Справа № 681/2134/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Горщара А.Г.

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, його представників ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,третя особа: фермерське господарство «Якторів» про відшкодування моральної шкоди та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Фермерського господарства «Якторів» про визнання договору неукладеним і недійсним, -

встановив:

19 грудня 2015 року ОСОБА_3, звертаючись до суду із зазначеним позовом вказував, що 19 лютого 2012 року близько 03 години на 171 км. + 450 м автодороги Стрий-Тернопіль Кіровоград Знамянка в с. Романове село Збаразького району Тернопільської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Він був пасажиром вантажного автомобіля „Фольксваген Ман, що належить ФОП ОСОБА_8, який під час руху зіткнувся із вантажним автомобілем „ДАФ, що стояв на обочині та частково на проїзній частині дороги, який належить фермерському господарству „Якторів та перебував в оренді і керуванні ОСОБА_5 Внаслідок зіткнення автомобілів отримав тяжке тілесне ушкодження, визнаний інвалідом другої групи.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 11.11.2015 року частково скасовано рішення Полонського районного суду від 03.07.2015року та зазначено, що як вбачається з матеріалів справи, в момент дорожньо-транспортної пригоди автопоїздом у складі тягача DAF 95XF 96430 реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа автоцистерни реєстраційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за ФГ «Якторів» с. Словіта Золочівського району Львівської області керував водій ОСОБА_5, який володів транспортним засобом на підставі договору оренди від 01.08.2011 року, який укладений між ним та власником транспортного засобу - ФГ «Якторів», із строком дії до 01.08.2012 року. За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку,що відшкодувати йому моральну шкоду має саме ОСОБА_5

Посилаючись на ці обставини ОСОБА_3 просить стягнути із ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 150000грн.заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_5 заперечуючи проти позову 22.11.2016 року звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди транспортного засобу неукладеним та недійсним, який ухвалою від 12.12.2016 року був обєднаний із справою за позовом ОСОБА_3

Заявлені вимоги ОСОБА_5 обґрунтував тим, що договір оренди транспортного засобу, яким він керував під час скоєння дорожньо - транспортної пригоди не укладався, свого підпису на ньому не ставив, про передачу транспортного засобу в договорі не зазначено і будь-які документи з цього приводу відсутні.

В той же час ОСОБА_5 не заперечував, що автомобіль був у його користуванні і експлуатувався ним, але всі супроводжуючі документи використовувались на імя його власника ФГ Якторів. Крім того, в судовому засіданні він заявив, що з ФГ Якторів перебував у трудових відносинах.

Посилаючись на наведене ОСОБА_5 вважав, що хоч ним і були допущенні порушенні правила дорожнього руху під час зупинки автомобіля, але завдану позивачеві моральну шкоду повинен відшкодувати ФГ Якторів. Він також зіслався на те,що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення сторін, перевіривши матеріали та дослідивши обставини справи, встановлені у справі факти та зумовлені ними відповідні правовідносини, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки розяснено, що особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.3 ч.1 та ч.2 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,відшкодовується на загальних підставах, а саме:за наявності вини усіх осіб,діяльністю яких було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди,зобовязанні її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

У справі встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 19 лютого 2012 року близько 03 години на 171 км+450 м автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка в с. Романове Село Збаразького району Тернопільської області стався наїзд вантажного автомобіля НОМЕР_3, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8, що перебував під керуванням водія ОСОБА_9, на причіп-цистерну Е реєстраційний номер НОМЕР_2, що у складі автопоїзду із сідельним тягачем „DAF95 XF96430 реєстраційний номер НОМЕР_4, який належить ФГ „Якторів с. Словіта Золочівського району Львівської області та перебував під керуванням водія ОСОБА_5, знаходилася частково на проїжджій частині дороги, частково на правому узбіччі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а пасажир автомобіля марки „Volkswagen Man 8.150 ОСОБА_3 тілесні ушкодження.

В результаті ДТП позивачу заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого 27 червня 2012 року (26 червня 2013 року повторно) йому була встановлена стійка втрата працездатності та до 01 липня 2016 року призначена інвалідність другої групи, у звязку з ураженням опорно-рухового апарату, що підтверджується довідками до акту огляду МСЕК серія ХМ №249978 та №0147757 .

