Провадження №2/485/256/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Кішковської З.А.,

секретар судового засідання Забаровська С.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовними вимогами Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

24 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" (далі по тексту Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 41797грн.29коп. до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що за кредитним договором від 28 травня 2008 року за №253 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Банк та ОСОБА_4, останній було надано кредитні кошти на споживчі цілі у сумі 20000грн. зі сплатою за користування кредитом 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення не пізніше 27 травня 2013 року. Позичальниця зобов"язалася повернути кредитні кошти, сплатити заявлені проценти, комісію та інші платежі, передбачені договором. Вказаною датою з метою забезпечення належного виконання зобов"язань за кредитним договором між кредитною установою, позичальницею та ОСОБА_5, кредитною установою, позичальницею та ОСОБА_6 було укладено договори поруки за номерами №253/1 та №253/2 відповідно. Поручителі зобов'язались перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №253. Через неналежне виконання позичальницею прийнятих кредитних зобов"язань, станом на 06 березня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 41797грн.29коп.: за основним боргом 12666,74грн., по процентам - 7296,20грн., за комісією - 145грн., і пеня - 21689,35грн. Посилаючись на порушення прав кредитора, позивач просив про задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала у заявленому розмірі. Зазначила, що розмір пені до стягнення визначено рішенням кредитного комітету, як співмірний з розміром заборгованості за основним боргом, процентами та комісією.

Представник відповідачки ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, стверджуючи про те, що за укладання кредитного договору з ОСОБА_7 відповідачка не отримувала кредитні кошти. При цьому, заявив про застосування строків позовної давності до заявлених вимог.

Представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги заперечила за припиненням поруки згідно п.4 ст.559 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином друком оголошення у газеті "Рідне Прибужжя" №22 за 01 червня 2017 року. Про причини неявки він не сповістив і заяви про відкладення розгляду не надав. Суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Як вбачається договору №253, датованого 28 травня 2008 року, укладеного Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступництво якого позивачем підтверджується Статутом кредитної установи у редакції від 27 січня 2016 року, з ОСОБА_4, відповідачці надано кредит на споживчі цілі у розмірі 20000грн. під 24% річних на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 27 травня 2013 року. Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено, що позичальниця зобов'язалася погашати кредит рівними частинами в сумі 333,33грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, останнє погашення здійснюється не пізніше 27 травня 2013 року. За п.1.8 сторони погодили сплату позичальницею комісії за надання кредиту у розмірі 1% від суми наданого кредиту , але не менше 20грн. та за супроводження кредиту у розмірі 0.05% від залишку кредиту, але не менше 5грн. на місяць. За порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь ОСОБА_7 пеню у розмірі 18% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення -п.4.2. Крім того, пунктом 7.1 кредитного договору визначено, що договір кредиту набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (а.с.4-6).

Вказаної дати, з метою забезпечення належного виконання зобов"язань за кредитним договором, між кредитною установою з ОСОБА_4 і ОСОБА_5, кредитною установою з ОСОБА_4 і ОСОБА_6 було укладено окремі договори поруки за №№253/1 та 253/2 відповідно. Поручителі зобов'язались перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. У п.4.1 договорів поруки зазначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором (а.с.9-12).

На підтвердження розміру заявлених позовних вимог Банк надав розрахунок заборгованості станом на 06 березня 2017 року, який визначено загальним розміром у 41797грн.29коп., з заборгованості за основним боргом у 12666,74грн., заборгованості по процентам - 7296,20грн., боргу за комісією, що рівний 145грн., та розміру пені - 21689,35грн. (а.с.13-14). Розмір пені визначений згідно рішення кредитного комітету управління №35 від 28.02.2017 року, як співмірний з розміром заборгованості за основним боргом, процентами та комісією.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Представник відповідачки ОСОБА_4, стверджуючи про те, що Банк не надав за умовами договору кредитні кошти позичальниці, не заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи касових документів (видатковий касовий ордер), про що суд надав йому відповідне роз"яснення.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року, доказом у справі може бути висновок експертизи лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами.

Тому, суд визнає позовні вимоги такими, що знайшли своє підтвердження.

При цьому, ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Сторони кредитного договору визначили строком виконання зобов"язань в цілому 27 травня 2013 року, а також виплату кредиту і інших платежів щомісячними платежами.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк), а також окремо по кожному зобов"язанню щомісячного внесення коштів.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідачки ОСОБА_4 заявила про застосування строків позовної давності до винесення судом рішення у справі, подавши письмову заяву. Враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання в цілому настав 27 травня 2013 року, останній платіж по договору датований 09 лютого 2011 року, тоді як позовні вимоги заявлено до суду 24 квітня 2017 року, то трирічний строк, у межах якого Банк мав звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, на день подачі позовної заяви минув і у задоволенні позовних вимог до позичальниці належить відмовити за сплином строків позовної давності.

В силу ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Представник позивача ствердила про відсутність поважних причин пропущення строку позовної давності.

Що стосується позовних вимог банку до поручителів, суд зазначає наступне.

Статтями 553, 554 цього Кодексу встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов"язання не встановлений або встановлений моментом пред"явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред"явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Дослідженими договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред»явлення вимоги до поручителя є пред"явлення до нього позову.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Тобто, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченню припиняється, а тому жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред»явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони договору). Тому, навіть якщо в межах строку дії поруки була пред»явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України у справі № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року. Суд вказав, що за не визначення договором поруки строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, у разі не предявлення кредитором позову до поручителя про виконання зобовязання протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, зобовязання за договором поруки припиняються.

У справі, що розглядається, вимоги до поручителів ОСОБА_7 мав пред"явити не пізніше шести місяців після визначеного строку повернення кредиту, а саме протягом шести місяців після 27 травня 2013 року. ОСОБА_7 звернувся до суду з позовними вимогами до поручителів лише у квітні 2017 року, тобто після припинення їх зобов"язань за договором поруки. За наведеного, підстави для задоволення позовних відсутні.

Керуючись ст.ст. 3,4,15,57,60,208-210,213,214,215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості відмовити у звязку з застосуванням строку позовної давності.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками процесу до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів після отримання копії судового рішення.

Суддя