Справа №265/1877/17
Провадження №2/265/768/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до Маріупольської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення. В обгрунтування позову зазначив, що він є спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка померла 27 березня 2015 роки, а також після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер 02 травня 2016 року, разом з якими він постійно проживав з 2012 року й до моменту їх смерті за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Рівнинна, 2/137. Після смерті його батьків залишилося спадкове майно, а саме будинок, розташований по вул.Рівнинної, 2/137 у м.Маріуполі Донецької області, який належав на праві особистої власності його батькові ОСОБА_4 Після смерті батька і матері він продовжує проживати в квартирі, підтримує його в придатному для проживання стані. 18 вересня 2014 роки його батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 склали заповіт, яким заповідали йому на випадок їх смерті все належить їм майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося. У березні 2017 роки він звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак йому було роз'яснено, що він не надав документ, який би підтверджував факт його спільного проживання з спадкодавцями на момент відкриття спадщини, у зв'язку з чим нотаріус не в змозі відкрити спадкову справу. Заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті його батьків він не подавав. Таким чином, вважав, що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і є особою, що прийняв спадщину після їх смерті. Однак спільне проживання з спадкодавцями він не може підтвердити документально. Посилаючись, зокрема на ст.ст. 16, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.256,257 ЦПК України, просив суд: встановити факт того, що він - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 01 вересня 2012 року і на момент відкриття спадщин, як після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 27 березня 2015 року, так і на момент відкриття спадщини після смерті його батька ОСОБА_3, який помер 02 травня 2016 року постійно проживав разом із спадкодавцями за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Рівнинна, 2/137.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_7, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_8, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні, після дослідження доказів по справі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 Останній переїхав жити до батьків в осені 2012 року, у будинку яких проживає й по цей час. Свідок бачила у будинку особисті речі позивача.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_1 є його сусідом. Йому відомо, що останній переїхав жити до свого батька за адресою: вул.Рівнинна, 2 в осені 2012 року, де й проживай постійно по теперішній час.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_11 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 16.08.1988 року №800, житловий будинок по вул.Рівнинної, 2 у м.Жданові (нині м.Маріуполь) на праві власності у розмірі цілої частки належить ОСОБА_11 (а.с.10).

Згідно будинкової книги, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 постійно проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Відповідно до довідки КСН «Новий східний» від 07.09.2012 року №124, ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався, зокрема 14.09.2012 року, 08.10.2013 року, 20.11.2014 року за медичною допомогою до КУ «ЦПМСП №5» м.Маріуполя, при цьому під час таких звернень зазначав, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Доказів того, що ОСОБА_1 не проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з вересня 2012 року, під час судового розгляду, суду не надано, а вже наявні докази стороною відповідача не спростовані.

Таким чином, суд робить висновок, що під час судового засідання стороною позивача доведено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з вересня 2012 року. При цьому, будь-яких доказів того, що таке проживання почалося саме з конкретної дати - 01 вересня 2012 року суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 213-215, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

2. Встановити факто того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вересня 2012 року постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

3. В задоволенні інший частині позовних вимог відмовити.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

5. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Щербіна