137/1226/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
при секретарі Голота О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Літинський молочний завод» про поновлення на роботі,-
В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом ТОВ "Літинський молочний завод" про поновлення на роботі, в якому зазначено, що він працював на підприємстві з 04.07.2013 року на посаді оператора централізованої мийки четвертого розряду. 29.12.2016 року ПАТ "Літинський молочний завод" перейменовано на ТОВ "Літинський молочний завод". Наказом №178/1 від 17.07.2017 року він був звільнений з роботи, відповідно до запису у трудовій книжці " в зв`язку із вступом на військову службу згідно п.3 ст.36 КЗпП. 11.07.2017 року ним було укладено контракт з Міністерством оборони України про проходження служби в ЗСУ, строком на 6 місяців. Наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №101 від 11.07.2017 року його призначено командиром мінометного взводу роти вогневої підтримки 131 окремого розвідувального батальону Оперативного Командування "Південь" сухопутних військ ЗСУ. 14.07.2017 року він знаходився на роботі у відповідача і повідомив про укладення даного контракту із ВСУ та про призначення його на посаду та надав копії відповідних документів. Після чого відбув для проходження служби. На день видачі наказу про його звільнення з роботи , він на роботі не був, вже знаходився на службі в ЗСУ. Про факт звільнення з роботи позивач взнав 22.08.2017 року, при одержанні своєї книжки від відповідача, коли приїздив на кілька днів у відпустку, із місця проходження служби в ЗСУ. При одержанні від відповідача своєї трудової книжки він повідомив відповідача, що його звільнення є незаконним та те, що він має бути поновлений на роботі, однак відповідач відмовився поновити його на роботі. 08.08.2017 року відповідач здійснив розрахунок по зарплаті, перерахував кошти на його банківську карту. Вважає, що його звільнення з роботи є незаконним, оскільки заяви про звільнення не писав і таке звільнення суперечить чинному законодавству.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просить їх задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Суду пояснив, що його довіритель працював оператором централізованої мийки в ТОВ «Літинський молокозавод». 11.07.2017 року уклав контракт з Міністерством оборони про проходження служби в Збройних силах України строком на 6 місяців, про що повідомив керівництво заводу. Про те, що 17.10.2017 року було видано наказ про його звільнення йому нічого не було відомо. 22.08.2017 року він прибув додому у звільнення і йому стало відомо, що його звільнили з роботи і видали трудову книжку. Такі дії відповідача вважає незаконними, оскільки він заяви про звільнення не писав, просить поновити його на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час з моменту звільнення до дня ухвалення судового рішення. також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. Представники відповідача ТОВ «Літинський молочний завод» Абрін В.Г. та ОСОБА_4 в судовому засіданні позову не визнали і просять відмовити в його задоволенні за наступних підстав. Суду пояснили, що дійсно позивач ОСОБА_1 працював на заводі. 14.07.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до керівництва з питанням того, що він уклав контракт на проходження військової служби строком на 6 місяців. 16.07.2017 року відпрацювавши зміну, ОСОБА_1 на роботу не вийшов, оскільки відбув для проходження служби. 17.07.2017 року було винесено наказ про його звільнення. ОСОБА_1 розписався про отримання трудової книжки, проте був не згідний з формулюванням наказу і отримувати книжку відмовився. Йому працівник відділу кадрів неодноразово телефонувала з проханням прийти на підприємство і отримати трудову книжку, однак позивач не відреагував. 25.07.2017 року було направлено на його адресу рекомендований лист, який він отримав 27.07.2017 року про отримання трудової книжки. Вважають проведення такого звільнення законним, оскільки позивач сам надав примірник контракту, тим самим підтвердив факт вступу на військову службу і це вважається за чинним законодавством як зміна місця роботи, оскільки даний контракт є різновидом трудового договору. Що стосується виплати середнього заробітку і збереження за ним робочого місця, то така процедура можлива була б в тому разі, якщо б його було призвано по мобілізації і він уклав би контракт тобто в умовах особливого періоду. Контракт укладено не в умовах особливого періоду, оскільки останній раз особливий період на території України наставав 20 січня 2015 року і тривав до 17 серпня 2015 року включно. Тому вважають, що ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади законно, оскільки він сам в добровільному порядку припинив роботу на підприємстві та добровільно вступив на військову службу. Крім того, суду пояснили. що в квітні 2015 року ОСОБА_1 призивали по мобілізації і його на час призову не звільняли, за ним зберігалося місце роботи та середній заробіток, який відшкодовувався за рахунок Державного бюджету відповідно до Постанови Кабінету Міністрів. Із копії контракту (а.с.11-12) судом встановлено. що ОСОБА_1 11.07.2017 року добровільно уклав контракт на проходження військової служби строком на 6 місяців. Також в даному контракті в п.1 зазначено, що ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання проходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку контракту, а в разі настання особливого періоду понад установлений строк контракту. Із Витягу з Наказу від 11.07.2017 року №110 (а.с.13) судом встановлено, що ОСОБА_1 призначено командиром. Із копії трудової книжки (а.с.14-15) встановлено, що 17.07.2017 року ОСОБА_1 було звільнено в зв`язку з вступом на військову службу. Із копії наказу №178/1-К від 17.01.2017 року (а.с.30) судом встановлено, що ОСОБА_1 у зв`язку з призовом на військову службу наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » припис Літинського РВК від 14.07.2017 року, п.3 ст.38 КЗпП України звільнено з займаної посади. Провести розрахунок та компенсацію за 5 днів відпустки. Із копії наказу №191 від 30.08.2017 року (а.с.31) судом встановлено, що внесено зміни в наказ №178/1-К, у частині «Причина звільнення» замінити слова «у зв`язку з призовом» на слова «у зв`язку з вступом». Із копії листа з ТОВ «Літинський молочний завод» за №752 від від 25.07.2017 року (а.с.34) судом встановлено, що відповідач повідомляв позивача ОСОБА_1 про те, що йому необхідно прибути до відділу кадрів і отримати трудову книжку. У разі неотримання її буде надіслано за адресою позивача поштою. Із копії рекомендованого повідомлення (а.с.35) встановлено, що даний лист ОСОБА_1 було отримано 27.07.2015 року. Із копії табелю використаного робочого часу за період з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року (а.с.36-37) судом встановлено, що він 16.07.2017 року відпрацював робочий день. Із копії наказу №06 від 16.04.2015 року (а.с.38) судом встановлено, що ОСОБА_1 увільнено від роботи з 22 квітня 2015 року у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку за особливий період. Із копії повідомлення військового комісара Хмільницького ОРВК (а.с.39) встановлено, що військовозобов`язний ОСОБА_1 з 22.04.2015 року призивається на військову службу під час мобіліцізації. Із копії наказу ПрАТ «Літинський молочний завод" № 120-К від 04.07.2013 року (а.с.75) судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнято в сирцех №2 оператором централізованої мийки четвертого розряду. Із копії журналу реєстрації обліку трудових книжок (а.с.77-79) встановлено, що під номером 908 міститься запис про те, що ОСОБА_1 17.07.2017 року отримав трудову книжку і стоїть його підпис про отримання. Із довідки з ТОВ "Літинський молочний завод" за №927 від 11.09.2017 року (а.с.80) встановлено, що згідно відомостей ОСОБА_1 здійснено виплату всіх сум заробітної плати. Із довідки про доходи (а.с.81) судом встановлено, що середньомісячна заробітна плата складає 3598,95 гривень. Із припису (а.с.90) встановлено, що ОСОБА_1 пропоновано 17.07.2017 року вибути до військової частини НОМЕР_1 для проходження служби. Із листа командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.95) встановлено, що ОСОБА_1 , 1966 року народження призваний на військову службу Літинським районним військовим комісаріатом 14 липня 2017 року і 17.07.2017 року прибув до місця проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 . У період з 22 серпня 2017 року по 26 серпня 2017 року дійсно перебував у звільненні за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч.3 ст. 119 КЗпП, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського вкладу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі щляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до ч.3 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є :3) призов або вступ працівника або власника-фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випалків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частини третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначенні статтями 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оборону України», особливий період, це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сид України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудований період після закінчення воєнних дій. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про оборону України», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу.Державної служби. Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Указом Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», було прийнято рішення про оголошення часткової мобіліцізації протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом. Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Дослідивши матеріали справи, зслухавши учасників судового розгляду, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 добровільно уклав контракт на проходження військової служби в Збройних Силах України. Із змісту контракту встановлено, що він укладений на проходження служби строком на 6 місяців, а в разі настання особливого періоду понад установлений строк. Укладання контракту позивачем є добровільним, а не в зв`язку із мобілізацією. Крім того, у контракті не зазначено, що він укладений під час дії особливого періоду, оскільки відповідно до Указу Президента від 15.01.2015 року такий період діяв протягом 210 днів тобто до 15.08.2015 року. В період укладання контракту особливого періоду на території України оголошено не було, оскільки не було прийнято законів Верховної Ради та не винесено Указів Президентом. Також в судовому засіданні встановлено, що в квітні 2015 року ОСОБА_1 призивався на службу під час мобілізації в зв`язку з чим було видано наказ ПАТ "Літинський молочний заовд" від 16.04.2015 року, яким позивача увільняли від роботи зі збереженням місця роботи та середнього заробітку на особливий період, по завершенню якої ОСОБА_1 повернувся на попереднє місце роботи. Укладений позивачем контракт відповідно до ст.21 КЗпП України є різновидністю трудового договору, а тому уклавши його ОСОБА_1 відповідно змінив місце роботи. За таких підстав, суд вважає, що до відповідача правомірно було застосовано ст.36 ч.3 КЗпП України при звільненні в зв`язку зі вступом на військову службу. Крім того на позивача ОСОБА_1 не розповсюджується дія ч.3 ст.119 КЗпП України щодо збереження за ним місця роботи та середнього заробітку на підприємстві, оскільки ним укладено контракт на військову службу не під час дії особливого періоду як передбачає зазначена стаття. Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 21, 36, 47, 119 КЗпП України, ЗУ «Про оборону України», Конституцією України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Літинський молочний завод» про поновлення на роботі відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до апеляційного суду Вінницької області через райсуд протягом 10 днів після проголошення рішення.
Суддя: Віктор Миколайович