Справа № 285/3258/16-ц
провадження у справі № 2/0285/691/17
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря Ковальової З.С.;

сторони по справі: позивач ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідачі ОСОБА_3, представник ОСОБА_4,

Державне підприємство «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» (надалі ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство»), представник ОСОБА_5,

третя особа Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі НАСК «Оранта»), представник ОСОБА_6;

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

встановив:

01.04.2016 року позивач звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області та, після уточнення позовних вимог 16.05.2016 року, просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» 159 029 грн. 64 коп. матеріальної школи; з ОСОБА_3 460 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 7 500 грн. 00 коп. судового збору (а.с.137-140,141-143).

В обґрунтування позову вказував на те, що 28.10.2013 року відповідач, керуючи автомобілем марки УАЗ, номерний знак НОМЕР_1, виїжджаючи з другорядної дороги по вулиці Промисловій на автодорогу Васьковичі Шепетівка, в порушення вимог Правил дорожнього руху, здійснив наїзд на ОСОБА_7 його матір, яка рухалась на велосипеді по головній дорозі, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження, від яких померла у лікарні 02.11.2013 року. 29.10.2013 року кримінальне правопорушення, порушене за фактом ДТП, було внесене до ЄРДР за № 0001597 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В кримінальному провадженні його визнано потерпілим. Зазначив, що відповідач ОСОБА_3 під час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство». Рахує, що внаслідок настання ДТП, йому завдана матеріальна шкода у розмірі 159 029 грн. 64 коп., яку слід стягнути із підприємства. Щодо моральної шкоди, рахує, що остання має бути стягнута з винуватця ДТП, яку він оцінює у розмірі 460000 грн. Разом з тим, позивач відмовився від стягнення шкоди із страхової компанії НАСК «Оранта».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 уточнені 16.05.2016 року позовні вимоги підтримали, які просили задовольнити. Вказували на правовий висновок, який зробив ВС України у постанові від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15.

Відповідач ОСОБА_3, його представник ОСОБА_4, та представник відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» - ОСОБА_5, заявлені вимоги не визнали повністю. Вказували на те, що позивач має предявляти вимоги у межах граничних розмірах до страхової компанії НАСК «Оранта», оскільки транспортний засіб був застрахований, і лише лишок до водія транспортного засобу та підприємства з яким водій перебував у трудових відносинах під час ДТП. Зазначали, що відповідачем ОСОБА_3 частково відшкодовано матеріальну шкоду, зокрема, у сумі 40000 грн.

Представник третьої особи НАСК «Оранта» - ОСОБА_6 у судове засідання 09.10.2017 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні 02.10.2017 року надав пояснення. Вказував на те, що дійсно автомобіль, яким керував ОСОБА_3 на момент настання ДТП був застрахований. ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» повідомило страхову компанію про страховий випадок, у строки визначені Законом, проте потерпілий ОСОБА_1, станом на кінець вересня 2017 року, із заявою про відшкодування шкоди не звертався.

Доповівши зміст заявлених вимог, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, представника відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» ОСОБА_5, представника третьої особи НАСК «Оранта» ОСОБА_6, дослідивши письмові докази, які знаходяться у матеріалах даної справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 285/809/16-а, суд приходить до наступного.

Встановлено, ОСОБА_3 28.10.2013 року близько 16 години 35 хвилин керуючи автомобілем НОМЕР_2, який належить ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство», виїжджаючи з другорядної дороги вулиці Промислової в с. Наталівка Новоград-Волинського району Житомирської області на автодорогу Васьковичі-Шепетівка, в порушення вимог п. 2.3(6), п. 10.4, п. 16.3, п. 10.5 та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, вчинив ДТП, у результаті якої ОСОБА_7, яка рухалася на велосипеді "Аіст", отримала тілесні ушкодження, від яких 02.11.20017 року померла у лікарні.

Із довідок ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» за № 527 від 05.10.2017 року та за № 528 від 05.10.2017 року слідує, що ОСОБА_3 з 16.02.2007 року працює на ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» та 28.10.2013 року виконував свої трудові обовязки.

23.05.2016 року вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання (а.с.6-8), який ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 27.10.2016 року, у частині винуватості та покарання, залишений без змін (а.с.9-11).

Позивач ОСОБА_1 визнаний потерпілим по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом також встановлено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_3, станом на 28.10.2013 року, був застрахований НАСК «Оранта». Про настання страхового випадку НАСК «Оранта» повідомлено ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» у встановлені Законом строки. Проте, на момент винесення рішення по справі потерпілий ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії не звертався.

Разом з тим, ВС України у постанові від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15 зробив правовий висновок щодо права потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, яке є абсолютним і не може бути обмежене або припинене наявністю у останнього Полісу обовязкового страхування цивільно-правових відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З урахуванням обставин справи, суд рахує за необхідне врахувати до даних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові ВС України від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15, та не знаходить підстав відступити від такої правової позиції.

Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що йому завдана матеріальна шкода, яка складається із: витрат на поховання матері у сумі 10217 грн., втрат на виготовлення памятника 25000 грн. та огранки (уточнено оградки) 32000 грн., витрат на оплату правової допомоги адвоката, повязаної із розслідуванням кримінальної справи щодо відповідача ОСОБА_3 60000 грн., витрат на проведення експертизи в межах даного кримінального провадження 4612 грн., витрат на закупівлю медикаментів та оплату виклику лікаря з іншої медичної установи (м. Житомир) 20000 грн. та транспортних витрат повязаних із явкою до слідчого, прийняттям участі у слідчих експериментах, участю під час розгляду кримінальної справи в суді щодо відповідача ОСОБА_3 7200 грн..

Встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 перераховано на користь позивача ОСОБА_1 40000 грн., які, як вказав представник відповідача ОСОБА_4, пішли на відшкодування витрат на поховання матері позивача у розмірі 10217 грн., витрат на виготовлення памятника 25000 грн., витрат на проведення експертизи в межах кримінального провадження 4612 грн. та транспортні втрати 171 грн..

Отже, частково матеріальні збитки позивачу ОСОБА_1 відшкодовані, а тому суд, рахує за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог щодо відшкодування витрат на поховання у розмірі 10217 грн. та витрат на виготовлення памятника 25000 грн..

Разом з тим, суд рахує за необхідне, у відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України,стягнути з відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» на користь позивача ОСОБА_1 1147 грн. 16 коп. затрачених коштів, повязаних із придбанням ліків під час перебування у реанімаційному відділенні Новоград-Волинського ТМО, у яке поступила його мама після ДТП ОСОБА_7, у період з 28.10.2017 року по 31.102.17 року, що підтверджується фіскальними чеками (а.с.161-162).

У свою ж чергу, суд рахує за необхідне відмовити у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на виготовлення огранки (оградки) у розмірі 32000 грн., оскільки ці вомоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону, та щодо витрат повязаних із оплатою виклику лікаря з іншої медичної установи (м. Житомир), оскільки на їх підтвердження позивачем ОСОБА_1 доказів не надано.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди ОСОБА_1 зазначав, що остання полягає у порушені звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, а також моральних стражданнях, повязаних з ДТП, у наслідок якої його мати померла. Наразі, при відвідуванні родинного помешкання, він відчуває моральні страждання, так як в ньому все нагадує про велику втрату та трагічну загибель матері. Всі ці обставини спричиняють виникнення пригніченого стану. Зазначає, що до вказаної величини розміру моральної шкоди призвели дії відповідача ОСОБА_3, який під час досудового розслідування вини у вчиненні ДТП не визнавав, намагався перекласти її на його матір.

Враховуючи характер і тривалість моральних страждань позивача ОСОБА_1, їх наслідки, характер отриманих тілесних ушкоджень, від яких його мати ОСОБА_8 померла, істотність вимушених змін в житті позивача, а також принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд рахує за необхідне, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 160000 грн. моральної шкоди.

Щодо судових витрат та їх розподілу, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 1) виключено; 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Частина 1 статті 88 ЦПК України визначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ставок судового збору, встановлених на час первинного звернення позивача ОСОБА_1 до суду з цим позовом, за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розмірі мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2016 року становив 1378 грн, тобто, 0,4 розміру мінімальної заробітної плати на 01.01.2016 року становив 551 грн. 20 коп.

Відтак, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору щодо позовної вимоги немайнового характеру та з відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору щодо позовної вимоги майнової характеру, оскільки позивач був звільнений від його сплати під час подачі позову до суду.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 79 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» на користь позивача ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу, повязані із розслідуванням кримінальної справи у розмірі 60000 грн., що підтверджується Договором про надання правової допомоги від 28.04.2014 року, від 30.03.2016 року та дублікатами квитанцій від 08.04.2016 року про перерахунок коштів (а.с.144-147), (а.с.69т.1, а.с.139т.1 кримінальної справи № 285/809/16-к).

Разом з тим, слід відмовити у відшкодуванні заявлених витрат на проведення експертизи в межах кримінального провадження у розмірі 4612 грн., оскільки останні відповідачем ОСОБА_3 відшкодовані добровільно, та транспортних витрат у розмірі 7200 грн., оскільки останні можуть бути стягнуті лише за наявності наданих квитків громадського транспорту на проїзд, повязаних із явкою до суду.

Що стосується клопотання представника відповідача ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» ОСОБА_5, щодо залишення позову без розгляду, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, то суд рахує за необхідне відмовити у його задоволенні, оскільки цивільний позов ОСОБА_1 розглядається судом у цивільному провадженні після скасування вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.05.2017 року по справі № 285/809/16-к, ухвалою Апеляційного суду Житомирської областівід 27.10.2016 року,у частині цивільного позову (а.с.91,109).

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 57 60, 79, 88, 212 215, 223, 294 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» на користь ОСОБА_1 1147 грн. 16 коп. матеріальної шкоди та 60000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а всього 61147 (шістдесят одну тисячу сто сорок сім) грн. 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 160000 (сто шістдесят тисяч) грн. моральної шкоди та 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору, а всього 160551 (сто шістдесят тисяч пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» на користь держави 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана апеляційному суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: А.В. Михайловська