Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/4782/14 Головуючий у 1 інстанції: Федоренко О.І.
Провадження № 22-ц/778/1520/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Волчанова І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Заводського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2014 року у справі за головного поданням державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, стягувач: Центр № 1 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Запоріжжя та Запорізького району Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року державний виконавець Заводського ВДВС Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, стягувач: Центр № 1 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Запоріжжя та Запорізького району Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області.

В обґрунтування вимог зазначив, що у Заводському ВДВС Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області на виконанні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання постанови № 894944 виданої 14 червня 2014 року Відділення Державної автомобільної інспекції м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави подвійний розмір штрафу в розмірі 850 грн.

06 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржник ОСОБА_3 постанову Відділення Державної автомобільної інспекції м. Запоріжжя та законні вимоги державного виконавця не виконує.

У звязку з невиконанням боржником виконавчого документу в добровільному порядку, в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що боржник від сплати суми боргу ухиляється. При проведенні виконавчих дій майна, належного боржникові, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено, боржник на виклики не зявляється.

На підставі зазначеного просив обмежити ОСОБА_3 як боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за зазначеним виконавчим документом.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2014 року подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області задоволено.

Обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобовязань за постановою № 894944 виданою 14 червня 2014 року відділом Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави подвійного розміру штрафу 850 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність вимог, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 3 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи подання державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області, суд першої інстанції, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» виходив із того, що ОСОБА_3 ухиляється від сплати боргу.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_3 викликався до виконавчої служби і ухилилася від сплати боргу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України" та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Суд першої інстанції не мотивував та не обґрунтував ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області не доведено ухилення ОСОБА_3 від сплати боргу, а також те, що його викликав державний виконавець до державної виконавчої служби.

Крім того, відповідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судовий розгляд має відбуватися за участю державного виконавця, який має довести факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд подання відбувся без участі державного виконавця (а.с. 9).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, судом порушено порядок встановлений для вирішення цього питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд для вирішення питання про розгляд подання.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2014 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: