Провадження №2/760/1202/17
Справа №760/3309/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарях - Здорик Л.В., Піддубняк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кударенко Віра Миколаївна про визнання договорів купівлі-продажу квартир недійсними, витребування квартир у спільну сумісну власність та визнання права власності на ? частину квартири за кожним з співвласників, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та просив:

1. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_7; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00.

2. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_8; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 59,90 кв.м., житловою площею - 22,40 кв.м., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 17 квітня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за №907.

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, загальною площею - 60,40 кв.м., житловою площею - 22,90 кв.м., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 17 квітня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за №911.

5. Витребувати у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_9, та повернути її у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

6. Витребувати у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_8, та повернути її у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

7. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_9.

8.В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_10

9. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_8.

10.В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_11

Позовна заява обґрунтована тим, що з 26 липня 2003 року по 25 листопада 2013 року позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_2 ( відповідач 1).

Зазначає, що 15 листопада 2006 року між ОСОБА_2, як комітентом, та ОСОБА_7, як комісіонером, укладено два договори комісії, за якими комітент доручає, а комісіонер зобов'язується за винагороду здійснити для комітента від свого імені за рахунок комітента пошук та купівлю нерухомого майна (прав на нерухоме майно або укласти інший договір, результатом виконання якого буде набуття комітентом у власність нерухомого майна) в будинку, що будується, обумовленого в п.1.1.1 (однокімнатна квартира, загальною площею не менше 60 кв.м. та не більше 63 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_12 «майно», за ціною, що не перевищує 630 000 грн., у тому числі ПДВ.

Позивач також вказує, що згідно договору №ОАК-054-1-298 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 21 листопада 2006 року, з усіма змінами та доповненнями, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРІЄСТ», в особі директора ОСОБА_8, як продавець, продав, а ОСОБА_7, яка діє на підставі договору комісії від 15 листопада 2006 року, укладеного з ОСОБА_2, від власного імені та в інтересах ОСОБА_2, як покупець, купує майнові права на однокімнатну квартиру, загальною площею 60,79 кв.м., будівельний номер АДРЕСА_14

Зазначив, що згідно договору №ОАК-055-1-299 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 21 листопад 2006 року, з усіма змінами та доповненнями, ТОВ «ТРІЄСТ», в особі директора ОСОБА_8, як продавець, продав, а ОСОБА_7, яка діє на підставі договору комісії від 15 листопада 2006 року, укладеного з ОСОБА_2, від власного імені та в інтересах ОСОБА_2, як покупець, купує майнові права на однокімнатну квартиру, загальною площею 60,79 кв.м., будівельний номер АДРЕСА_15

Позивач також зазначив, що 12 листопада 2009 року між ТОВ «ТРІЄСТ» та ОСОБА_7, яка діяла від власного імені та в інтересах ОСОБА_2, складено акт приймання-передачі майнових прав у відповідності із Договором №ОАК-054-1-298 купівлі-продажу майнових прав на квартиру в редакції від 12 листопада 2009 року, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає майнові права на квартиру: 1-кімнатну, будівельний номер АДРЕСА_16, вартістю 613 249,52 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 102 208,25 грн.

Зазначено, що 13 січня 2010 року між ТОВ «ТРІЄСТ» та ОСОБА_7, яка діяла від власного імені та в інтересах ОСОБА_2, складено акт приймання-передачі майнових прав у відповідності із Договором №ОАК-055-1-299 купівлі-продажу майнових прав на квартиру в редакції від 13 січня 2010 року, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає майнові права на квартиру: 1-кімнатну, будівельний номер АДРЕСА_17 вартістю 613 249,52 грн., у т.ч. ПДВ 20% -102 208,25 грн.

Крім того, в позові вказує, що 09 березня 2010 року між ТОВ «Київська фінансово-будівельна компанія» (замовник) та ОСОБА_2, що є власником майнових прав на квартиру (власник), за участю ТОВ «ТРІЄСТ» (інвестор) складено акт приймання-передачі однокімнатної вартири АДРЕСА_18, та акт приймання-передачі однокімнатної квартири АДРЕСА_19.

Позивач зазначає, що 08 жовтня 2010 року Головним управлінням житлового забезпечення, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної реєстрації) на ім'я ОСОБА_2 були видані свідоцтва, що посвідчують набуття права власності на квартиру АДРЕСА_20. 09 січня 2011 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна зареєстровано право власності на вказані квартири.

Зазначено, що 12 листопада 2013 року заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва, що набрало законної сили 25 листопада 2013 року, шлюб між позивачем та відповідачем 1 розірвано.

