АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 677/1097/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1491/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:головуючої-судді ОСОБА_1,

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представника апеллянта,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року ОСОБА_2, звертаючись до суду з цим позовом до ОСОБА_3, вказував, що ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.08.2013 року визнано мирову угоду, укладену між ним та ОСОБА_3, за умовами якої відповідач визнала свої грошові зобовязання перед ним за договором схову в сумі еквівалентній 33 700 дол. США. Також ними було узгоджено порядок та строки погашення заборгованості, проте відповідачка добровільно не виконує умови мирової угоди та не сплачує кошти. Відповідно до умов цієї мирової угоди у разі невиконання сторонами її умов вона підлягає виконанню через відділ ДВС Красилівського районного управління юстиції. Тому просив суд спонукати ОСОБА_3 до виконання мирової угоди, визнаної ухвалою Красилівського районного суду від 05.08.2013 року шляхом стягнення з відповідачки на його користь 33 700 дол. США, що еквівалентно 835 760 грн. та звернути стягнення на майно ОСОБА_3, а саме 5/6 частин квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_3 до виконання мирової угоди, укладеної між нею та ОСОБА_2, яка визнана ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.08.2013 року, шляхом стягнення з неї на користь позивача ОСОБА_2 33 700 дол. США, що еквівалентно 835 760 грн., звернувши стягнення на майно ОСОБА_3, а саме 5/6 частин квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм процесуального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що майно, яке передається відповідно до мирової угоди, не є предметом спору в даній справі. Ухвала про затвердження мирової угоди скасована ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 07 червня 2017 року, при цьому мирову угоду визнано незаконною.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

В силу ст. 76 ЦПК України позивач вважається повідомленим про розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, що мають значення для справи, а також допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Так, встановлено, що ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.08.2013 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за умовами якої ОСОБА_3 визнала свої грошові зобовязання перед ОСОБА_2 за договором схову в сумі 33 700 дол. США, що еквівалентно 835 760 грн. Вказану суму боргу ОСОБА_3 зобовязалась передати, а ОСОБА_2 зобовязався прийняти на таких умовах: - у випадку повернення ОСОБА_3 боргу за договором зберігання в сумі 20000 доларів США в термін до 01 вересня 2015 року, борг ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 за договором зберігання вважається погашеним повністю; - у випадку часткового погашення суми боргу за договором зберігання визначеної в п. 2.1 цієї мирової угоди до 01 вересня 2015 року повернення залишку боргу розстрочується ще на 9 місяців і кінцевий термін повернення боргу в цьому випадку наступає 01 червня 2016 року. При цьому сторони також домовилися, що повне погашення залишку боргу визначеному у п. 2.1 цієї мирової угоди протягом девяти місяців буде вважатися повним погашенням боргу за договором зберігання; -у випадку невиконання ОСОБА_3 умови, викладеної у п.п.2.1, 2.2 цієї угоди, ОСОБА_3 зобовязується повернути ОСОБА_2 борг за договором зберігання на загальну суму 33 700 доларів США шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_3, а саме 5/6 частин квартири АДРЕСА_2.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що визнана ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.08.2013 року мирова угода укладена між позивачем і відповідачем є договором, обовязковим до виконання.

При цьому судом не враховано, що позивачем фактично заявлено дві вимоги (cпонукати до виконання мирової угоди шляхом стягнення коштів, а також звернути стягнення на майно), задоволення обох вимог призведе до подвійного стягнення суми боргу з відповідача.

Резолютивна частина рішення суду в порушення ст. 214 ЦПК України сформульована некоректно і має взаємовиключаючий характер - зобовязати відповідача до виконання мирової угоди шляхом стягнення коштів, звернувши стягнення на її майно. При цьому суд не зазначив конкретного способу звернення стягнення на майно із тих, що передбачено законом.

Згідно з ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Суд першої інстанції помилково не застосував вказану норму ст. 366 Цивільного кодексу України, що врегульовує спірні правовідносини, не залучив до участі у справі іншого співвласника нерухомого майна, що унеможливило зясування усіх обставин справи і призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 07.06.2017 року ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.08.2013 року скасовано. Справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу направлена до Красилівського районного суду для продовження розгляду (а.с.47-50).

Судом апеляційної інстанції встановлено невідповідність цієї мирової угоди нормам процесуального права в тій частині, що спір між сторонами виник щодо стягнення боргу за договором зберігання, а ухвалою суду визнано законність вирішення сторонами питання щодо права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, що в порушення норм ЦПК виходить за межі позовних вимог і призвело до зміни предмету спору.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин відсутні підстави для спонукання до виконання вказаної мирової угоди.

Отже, враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги в сумі 606,32 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в сумі 606,32 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

Головуюча у першій інстанції:ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/1491/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 59