Єдиний унікальний номер 741/551/17
Провадження № 2/741/313/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 07 червня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» (далі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Банк звернувся до суду з цим позовом, мотивував його тим, що 17 вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору банківського рахунку № 894 від 28 серпня 2007 року (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3 460 грн. та зобов'язувалась в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Свої зобов'язання за договором Банк виконав та надав відповідачеві кредитні кошти. Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, станом на 26 вересня 2016 року заборгованість відповідача становить 8 854,39 грн.

Банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором на загальну суму 8 854,39 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що Банк позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

У судове засідання відповідач не зявилася, подала до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, просила розгляд справи проводити без її участі.

Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 2007 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору банківського рахунку № 894 від 28 серпня 2007 року, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3 460 грн. для здійснення операцій з використанням платіжних карток на умовах, обумовлених цим додатковим договором, а ОСОБА_1 зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти, комісію та інші передбачені платежі, що підтверджується його копією (а.с. 8-9).

Розділом 4 Кредитного договору «Погашення кредиту» встановлено, що клієнт зобовязаний повернути кредит у повному обсязі до кінця строку дії банківської платіжної картки, але не пізніше наступного робочого дня, що передує дню звільнення з організації, виконати свої зобовязання по сплаті процентів за користування кредитом і повернення отриманих кредитів. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобовязання за Кредитним договором щодо погашення кредиту, внаслідок чого, відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 14-15) станом на 26 вересня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором складає 8 854,39 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 5.3 Кредитного договору встановлено, що сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим договором, прирівнюється до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим Договором.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Банк не надав суду доказів про збільшення позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13 та № 6-120цс13.

Право вимоги у Банку на пред'явлення позову щодо примусового стягнення в судовому порядку заборгованості за Кредитним договором виникло з настанням часу несплати відповідачем чергового платежу, тобто починаючи з наступного дня після настання строку платежу.

З розрахунку (а.с. 14) вбачається, що останній платіж по погашенню заборгованості за Кредитним договором було сплачено у липні 2010 року у сумі 40,33 грн.

До суду з цим позовом Банк звернувся 12 квітня 2017 року, тобто за межами встановленого законом строку позовної давності, не порушував питання щодо поновлення строків позовної давності, не зазначив поважність причин пропущення позовної давності.

Відповідач подала до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ураховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність застосування у справі строків позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «КРЕДОБАНК» у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 259, 260, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Відмовити публічному акціонерному товариству «КРЕДОБАНК» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв