Справа № 371/1212/16-ц Головуючий у І інстанції Капшук Л. О.
Провадження № 22-ц/780/3234/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 15.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Приходька К.П., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 08 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди ,-

встановила:

В провадженні Миронівського районного суду з 26 жовтня 2016 року перебуває вказана цивільна справа. Позивач ОСОБА_2 обґрунтував свої вимоги тим, що 22 листопада 2014 року відповідач ОСОБА_4, діючи із злочинним наміром, наніс йому удари кулаками рук в область голови, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодженні, у т.ч. перелом кісток основи черепа (багатоскалковий перелом передньої стінки лівої лобної пазухи та верхньої стінки лівої очниці зі зміщенням уламків), які у відповідності до висновку експерта № 68/К від 12 липня 2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент заподіяння.

Внаслідок отриманих травм позивач тривалий час лікувався, переніс хірургічну операцію в ділянці перелому. Наслідки протиправних дій відповідача призвели до численних душевних страждань та фізичного болю. Відповідач категорично відмовляється відшкодовувати завдані ним збитки.

03 травня 2017 року позивач звернувся із заявою про забезпечення доказів у справі шляхом:

- витребування від Головного сервісного центру МВС України інформації щодо того, за ким зареєстрований легковий автомобіль марки «Chevrolet», модель «Aveo», 2008 року випуску, який до 10 березня 2017 року належав ОСОБА_3 та мав державний номерний знак «АА3914НЕ», і чи зареєстрований в даний час такий автомобіль за ОСОБА_5 із присвоєнням державного номерного знаку «АЕ5736ІВ». Інформацію надати із зазначенням ідентифікаційних номерів такого автомобіля, а також числа, місяця, дати народження, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та адреси проживання ОСОБА_5;

- зобовязання Головного сервісного центру МВС України надати засвідчені копії всіх документів, на підставі яких відбулась державна реєстрація автомобіля марки «Chevrolet», модель «Aveo», 2008 року випуску.

Заява обґрунтована тими обставинами, що ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 22 листопада 2016 року про забезпечення доказів ухвалено витребувати від Головного сервісного центру МВС України інформацію щодо наявності зареєстрованих за відповідачем транспортних засобів, у тому числі автомобіля марки «Chevrolet», моделі «Aveo», д.н.з. «АА 3914 НЕ», 2008 року випуску.

Обставинами, що можуть бути підтверджені вказаними доказами вказав наявність зареєстрованого за відповідачем рухомого майна у вигляді транспортних засобів та факт фіктивного відчуження автомобіля відповідача з метою ухилення від виконання судового рішення про накладення арешту на транспортний засіб з метою забезпечення позову в даній цивільній справі.

Забезпечення доказів вважає необхідним з метою вжиття заходів щодо належного виконання ухвали Миронівського районного суду від 07 квітня 2017 року в даній справі про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль відповідача та можливе оскарження правочину щодо відчуження автомобіля відповідача з підстав його фіктивності.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 08 травня 2017 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду з підстав її незаконності, порушення судом норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що інформація щодо наявності зареєстрованих за відповідачем транспортних засобів безпосередньо стосується предмета доказування у справі, а саме легкового автомобіля, який мав бути предметом забезпечення позову в даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вказані заявником письмові докази не є доказами, які мають звязок з фактами, що необхідно встановити.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Так в провадженні Миронівського районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Предметом розгляду цієї справи є відшкодування моральної шкоди. Автомобіль відповідача ОСОБА_3 не є предметом розгляду справи, а лише предметом забезпечення позову, на який судом було накладено арешт згідно ухвали від 07 квітня 2017 року.

Частиною 2 ст. 133 ЦПК встановлено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів.

Процесуальний закон не обмежує коло доказів, які можуть бути забезпечені судом, і здійснення процесуальних дій щодо забезпечення доказів.

Правильне вирішення справи по суті, захист прав і охоронюваних законом інтересів громадян і юридичних осіб можливі тільки за умови, що суд вірно визначить коло фактів, які повинні бути доказані у процесі судового розгляду. Факти, які повинні бути встановлені в справі, утворюють предмет доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Правильному визначенню складу всіх обставин предмета доказування у справі сприяє правило (принцип) належності доказів, закріплене в статті 58 ЦПК. Із усіх поданих доказів суд повинен відбирати для подальшого дослідження і обґрунтування мотивів рішення тільки ті, які мають звязок з фактами, що необхідно встановити. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК). Головуючий спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та обєктивного зясування обставин справи, усуваючи все, що не має істотного значення для її вирішення (ст. 160 ЦПК).

Питання належності доказів вирішуються судом при порушенні справи, на стадіях підготовки і судового розгляду.

Належними вважаються докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають входити до складу підстави позову або підстав заперечень проти нього, а також характеризуватися значущістю фактів для вирішення спірних правовідносин і зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

З урахуванням зазначених вище вимог закону суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що докази, які підтверджують факт реєстрації легкового автомобіля марки «Chevrolet», моделі «Aveo», 2008 р.в., який до 10 березня 2017 належав відповідачу ОСОБА_3 та мав державний номерний знак «АА3914НЕ», за іншою особою, зокрема ОСОБА_5, не є доказами, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи, в якій заявлено вимоги про стягнення моральної шкоди, і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом апеляційної інстанції досліджено оригінал справи і встановлено, що предметом розгляду даної справи є лише вимога про відшкодування завданої злочином моральної шкоди, які позивачем не доповнювались та не змінювались.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що інформація щодо наявності зареєстрованих за відповідачем транспортних засобів безпосередньо стосується предмета доказування у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм є необґрунтованими та безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в ухвалі.

Інших доводів в обґрунтування апеляційної скарги не апелянт не зазначив.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 08 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді :