АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/251/17 Номер провадження 22-ц/786/1576/17Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Одринської Т.В., Триголова В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах, просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 16 липня 2011 року, та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що з 16 липня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказував, що шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені, а подальше перебування в шлюбі неможливе та суперечить інтересам сторін.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано шлюб укладений 16 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 44 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишено прізвище «Шкицький», а ОСОБА_2 «Шкицька».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 640 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, просила змінити його в частині розподілу судових витрат, відмовивши ОСОБА_3 у їх стягненні з неї на його користь, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_3 надіслав до суду заяву, в якій визнав вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення місцевого суду оскаржується ОСОБА_2 виключно в частині розподілу судових витрат, а тому в іншій частині, оскаржуване рішення апеляційним судом в межах даного провадження не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати останнього, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 640 грн., суд першої інстанції залишив поза увагою подану відповідачем заяву про звільнення від сплати судового збору, не дослідив її мотивів та не зясував можливість її задоволення.

Так, 21 квітня 2017 року, в ході розгляду справи судом першої інстанції, до суду надійшли заперечення ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_3 (а.с. 17), в якій, з поміж іншого, відповідач просить звільнити її від сплати судового збору з підстав, визначених ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до вказаної норми, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Як підтверджено довідкою, виданої Зіньківською районною державною лікарнею ветеринарної медицини (а.с. 18), ОСОБА_2 з 31 березня 2016 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Як фактично визнано сторонами по справі, малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на утриманні матері.

Відповідно до довідки, наданої відповідачем до апеляційного суду, про отримання ОСОБА_2 щомісячної допомоги, її щомісячний дохід складає 860 грн.

Отже, стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судового збору, з урахуванням її майнового стану, ставить під загрозу нормальну життєдіяльність матері та дитини, а тому колегія суддів вбачає обєктивні підстави для звільнення її від сплати судового збору, які залишилися поза увагою місцевого суду.

Виходячи з викладеного, у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції ухвалено помилкове рішення в частині розподілу судових витрат, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2017 року в частині розподілу судових витрат - скасувати.

ОСОБА_2 від сплати судових витрат звільнити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_3 у розмірі 640 грн. залишити за позивачем.

В іншій частині рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_5

--//-- ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1