Таким чином, на думку позивача, вищезазначені майнові права на вказані квартири є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, розпорядження яким здійснюється виключно за взаємною згодою.

Позивач вказав, що 17 квітня 2015 року відповідач 1 без його відома та згоди, зазначивши, що майнові права на вищезазначені квартири є її особистою приватною власністю, на підставі договорів купівлі-продажу спірних квартир АДРЕСА_21, передала ОСОБА_3, як покупцеві, вказані квартири, а ОСОБА_3 прийняла їх у власність. В цей же день приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказані квартири за ОСОБА_3

Зазначено, що 27 травня 2015 року ОСОБА_3 за договорами дарування квартир, посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. за реєстровим №664 та №667, передала спірні квартири НОМЕР_1, у власність ОСОБА_5. В цей же день, 27.05.2015, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на вказані квартири.

Позивач посилається на те, що 07 жовтня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П. та зареєстрований в реєстрі за №772. 06 листопада 2015 року на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною А.А. та зареєстрованого в реєстрі за №929, ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_22, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №11941625.

Позивачем зазначено, що 07.10.2015 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П. та зареєстрований в реєстрі за №770, а 06 листопада 2015 року на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною А.А. та зареєстрованого в реєстрі за №928, ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_23, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №11941666.

Позивач вважає, що спірні квартири незаконно, з порушенням норм чинного законодавства України вибули з спільної сумісної власності колишнього подружжя, чим порушено право власності позивача на частку у спільному майні подружжя.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_12 позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні повністю. У своїх запереченнях на позов та наданих поясненнях у судовому засіданні, ОСОБА_2 зазначила наступне. Після одруження, подружжя «ОСОБА_2» вирішили займатися підприємницькою діяльністю, для чого у 2004 році прийняли рішення зареєструвати ОСОБА_1 як фізичну особу - підприємця. З метою отримання доходу, 25.09.2005 подружжям за спільні кошти було придбано нежилі приміщення № 1,2 (групи приміщень № 8) (в літ. А), загальною площею 159,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_24 Дані приміщення включають в себе діючий банний комплекс з кімнатами відпочинку. Також зазначено, що ОСОБА_1 у 2013 під час процесу розлучення, одноосібно, без волевиявлення ОСОБА_2 відчужив це майно своїй племінниці.

Також відповідачка-1 посилалась на те, що, під час перебування у шлюбі, вони придбали декілька об'єктів нерухомості, з метою подальшої їх здачі в оренду. Однак, купуючи об'єкти нерухомості за сімейні кошти, ОСОБА_1 фактично проводив реєстрацію на своїх найближчих родичів.

За таких умов, ОСОБА_2 посилалась на те, що, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 оформлював придбані за час шлюбу об'єкти нерухомості на своїх найближчих родичів, вона ж вирішила інвестувати чи придбати у свою особисту власність житлову нерухомість, у зв'язку з чим 15.11.2006 р. між ОСОБА_2.(в якості комітента) та ОСОБА_7 (в якості комісіонера) укладено два тотожні, але окремі договори комісії, в результаті яких вона придбала майнові права на дві квартири АДРЕСА_25.

ОСОБА_2 зазначила, що з метою набуття в особисту власність майнових прав на вказані картири НОМЕР_2 діючи виключно від власного імені та у власних інтересах, як це передбачено договорами комісії від 15.11.2006 р., з метою оплати вартості квартир, 3 листопада 2009 року позичила грошові кошти в розмірі 600000 грн. в гр. ОСОБА_13. Крім того, ОСОБА_2 з 12.04.2007 зареєструвалася як фізична особа підприємець та здійснювала підприємницьку діяльність на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію №26077520 від 12.04.2007. За таких обставин, беручи особисто собі в борг кошти у ОСОБА_13, ОСОБА_2 розраховувала, що особисто ці кошти і віддасть. Відповідно до заяви ОСОБА_13 від 4.08.2016, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабичем В.І. в реєстрі за № 653. останній підтвердив той факт, що ОСОБА_2 повністю розрахувалася з ним та повернула грошові кошти в розмірі 600000 грн. які вона особисто отримала від нього в позику 3 листопада 2009 року на придбання спірних квартир.

ОСОБА_2, посилається на те, що, реалізовуючи в подальшому свої права щодо набуття в особисту приватну власність майнових прав на спірні квартири НОМЕР_3, нею було вчинено низку правочинів. На її думку, це означає, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт набуття у власність майна ОСОБА_2 в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, ОСОБА_2 посилається на те, що укладаючи договори купівлі - продажу від 17.04.2015, відносно зазначених вище квартир, вона була єдиним власником нерухомого майна, діяла на власний розсуд відповідно до норм чинного законодавства, в шлюбі не перебувала, а відтак підстав для визнання укладених нею зазначених договорів недійсними у зв'язку з відсутністю згоди ОСОБА_1 - немає.

