Справа № 181/272/17
Провадження № 2/181/108/17
"15" червня 2017 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Юрєва О.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Паньковської М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по справі,-
Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про припинення правовідношення задоволено.

Припинено зобовязання за Кредитним договором № 061/07-ФЛ/05 від 17 травня 2007 року, який укладено між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», за Договором № 307231/45215/07-15 від 19 серпня 2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, який укладено було між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», та за Договором-заявою № 307231/40405/7-15 від 02 липня 2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в доларах США, який укладено було між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

Однак у рішенні Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року, ухваленого у вищезазначеній справі, не вирішене питання щодо судового збору.

Сторони у судове засідання не зявилися, що у відповідності до ч.3 ст.220 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/272/17 від 20 квітня 2017 року, припинено зобовязання за Кредитним договором № 061/07-ФЛ/05 від 17 травня 2007 року, який укладено між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», за Договором № 307231/45215/07-15 від 19 серпня 2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, який укладено було між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», та за Договором-заявою № 307231/40405/7-15 від 02 липня 2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в доларах США, який укладено було між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

Встановлено, що в резолютивній частині рішення суду не вирішене питання щодо судового збору.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Для з'ясування питання про те, які вимоги відносяться до майнових, а які - до немайнових, суди повинні також враховувати роз'яснення, викладені у пункті 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин".

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин" при пред'явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при пред'явленні позову споживачем.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою передбачена така ставка судового збору, а саме: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні складає 1 600 грн.

Таким чином, судовий збір, що підлягає сплаті за звернення до суду з даною позовною заявою складає 640 грн.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 відноситься до заяв немайнового характеру, судовий збір, що підлягає сплаті за звернення до суду з вказаною заявою становить 640 грн. Однак в порядку ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивача було звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до положень ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивача було задоволено повністю, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.220 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави, судові витрати при розгляді справи в суді у розмірі 640 (шістсот сорока) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_4