Згідно з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особи,щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 03.07.2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 11.11.2015року встановлені обставини та факти за яких мала місце дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

При цьому було доведено, що дорожньо-транспортна пригода сталася як з вини водія ОСОБА_9 вантажного автомобіля „Фольксваген Ман, що належить ФОП ОСОБА_8, та пасажиром якого являвся ОСОБА_3, так із вини водія вантажного автомобіля „ДАФ ОСОБА_5І, що належить фермерському господарству „Якторів, який допустив порушення п.п. 15.1,15.2,19.4,9,106 Правил дорожнього руху.,

Тими ж рішеннями було встановлено ступінь вини кожного з водіїв за яких ними було вчинено дорожньо-транспортну пригоду в рівних частках по 50%.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області та рішення апеляційного суду Хмельницької області у цій частині набрали законної сили.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23, ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоровя фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

З огляду на наведене ОСОБА_5 відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України як особа, яка на відповідній правовій підставі договору оренди транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди володіла транспортним засобом - вантажним автомобілем „ДАФ,власником якого являється ФГ Якторів, зобовязаний відшкодувати завдану позивачеві моральну шкоду.

Що стосується позову ОСОБА_5 про визнання договору оренди транспортного засобу неукладеним та недійсним він задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_5 зіслався на те, що договір оренди транспортного засобу, зокрема на автомобіль ДАФ з ФГ Якторів не укладав, свого підпису не ставив, а в наявній ксерокопії договору підпис від імені ОСОБА_5 належить не йому, транспортний засіб його не передавався, а оригінал договору відсутній.

Проте дані доводи ОСОБА_5 ґрунтуються лише на його особистих поясненнях та припущеннях, а належних та допустимих доказів,відповідно до ч.1 с.60ЦПК України на підставі яких зобовязаний був довести ті обставини на які посилався,як на підставу своїх вимог і заперечень суду не надав.

Разом тим, із наявного у справі договору оренди транспортного засобу від 01.08.2011року вбачається,що договір оренди транспортного засобу між фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 і ФГ Якторів було укладено добровільно, з обоюдним волевиявленням та у письмовій формі з урахуванням істотних умов, передбачених главою 58 ЦК України, зокрема ст.ст.798-805, яка регулює правовідносини з приводу найму (оренди) транспортних засобів.

Безпідставними є і доводи ОСОБА_5, що договір оренди транспортного засобу не був нотаріально посвідчений,оскільки відповідно до ч.2 ст.799ЦК України договір найму (оренди)транспортного засобу підлягає нотаріальному посвідченню, якщо він укладається за участю фізичної особи.

Однак як встановлено у справі ОСОБА_5 на час укладання договору оренди транспортного засобу був зареєстрований фізичною особою - підприємцем і такий укладався з метою підприємницької діяльності (вантажні перевезення), а ФГ Якторів юридична особа,тому укладений між ними такий договір нотаріальному посвідченню не підлягав.

В судовому засіданні ОСОБА_5 по суті не оспорював, що користувався автомобілем ФГ Якторів поскільки перебував з ним в трудових відносинах, однак належних та допустимих доказів про те, що він перебував у таких відносинах суду не надав.

Що стосується вимог ОСОБА_5 про застосування строку давності,яка на його думку позивачем була пропущена без поважних причин, так вони на увагу не заслуговують,оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди завданої каліцтвом,іншим ушкодженням здоровя або смертю не поширюється.

При визначені розміру моральної шкоди заподіяної позивачу транспортним засобом, володільцем якого був фізична особа-підприємець ОСОБА_5, суд враховує ступінь і тривалість моральних страждань позивача, перенесений фізичний біль в результаті отриманого каліцтва, порушення та відновлення установленого способу життя потерпілого, обставини справи та виходячи зі ступені його вини та характеру допущених ним порушень правил дорожнього руху, з вимог розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 150000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10,60, ст.ст. 212-215 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 150000 (сто пятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 487грн.20коп.

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3, фермерського господарства «Якторів» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були на проголошенні протягом цього ж строку з дня отримання копії рішення.

Головуючий: