб, свідоцтво ІІІ-КИ № 266116, про що було складено відповідний актовий запис № 396.

Таким чином позивач є першочерговим спадкоємцем після смерті матері та інших осіб які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає.

21.03.2017 року, позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері до Покровської міської Державної нотаріальної контори. На підставі її заяви державним нотаріусом ОСОБА_10 була заведена спадкова справа № 16/2017, а також вказаним нотаріусом 21.03.2017 року була здійснена реєстрація спадкової справи у в Спадковому реєстрі за номером 60407290.

Однак постановою від 22.08.2017 року державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на те, що договір купівлі-продажу квартири № 37 в житловому будинку № 46 по вул. Центральна в м.Покров Дніпропетровської області не був нотаріально посвідчений, вважається недійсним і нотаріальна дія, а саме видача свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру неможлива.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Як вже було встановлено судом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули у власність вищевказану квартиру відповідно до чинного на час укладення договору законодавства, нотаріальне посвідчення якого не вимагалось.

За цим договором купівлі продажу нерухомого майна № 090НД-О/090-Н-О було визначено та прийнято сторонами істотні умови правочину, відбулося повне виконання договору (на теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований) та смерть ОСОБА_2 позбавила позивача можливості належним чином нотаріально посвідчити правочин.

Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне.

З огляду на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд визнає вищевказаний договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення договорів не вимагається.

При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 197, 208, 209, 212, 213, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 Станіславівни до територіальної громади міста Покров Дніпропетровської області в особі виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2 (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, паспорт серії АМ №1836302 виданий 25.12.2001 року Орджонікідзевським МВ УМВС України у Дніпропетровській області, ІПН НОМЕР_1, право власності на квартиру № 37 в житловому будинку № 46 по вул. Центральна в м.Покров Дніпропетровської області загальною площею 41,87 кв. м , житловою площею 26,88 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_2, померлої 11.02.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_12