РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2232/16-ц

08 червня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення.

В обґрунтування позову покликається на те, що їй належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Ничогівка, 107 в с. Постійне Костопільського району. В цьому ж будинку проживає відповідач, який є колишнім чоловіком матері позивача. Відповідач зловживає спиртними напоями та порушує правила співжиття.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та пояснили, що відповідач постійно зловживає спиртними напоями і вже тривалий час порушує правила співжиття та вчиняє сварки, скандали та бійки. З приводу цього позивач неодноразово зверталася в поліцію і на відповідача складали протоколи про адмінправопорушення. В даний час відповідач своєї поведінки не змінив, в кімнаті, яку він займає, створив антисанітарні умови. Проживання відповідача в належному їй будинку та порушення ним норм співжиття порушують її право на володіння та користування належним їй майном. Просять позов задовольнити.

Відповідач та його представник позов не визнали. Крім того відповідач пояснив, що вселився в даний будинок після одруження з матірю позивача. У нього був власний будинок, який він продав під час перебування в шлюбі з матірю позивача, а кошти від продажу були використані на потреби сімї. Відповідачем проводилися роботи по поліпшенню будинковолодіння. Він переробляв літню кухню, зробив огорожу, вкладав підлогу в прибудові. З його участю були придбані батареї і труби та проведено газ. На даний час між ним та позивачем і колишньою дружиною інколи бувають сварки, проте, з будинку він нікого не виганяв. Зараз він вже рік не спілкується з позивачем та колишньою дружиною та веде окремо господарство. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Ничогівка, 107 в с. Постійне Костопільського району, який вона отримала в спадщину, що стверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.11.2016 р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В даному будинку згідно довідки сільської ради від 30.11.2016 р. зареєстровані позивач з сином, її мати ОСОБА_3 та відповідач.

Відповідач раніше перебував в шлюбі з матірю позивача і приблизно з 1997 року проживає в будинку. Шлюб між ними розірвано з вересня 2010 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від21.09.2010 р. Після розірвання шлюбу відповідач продовжує проживати в будинку.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що виселення з житлового приміщення можливе лише з підстав та в порядку, передбаченому законодавством.

Позовна заява мотивована необхідністю захисту права власності позивача, яка є одноосібним власником будинку, а проживання відповідача в належному їй будинку, перешкоджає у володінні та користуванні будинком.

Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак, позовна заява не містить доказів того, що відповідач порушив право власності позивача.

Відповідач проживає в цьому будинку з 1997 року. При оформленні позивачем права власності на цей будинок відповідач вже проживав в ньому. Фактом свого проживання ним не порушено жодним чином право власності позивача.

Частиною 4 ст. 156 СК України передбачено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст.157, 116 ЖК України виселення членів сімї власника будинку можливе у випадку систематичного порушення правил співжиття без надання іншого приміщення.

Згідно ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Для застосування норми цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Згідно з п.17 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.85 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Позовна заява також була мотивована протиправною поведінкою відповідача до позивача та своєї колишньої дружини. Однак, в суді жодного правового документального доказу цієї обставини надано не було. Згідно довідки Костопільського районного суду від 18.05.2017 року за період 2015-2017 років матеріали про вчинення відповідачем адміністративних правопорушень не надходило.

Посилання позивача на повідомлення відділення поліції про складання щодо відповідача протоколів про адміністративні правопорушення не заслуговує на увагу, оскільки відсутні докази, що відповідач притягувався до адмінвідповідальності за правопорушення, вчинені в нетверезому стані.

Вищевказане повідомлення поліції як і покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 лише підтверджують наявність неприязних відносин між відповідачем та позивачкою і колишньою дружиною.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов не доведений, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_6