Виходячи з вищенаведеного, відповідач-1 вважає вимоги позивача необґрунтованими, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач-2 ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, однак надала суду свої письмові заперечення на позовну заяву, також в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи у її відсутність.

В поданих запереченнях ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що за будь-яких умов, укладення зазначених правочинів було здійснено з дотриманням усіх законних вимог, зокрема, на час посвідчення вказаних договорів - купівлі продажу, ОСОБА_2 не перебувала в шлюбі і взагалі, не було жодних підстав сумніватися в тому, що ОСОБА_2 є єдиним власником вказаних квартир. Відповідач-2 вказала, що декілька разів, перед купівлею квартир перебувала на оглядинах житла, спілкувалася з консьєржами будинку і жодного разу не бачила і не чула, щоб ОСОБА_1 якимось чином мав відношення до вказаного житла чи проживав у ньому.

Представник відповідача-3 ОСОБА_4 - ОСОБА_15 заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, надав письмові заперечення та додатково пояснив, що станом на момент придбання квартир, жодних обмежень на відчуження вказаних квартир у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було. Квартири придбані за відплатними договорами, у третьої особи - ОСОБА_5, крім того, ОСОБА_4 сплачує комунальні та інші послуги, пов'язані з утриманням квартир, що свідчить про добросовісність набуття права власності на вказані квартири. Відтак, відповідач -3 вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, позов не визнає.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи. Однак, їхня неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Суд, заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам кожному окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено і не заперечується учасниками процесу, що позивач і відповідач ОСОБА_2 одружились 26 липня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1365 ( Том 1 а. с. 15).

12 листопада 2013 року заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано ( Том 1 а.с. 17).

15 листопада 2006 року між ОСОБА_2, яка діяла від власного імені та у власних інтересах та ОСОБА_7 , яка діяла від власного імені та у власних інтересах укладено договір комісії (Том 1 а.с. 18-20).

Відповідно до п.1.1 цього Договору комітент (ОСОБА_2.) доручає, а комісіонер (ОСОБА_7.) зобов'язується за винагороду здійснити для комітента від свого імені за рахунок комітента пошук та купівлю нерухомого майна (прав на нерухоме майно або укласти інший договір, результатом виконання якого буде набуття у власність комітентом нерухомого майна) в будинку, що будується обумовленому в п. 1.1.1, надалі: «майно за ціною, що не перевищує 630 000 грн., у тому числі з ПДВ»

Згідно п. 1.1.1 Договору комісіонер зобов'язаний укласти на замовлення комітента договір купівлі - продажу майна (однокімнатної квартири) загальною площею не менше 60 кв.м. та не більше 63 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_26

Згідно п. 9.2 Договору жодна із сторін не має права передавати свої права за даним договором третій стороні без письмової згоди другої сторони.

21 листопада 2006 року між ОСОБА_7 та товариством з обмеженою відповідальністю «ТРІЄСТ» укладено договір № ОАК-054-1-298 купівлі - продажу майнових прав на квартиру та договір №ОАК-055-1-299 купівлі - продажу майнових прав на квартиру ( Том 1 а.с.31-35; а.с. 47-51).

За змістом договору № ОАК-054-1-298 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 21.11.2006 р. передбачено, що ТОВ «Трієст» (продавець) продає, а ОСОБА_7 (покупець) купує майнові права на об'єкт інвестування - квартиру АДРЕСА_27 (п.1.1, п. 1.6 Договору).

За змістом договору № ОАК-054-1-299 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 21.11.2006 р. передбачено, що ТОВ «Трієст» (продавець) продає, а ОСОБА_7 (покупець) купує майнові права на об'єкт інвестування - квартиру АДРЕСА_28 (п.1.1, п. 1.6 Договору).

Згідно п.1.1 Договору застави майнового права від 21.11.2006, укладеного між Акціонерним комерційним банком «ТАС - Комерцбанк» (заставодержатель) та ОСОБА_7 (заставодавець) заставою за цим договором заставодавець забезпечує належне виконання будь-яких своїх зобов'язань перед заставодержателем, у тому числі, що виникнуть у майбутньому, що випливають з кредитного договору №2706/1106/72-481 від 21.11.2006, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, за умовами якого заставодержатель надав заставодавцю кредит у розмірі 170000 (сто сімдесят тисяч) доларів США на строк до 21.11.2021 зі сплатою щомісячно процентів у розмірі 16% ( Том 1 а.с.53 ).

