Єдиний унікальний номер 237/1487/17 Номер провадження 22-ц/775/1680/2017
Головуючий в I інстанції Кучко Я.Ю. Єдиний унікальний номер 237/1487/17
суддя доповідач Новосьолова Г.Г. Номер провадження 22-ц/775/1680/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року м.Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Груіцької Л.О., Новосядлої В.М.

при секретарі Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марїнського районного суду Донецької області від 31 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини,

В С Т А Н О В И В :

31 липня 2017 року рішенням Марїнського районного суду Донецької області у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимоги у повному обсязі, мотивуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на її утриманні перебуває спільна з відповідачем повнолітня дитина - інвалід ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Апелянту призначена пенсія за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства, яка складає 1 300 гривень. Зазначений розмір пенсії не достатній для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини інваліда. Відповідач має у власності земельну ділянку у власності, яку здає в оренду і отримує з цього дохід. Тому, він має можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки інваліда в більшому розмірі, ніж встановлений ще в 2011 році рішенням суду у сумі 300 гривень. 17 травня 2017 року до Сімейного кодексу України були внесені зміни та збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, розмір аліментів призначений за рішенням суду у розмірі 300 гривень є меншим ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини інваліда. Суд першої інстанції взяв до уваги довідку про склад сімї відповідача, в якій зазначено, що с ним мешкає його мати, але не зазначено чи потребує вона матеріальної допомоги. Отже, відповідач не надав суду доказів про неможливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, тому зазначена довідка не є належним доказом того, що у відповідача на утримані є якась особа. Крім того, судом першої інстанції порушені норми процесуального права стосовно технічного запису судового процесу.

У судове засіданні апеляційної інстанції позивач та відповідач не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить телефонограма за №4699, 4518 які зареєстровані у журналі телефонограм та знаходиться в матеріалах справи (а.с.52, 55).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови « Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів мотивуючи тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який 23 лютого 2006 року був розірваний. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу, донька проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Донька, ОСОБА_3 є інвалідом І групи та потребує постійного догляду та піклування. Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 22 липня 2011 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_3 стягнути аліменти у розмірі 300 гривень. Крім аліментів, які стягуються примусово, відповідач дитині більше нічим не допомагає. Позивач зазначає, що доньки рекомендовано постійне лікування у лікаря психіатра, також потрібно купувати одяг, взуття, харчі, не має можливості придбати вугілля в зимовий період часу, оскільки мешкає у сільській місцевості, тому аліменти у розмірі 300 гривень, які сплачує відповідач на утримання доньки є недостатніми. Звертаючись до суду з позовом позивачка просила збільшити розмір стягнутих аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки, відповідно до положень ст.192 СК України, з 300 гривень до 1 000 гривень (а.с.1-2).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК виданої повторно від 23 вересня 2011 року, ОСОБА_3, встановлена група інвалідності 1 «А», інвалідність з дитинства, безстроково (а.с.6).

Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 22 липня 2011 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісяця, починаючи з 01 червня 2011 року. Зазначене рішення в апеляційному порядку сторонами не оскаржувалось (а.с.7).

10 серпня 2011 року постановою старшого державного виконавця органу ДВС Гуляйпільського районного управління юстиції відкрите виконавче провадження за виконавчим листом виданим 22 липня 2011 року Марїнським районним судом Донецької області про с00тягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у твердої грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 01червня 2011 року (а.с.21).

З довідки Темирівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області виданої 25 липня 2017 року ОСОБА_2 вбачається, що разом з ним за адресою: с. Темирівці Гуляйпільського району Запорізької області мешкає мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог обґрунтовано виходив з вимог ст.192 Сімейного кодексу України та зазначив, що позивач не надала суду доказів того, що з моменту ухвалення рішення Марїнським районним судом Донецької області від 22 липня 2011 року про стягнення аліментів, її матеріальний стан погіршився, або покращився матеріальний стан відповідача, відсутні будь-які розрахунки щодо співставлення матеріального становища сторін протягом розгляду справи, позивач не довела факт неофіційного працевлаштування відповідача та отримання ним орендної плати за земельну ділянку, яка знаходиться у його власності, в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані суду докази, які б свідчили про зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я платника аліментів, відсутні докази понесення позивачкою додаткових витрат на дитину інваліда.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року № 3 передбачено, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У зв'язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров'я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов'язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення.

Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов'язані за законом надавати утримування.

Погіршення або поліпшення стану здоров'я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстави для зміни розміру аліментів.

Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 22 липня 2011 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісяця.

З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів до теперішнього часу позивачем, ОСОБА_1, не надані докази відповідно до вимог ст.ст.57,58,60 ЦПК України, щодо погіршення їх матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів відповідача ОСОБА_2

Крім того, звертаючись до суду позивачка ОСОБА_1 зазначала що, аліменти у розмірі 300 гривень не дають можливості надати належне доньки лікування, харчування, придбання одягу.

Зазначені обставини є підставою для стягнення з відповідача витрат, які є додатковими і це питання врегульовано ст. 185 СК України, але відповідні позовні вимоги позивачем не заявлялися.

Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що відповідач отримує пенсію та має у власності земельний пай, який здає в оренду і отримує з цього дохід, а тому має можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки інваліда в більшому розмірі, ніж встановлений ще в 2011 році рішенням суду у сумі 300 гривень, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції позивачка зазначала, що відповідач отримує пенсію, але доказів цього не надала.

Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачка не посилалась на отримання відповідачем пенсії, як на підставу покращення матеріального становища відповідача.

Зі змісту відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_2, які знаходяться в матеріалах справи вбачається наступне:

- з 2011 року по другий квартал 2012 року відповідач отримував періодично заробітну плату та грошові кошти за надання майна в лізинг;

- з третього кварталу 2012 року по перший квартал 2017 року включно, він отримував лише грошові кошти за надання майна в лізинг, інших доходів не вбачається (а.с.17-19).

Вирішуючи питання чи покращилось або погіршилось матеріальне становище відповідача, слід виходити з наступного.

Рішенням суду 22 липня 2011 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання повнолітньої непрацездатної доньки були стягнути аліменти у розмірі 300 гривень.

Зі змісту відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_2В вбачається, що за період з 2011 року (з 22 липня 2011 року час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 300 гривень) по перший квартал 2017 року матеріальне становище відповідача не покращилось.

Так наприклад: за 3 та 4 квартал 2011 року відповідач щомісячно отримував за надання майна в лізинг 433,33 гривень (2600 гривень/06 місяців = 433,33 гривень), при цьому сума стягнутих аліментів складала 300 гривень.

За 2016 рік, сума щомісячних доходів від надання майна в лізинг, складала 641,63 гривня (7699,50 (дохід за рік)/12 місяців = 641,63 гривня), при цьому розмір аліментів складає 300 гривень.

Отже, виходячи з наведеного вбачається, що позивачкою не надані належні та допустимі докази покращення матеріального становища відповідача.

Довід апеляційної скарги про те, що до Сімейного кодексу України були внесені зміни та збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому розмір аліментів призначений за рішенням суду у розмірі 300 гривень є меншим ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини інваліда, є необґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена стаття знаходиться у главі 15 СК України «Обовязок матері, батька утримувати дитину та його виконання» та стосується утримання щодо неповнолітніх дітей.

Аліменти же на утримання повнолітньої непрацездатної дочки, ОСОБА_3 інваліда з дитинства, були стягнути відповідно до вимог ст.198 СК України, дана стаття знаходиться у главі 16 «Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання», а тому зазначені зміни стосовно мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до зазначених обставин не застосовуються.

Що стосується доводу апеляційної скарги проте, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права стосовно технічного запису судового процесу, то вони є неспроможним з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.199 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, мають право ознайомитися із технічним записом судового засідання, журналом судового засідання та протягом трьох днів з дня проголошення рішення у справі подати до суду письмові зауваження щодо неповноти або неправильності їх запису.

Але, позивачка ОСОБА_1 у термін зазначений у ч.1 ст.199 ЦПК України з письмовими зауваженнями стосовно неповноти або неправильності технічного запису судового процесу до суду не зверталась.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.308, 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Марїнського районного суду Донецької області від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді