Справа № 404/1062/17
Номер провадження 2-к/404/2/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріалами клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді Вологодської області Російської Федерації по судовій дільниці № 66 від 03.11.2016 р. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з клопотанням, що надійшло від Головного управління Міністерства юстиції Російської Федерації по Санкт-Петербургу про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді Вологодської області Російської Федерації по судовій дільниці № 66 від 03.11.2016 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення іноземного суду вступило в законну силу і підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді Вологодської області Російської Федерації по судовій дільниці № 66 від 03.11.2016 р. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 391 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили.

Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд, при розгляді вищевказаного клопотання керується Мінською Конвенцією про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993 року, ратифікованою Верховною Радою України від 10.11.1994 року, яка вступила в законну силу для України 14.04.1995 року, Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року № 1618-IV та Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою спільним "Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень; нормативно-правовий акт № 1092/5/54 від 27.06.2000 р. наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року, № 1092/5/54.

Відповідно до п. б) ст. 55 Мінської Конвенції, суд відмовляє у визнанні і виконанні рішень і у видачі дозволу на примусове виконання у випадку, якщо відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду.

Крім того, відповідно до п.8 ч.2 ст. 396 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено в інших випадках, встановлених законами України.

Відповідно до п. 3.5.4. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, у разі відсутності особи, якої стосується доручення, за адресою, зазначеною у дорученні, суд України самостійно чи за сприянням Головного управління юстиції вживає заходів для встановлення фактичного місця перебування особи. У випадках, передбачених законодавством, суд України вживає заходів процесуального примусу щодо особи, якої стосується доручення.

Відповідно до абз. 4,5 п. 3.7. Інструкції, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України за №1092/5/54 від 27.06.2008 року, у разі неможливості виконання іноземного доручення у зв'язку з неявкою особи до суду, а також у зв'язку з фактичною відсутністю особи за адресою, вказаною у клопотанні та неможливістю встановити її місце проживання чи місцезнаходження, суд України повертає Головному управлінню юстиції доручення Міністерства Юстиції України без виконання із зазначенням причин, що перешкоджають його виконанню. Суд України також додає відповідні підтвердні документи у разі невиконання у зв'язку з фактичною відсутністю особи за вказаною адресою та неможливістю встановити її місце проживання чи місцезнаходження - матеріали опитування родичів чи осіб, що проживають за даною адресою, довідку житлово-експлуатаційної організації чи виконавчого органу місцевого самоврядування, адресно-довідкового бюро, органу внутрішніх справ чи органу державної статистики або інший документ, що може достовірно підтвердити фактичну відсутність особи.

На виконання вимог ст. 395 ЦПК України, по місцю проживання ОСОБА_3 зазначеному у клопотанні, надсилались повідомлення про надходження клопотання та пропозицією подати можливі заперечення на нього. Проте, від відділу поштового звязку до суду надійшло відповідне поштове повідомлення з відміткою «через не запит».

З урахуванням вищевказаного, та зважаючи на те, що відповідач за адресою, вказаною у клопотанні зареєстрований, але не проживає, вжитими заходами суду точне місце проживання чи місцезнаходження відповідача встановити не вдалося, суд не вбачає можливості у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді Вологодської області Російської Федерації по судовій дільниці № 66 від 03.11.2016 р. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Мінської Конвенції від 22.01.1993 року, ст.ст. 208-210, 390-396 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді Вологодської області Російської Федерації по судовій дільниці № 66 від 03.11.2016 р. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2

Повернути без виконання клопотання клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді Вологодської області Російської Федерації по судовій дільниці № 66 від 03.11.2016 р. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2

Ухвала, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 5 днів, з дня проголошення, та апеляційної скарги протягом 10 днів, з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Ю. Іванова