Пунктом 1.2 даного договору передбачено, що заставодавець передає у заставу заставодержателю майнові права у т.ч. ті, що виникнуть у майбутньому за договором № ОАК-054-1-299 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 21.11.2006, укладеного між заставодавцем та ТОВ «Трієст», а саме право отримати у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_29

Вартість предмету застави складає 613249, 52 грн. (п.1.4 Договору).

Отже, судом встановлено і було визнано сторонами, що після укладення договору комісїї від 15.11.2006 між ОСОБА_2 і ОСОБА_7, остання взяла кредит в акціонерному комерційному банку «ТАС - Комерцбанк» у розмірі 170000 (сто сімдесят тисяч) доларів США згідно Кредитного договору №2706/1106/72-481 від 21.11.2006 р. та придбала у ТОВ «Трієст» майнові права на квартири НОМЕР_4 згідно договорів № ОАК-054-1-298 та № ОАК-054-1-299 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 21.11.2006 р. В якості забезпечення своїх зобов'язань за Кредитним договором, згідно Договору застави майнового права від 21.11.2006 р., ОСОБА_7 передала у заставу АКБ «ТАС-Комерцбанк» майнові права на квартиру АДРЕСА_30

В подальшому, 12.11.2009 між ТОВ «Трієст», ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено тристоронню угоду «про внесення змін до договору №ОАК-054-1-298 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 21.11.2006 р, згідно якого, ТОВ «ТРІЄСТ» (продавець) продає, а ОСОБА_7 (покупець)» від власного імені та в інтересах ОСОБА_2 купує майнові права на квартиру АДРЕСА_31

Згідно квитанції № U19-21-10 від 9.11.2009, копія якої наявна в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_7 внесла кошти на рахунок отримувача АТ «Сведбанк» (колишній АТ «ТАС - Комерцбанк») в розмірі 551 197 (п'ятсот п'ятдесят одна тисяча сто дев'яносто сім) грн. 28 коп. в рахунок погашення зобов'язань згідно кредитного договору №2706/1106/72-481 від 21.11.2006.

12.11.2009 згідно акту приймання-передачі майнових прав між ТОВ «Трієст» та ОСОБА_7, яка діє від власного імені та в інтересах ОСОБА_2 остання прийняла майнові права на квартиру АДРЕСА_32

13.01.2010 між ТОВ «Трієст», ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено тристоронню угоду «про внесення змін до договору №ОАК-054-1-299 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 21.11.2006, згідно якого, ТОВ «ТРІЄСТ» (продавець) продає, а ОСОБА_7 (покупець)» від власного імені та в інтересах ОСОБА_2 купує майнові права на квартиру АДРЕСА_33

Згідно квитанції № U1921-3 від 13.01.2010, копія якої наявна в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_7 внесла кошти на рахунок отримувача АТ «Сведбанк» (колишній АТ «ТАС - Комерцбанк») в розмірі 580 035 (п'ятсот вісімдесят тисяч тридцять п'ять) грн. 28 коп., в рахунок повного погашення заборгованості, згідно кредитного договору №2706/1106/72-481 від 21.11.2006 (Том 1 а.с.54).

Згідно акту приймання - передачі майнових прав від 13.01.2010, укладеного між ТОВ «Трієст» та ОСОБА_7, яка діє від власного імені та в інтересах ОСОБА_2, остання прийняла майнові права на квартиру АДРЕСА_34

8.10.2010 Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право приватної власності на житлову квартири АДРЕСА_35

Того ж дня, 8.10.2010 р. Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право приватної власності на житлову квартиру АДРЕСА_36

Згідно технічних паспортів, наявних в матеріалах справи, вказані квартири є однокімнатними : так квартира АДРЕСА_37

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідків, передбаченими законом.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

За змістом статті 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне.

Однак, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.04.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. продавець ОСОБА_2 продала, а покупець ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_5, що у м. Києві, загальною площею 59,9 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.04.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. продавець ОСОБА_2 продала, а покупець ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_6, що у м. Києві, загальною площею 60,4 кв.м.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсними зазначених вище договорів купівлі - продажу квартир від 17.04.2015, на підставі ст. 68 СК України ст. 369 ЦК України, позивач посилається на те, що спірні квартири є спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_2, а тому договори купівлі - продажу квартир від 17 квітня 2015 року, які укладені відповідачем 1 (ОСОБА_2.) на користь відповідача 2 (ОСОБА_3.) без згоди позивача як співвласника, є недійсними. Внаслідок чого, просив витребувати квартири у спільну сумісну власність позивача та відповідача 1 у теперішнього власника зазначених квартир - ОСОБА_4, яка набула права власності на квартири на підставі договорів про задоволення вимог іпотекодержателя від 06.11.2015 р., посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною А.А.

