Справа № 381/1866/17 Головуючий у І інстанції Чернишова Є. Ю.
Провадження № 22-ц/780/4300/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 02.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Лівінського С.В.

суддів: Коцюрби О.П.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Вергелес О.А.

розглянувши справу за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року Кредитна спілка (далі по тексту КС) «Центр фінансових послуг » звернулась до суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 17 січня 2009 року між нею та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №В-3/0006/09/77/10, відповідно до умов якого позивач надав останньому грошові кошти в сумі 7143,28 грн, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі відповідно до графіку повернення кредиту та сплати відсотки.

Свої зобов'язання спілкою виконано, однак відповідачем зобов'язання, встановлені кредитним договором виконані не були, тому, з врахуванням вирішення питання щодо часткового стягнення з відповідача відсотків і пені третейським судом та сплати ОСОБА_3 частини заборгованості по тілу кредиту в добровільному порядку, просила стягнути на її користь з відповідача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 0,01 грн і по сплаті процентів за період з 22 лютого 2012 року по 23 грудня 2014 року в розмірі 10948,63 грн, а всього в загальному розмірі 10948,64 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10948,64 грн. Розподілено судові витрати.

ОСОБА_3 з вказаним рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу. Просив скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вважав, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин строки позовної давності.

Позивач рішення суду не оскаржив.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором.

Колегія суддів з цим висновком міськрайонного суду погодилася, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства України та відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи таке.

17 січня 2009 року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №В-3/0006/09/77/10(далі-також договір).

Відповідно до п. 1.1. договору позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 7143,28 грн, на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 3.2 вказаного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 0, 164 % на день. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Крім того, п. 3.3 сторони погодили рекомендований графік платежів.

Свої зобов'язання спілкою виконано, однак відповідач взяті на себе зобов'язання з виплати кредитних коштів у строки визначені договором не виконав.

Рішенням Постійного діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обовязок» від 30 жовтня 2014 року позов КС «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було задоволено та стягнуто з останнього на користь позивача 69441,74 грн, в тому числі неповернутої вчасно частини кредиту в розмірі 6428,98 грн, несплачених вчасно процентів за період з 22 лютого 2012 року по 19 вересня 2014 року в розмірі 9944,65 грн, понесених витрат на правову допомогу в розмірі 1970 грн, сплаченого третейського збору в розмірі 700 грн, а також нарахованої пені за період з 22 лютого 2012 року по 19 вересня 2014 року в розмірі 50398, 11 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року рішення Постійного діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обовязок» від 30 жовтня 2016 року було скасоване.

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру № 212 від 23 грудня 2014 року, ОСОБА_3 в цей день вніс до каси КС «Центр фінансових послуг» сплату по кредиту згідно договору № В-3/0006/09/77/10 від 17 січня 2009 року в сумі 6428,97 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 23 грудня 2014 року, з врахуванням вирішення питання щодо стягнення відсотків і пені третейським судом та сплати відповідачем частини заборгованості по тілу кредиту, заборгованість ОСОБА_3 перед КС «Центр фінансових послуг» складає: по тілу кредиту в розмірі 0,01 грн і по сплаті процентів за період з 22 лютого 2012 року по 23 грудня 2014 року в розмірі 10948,63 грн, а всього в загальному розмірі 10948,64 грн.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, в тому числі й тим, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Не зважаючи на доводи апеляційної скарги, правильно місцевий суд не задовольнив і клопотання відповідача щодо застосування строку позовної давності через те, що вчинивши останній платіж по кредитному договору щодо сплати основного боргу (тіла кредиту) 23 грудня 2014 року, він тим самим визнав свій борг, отже, перебіг позовної давності було перервано і після переривання перебіг позовної давності почався заново.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 09 листопада 2016 року № 6-1457цс16.

Доводи апеляційної скарги проте, що добровільна сплата ОСОБА_3 основної заборгованості (тіла кредиту), яка була сплачена за рішенням третейського суду не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (не визнаних) частин платежу суперечать встановленим судом обставинам справи і наведеній вище правовій позиції по справі № 6-1457цс16.

Тому посилання апелянта на вказану правову позицію в обґрунтування своїх заперечень на судове рішення є наслідком помилкового тлумачення норм права.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду України у справах № 6-116цс13, № 6-31цс15, №6-20цс14 являються надуманими, оскільки обставини викладені в них є іншими.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного або процесуального законодавства, що призвели до неправильного вирішення справи, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.В. Лівінський

судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_2