АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Усика Г.І.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського строкового вкладу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» (далі по тексту - ПАТ «Український комунальний банк») про стягнення грошових коштів за договором банківського строкового вкладу.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що судом першої інстанції не було повно досліджено обставини, на які посилалася ОСОБА_2 в обґрунтування заявлених вимог, внаслідок чого суд дійшов безпідставного висновку про відмову в позові. Вказує, що ПАТ «Український комунальний банк» не дотримався умов договору про строковий банківський вклад від 25 лютого 2014 року, і не повернув ОСОБА_2 грошові кошти у строк, обумовлений договором.

В суді апеляційної інстанції Лобань Д.М. в інтересах ПАТ «Український комунальний банк» заперечував проти апеляційної скарги, вважав, що спір судом вирішений правильно.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилась, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/61/2017 /2015
Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П. к
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Український комунальний банк» було укладено договір про строковий банківський вклад фізичної особи в іноземній валюті №17751v/10 (а.с. 6, 7).

Відповідно до п. 1 договору ПАТ «Український комунальний банк» прийняв грошові кошти ОСОБА_2 на вкладний рахунок №7751 в сумі 15 800, 00 доларів США строком до 28 травня 2014 року з нарахуванням 5% річних та сплатою по закінченню дії договору.

Відповідно до п. 2.1.4 договору, ПАТ «Український комунальний банк» взяв на себе зобов'язання повернути достроково вклад за першою вимогою ОСОБА_2 на підставі її письмової заяви за умовами та в порядку,передбаченому розділом 4 договору.

Після закінчення терміну дії договору ОСОБА_2 не вимагала повернення вкладу, а тому укладений договір вважався продовженим на умовах вкладу на вимогу (п. 1.6. договору).

Відповідно до постанови Правління НБУ від 14 вересня 2015 року №604 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український комунальний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 14 вересня 2015 року №169 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український комунальний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку (а.с.36).

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український комунальний банк» з 14 вересня 2015 року до 13 вересня 2017 року, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Український комунальний банк», визначені статтями 37, 38, 48, 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі по тексту - Закон), ОСОБА_6 строком на 2 роки з 14 вересня 2015 року до 13 вересня 2017 року включно (а.с.37,38).

На виконання вимог ст. 45 Закону відповідна інформація розміщена на офіційній сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в мережі Інтернет, а також в газеті «Голос України» від 19.09.2015 № 174(6178) (а.с.39).

Відповідно до ст. 46 Закону з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Таким чином, строк виконання зобов'язання за Договором №17751v/10 настав 14 вересня 2015 року.

Сума заборгованості за вкладом становить 15 800, 00 доларів США та відсотки по банківському вкладу у розмірі 441, 53 доларівСША.

Станом на 14вересня 2015 року зазначені грошові кошти ОСОБА_2 повернуті не були.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Український комунальний банк», в якому просила стягнути з останнього заборгованість за договором №17751v/10 від 25 лютого 2014 року у загальному розмірі 113 202, 45 доларів США.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_2 посилалася на те, що ПАТ «Український комунальний банк» свої зобов'язання за договором №17751v/10 від 25 лютого 2014 року не виконав, а тому вона має право на повернення суми вкладу з урахуванням 3% річних, а також пені за прострочення зобов'язання у розмірі 96 696 доларів США.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що з початку процедури ліквідації банку правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються спеціальними нормами законодавства - Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». ОСОБА_2 не являється кредитором ПАТ «Український комунальний банк» та не має права на відшкодування коштів понад суму граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Як вкладник, вона має право на гарантовану державою суму в розмірі 200 000, 00грн., однак цю суму на даний час не виплачено жодному вкладнику банку, що відповідає положенням ч. 2 ст. 26 Закону«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки до цього часу Реєстр вкладників не акцептований, тобто, Фонд не може отримати в повному обсязі інформацію про операції, здійснені платіжною системою та пересвідчитися у тому, що банківський вклад не був отриманий позивачем своєчасно за вимогою. Зазначає, що ПАТ «Український комунальний банк»не є банком - агентом Фонду для виплати гарантованої суми. На день запровадження процедури виведення ПАТ «Укркомунбанк» з ринку, головний офіс банку знаходиться в м.Луганськ, як і частина відділень банківської установи у населених пунктах, зазначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, з ухваленням постанови Правління НБУ від 14 вересня 2015 року №604 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український комунальний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 14 вересня 2015 року №169 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український комунальний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Отже, після початку процедури ліквідації ПАТ «Український комунальний банк» правовідносини між ОСОБА_2 та банком почали регулюватися спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000, 00 гривень. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Разом з тим, на сьогоднішній день, гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами не виплачено жодному вкладнику банку, оскільки до цього часу Реєстр вкладників не акцептований, тобто, Фонд не може отримати в повному обсязі інформацію про операції, здійснені платіжною системою та пересвідчитися у тому, що банківський вклад не був отриманий позивачем своєчасно за вимогою, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною). Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

При цьому колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про те, що ПАТ «Український комунальний банк» не дотримався умов договору про строковий банківський вклад від 25 лютого 2014 року, і не повернув ОСОБА_2 грошові кошти у строк з огляду на наступне.

Пункт 1.6 договору про строковий банківський вклад фізичної особи в іноземній валюті №17751v/10 від 25 лютого 2014 року закріплює, що у випадку якщо після закінчення терміну дії договору вкладник не вимагає вклад, то такий договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не зверталася до ПАТ «Український комунальний банк» з вимогою про дострокове повернення вкладу.

Крім того, ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про проведення судових засідань, її представник був присутнім під час розгляду справи судом, однак, ОСОБА_2 не надала суду доказів того, що вона зверталася до ПАТ «Український комунальний банк» з вищезазначеною вимогою.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході судового розгляду позивачем не спростовані доводи відповідача про те, що ПАТ «Укрпромбанк» не є банком-агентом Фонду, в тому числі і для виплат гарантованої державою суми, та не доведені вимоги щодо можливості стягнення з банку будь-яких коштів під час процедури ліквідації, оскільки ця процедура чітко врегульована Законом.

Отже, висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відповідають обставинам справи та положенням закону.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які повно та послідовно викладені в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а є лише повторенням правової позиції, викладеної і позовній заяві.

Норми матеріального та процесуального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 , 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

Г.І.Усик