Для правильного вирішення цієї справи суд враховував висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 1.07.2015 р. (провадження 6-612цс15); від 16 грудня 2015 року (провадження 6-2641цс15); від 9.09.2016 р.(провадження 6-801цс16).

Так, зокрема, Верховним Судом України у зазначених постановах зазначено: належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя».

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні наполягала, що незважаючи на те, що право власності на спірні квартири АДРЕСА_38 набуті нею за час шлюбу з позивачем, однак кошти які залучалися нею для їх придбання - належали їй особисто.

Суд приймає до уваги її пояснення в цій частині, виходячи з наступного. Викликаний в якості свідка та допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 підтвердив справжність написаної ним заяви від 04.08.2016, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабичем В.І., та пояснив, що дійсно в кінці жовтня 2009 року до нього звернувся батько ОСОБА_2 та попросив позичити його доньці кошти для придбання квартир по АДРЕСА_39 На що він погодився, оскільки дуже добре знав батька відповідачки ОСОБА_2 Гроші він позичив особисто ОСОБА_2 3.11.2009 у розмірі 600000 грн., які вона згодом особисто і віддала.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що 7 жовтня 2009 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики (а.с. 142), згідно якого вона надала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 225000 дол. США За словами свідка, вона знала що ОСОБА_2 хоче інвестувати кошти у власне житло, зокрема у квартири по АДРЕСА_39 Грошові кошти в розмірі 225000 дол. США вона передала особисто ОСОБА_2, частину з яких вона інвестувала в придбання спірних квартир.

В матеріалах справи наявна копія договору позики між ОСОБА_16 та ОСОБА_2 від 7.10.2010 та копії банківських виписок про зняття готівкових коштів свідком ОСОБА_16 із своїх рахунків.

Разом з цим, суд бере до уваги те, що позивач у справі достеменно знав про факт укладання ОСОБА_2 договору комісії з гр. ОСОБА_7 від 15.11.2006, про що не заперечували його представники у судовому засіданні, відповідно до якого відповідачка 1 діяла від власного імені та у власних інтересах покладаючи обов'язок на комісіонера підшукати та укласти відповідні договори від імені ОСОБА_2 на придбання спірних квартир.

Представники позивача не надали доказів того, що їх довіритель ОСОБА_1 оскаржував даний договір чи іншим чином вчиняв юридично - значимі дії на підтвердження своїх вимог.

Крім того, не може залишитись поза увагою суду те, що з моменту отримання свідоцтв про право власності на спірні квартири від 8.10.2010 та до моменту їх відчуження 17.04.2015 відповідачка 1 особисто утримувала та здійснювала необхідні житлово - комунальні платежі за квартири АДРЕСА_40, укладала відповідні договори щодо охорони зазначених квартир. Відповідні копії договорів та квитанцій на оплату комунальних послуг наявні в матеріалах справи.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду даного спору, з боку позивача не було надано достатніх та переконливих доказів, які б давали право суду вважати його право порушеним. Надані з боку відповідача 1 докази щодо набуття нею в особисту приватну власність спірних квартир, і як наслідок право на одноосібне їх розпорядження, - з боку позивача не спростовані.

Відтак, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кударенко Віра Миколаївна про визнання договорів купівлі-продажу квартир недійсними, витребування квартир у спільну сумісну власність та визнання права власності на ? частину квартири за кожним з співвласників - слід відмовити.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що підстав для визнання квартир АДРЕСА_41 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, немає та вважає у зв'язку з цим за можливе відмовити в позові про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних квартир, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також витребування у ОСОБА_4 спірних квартир та повернення їх у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на наведене, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову згідно ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від Солом'янського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кударенко Віра Миколаївна про визнання договорів купівлі-продажу квартир недійсними, витребування квартир у спільну сумісну власність та визнання права власності на ? частину квартири за кожним з співвласників.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 57,60 СК України, ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кударенко Віра Миколаївна про визнання договорів купівлі-продажу квартир недійсними, витребування квартир у спільну сумісну власність та визнання права власності на ? частину квартири за кожним з співвласників.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 59,90 кв.м., житловою площею - 22,40 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00) та належить на праві власності ОСОБА_4.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2, загальною площею - 60,40 кв.м., житловою площею - 22,90 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00) та належить на праві власності ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. А. Усатова