Провадження№2/235/1514/17
Справа №235/3157/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Долгопольської А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул.Невського,41. В даному будинку з 12.12.2008 року значиться зареєстрованою її донька- відповідач по справі ОСОБА_2, але з березня 2014 року за цією адресою не мешкає, та не з»являлася до теперішнього часу, ніякого договору поднайму між ними укладено не було. Вона вимушена сплачувати за відповідачку комунальні послуги, що тягне додаткові витрати та доставляє незручності, вона не може оформити субсидію. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: м. Покровськ, вул. Невського,41.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з»явилася, про день і час слухання справи повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила.

Суд на підставі ст. 224 ЦПК України постановляє заочне рішення по справі, оскільки відповідач не з»явився в судове засідання по невідомій причині, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул.Невського,41 на підставі договору дарування житлового будинку від 09.06.2015, посвідченому нотаріусом та зареєстрованому в реєстрі речових прав на нерухоме майно( а. с. 5-7).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно домової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку №41 по вул.Невського м. Покровська (Красноармійська), відповідач по справі ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за вказаною адресою з 12.12.2008 року ( а.с. 9).

Згідно акту, складеного Комунальною установою Покровський координаційний комітет самоорганізації населення від 22.06.2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але не проживає на вищезазначеній жилій площі з березня 2014 року по теперішній час ( а. с. 10).

Судом, встановлено, що відповідач вселилась на вказану житлову площу як член сім»ї власника, набула право користування та зареєструвала своє місце проживання в установленому законом порядку.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( частина друга статті 386 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права корситування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім»ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до п. постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

Оскільки будинок перебуває у приватній власності, відповідач вселилася в будинок, як член сім»ї власника, між вказаними особами як суб»єктами сервітутного правовід ношення виникли відносини щодо користування спірним будинком, що регулюється саме нормами ст. 405 ЦК України, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою: м. Покровськ, вул. Невського,41.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 383, 391 , 405 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", ст.. ст. 6,10,11,213,214,215,216,218 , 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Невського, 41.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: