01.11.2017 227/3477/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді - Левченка А.М.
при секретарі - Черкасовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі Добропільського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, представник заявника ОСОБА_2, заінтересована особа: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті, -
ВСТАНОВИВ:
Представник заявниці звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3, народженого 05.02.1947 року в м. Добропілля Донецької області, зареєстрованого на час смерті за адресою: м. Донецьк, вул. Куйбишева, 179/103, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши місце смерті м. Донецьк, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність ІІІ ступеня та церебральний атеросклероз ІІІ ступеня, дата смерті 13 серпня 2017 року. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3. 13 серпня 2017 року ОСОБА_3 помер, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть, однак, воно не має юридичної сили на території України. У жовтні 2017 року звернулася до Добропільського районного відділу державної реєстрації акті цивільного стану з заявою про видачу свідоцтва про смерть, але їй було відмовлено, так як форма лікарського свідоцтва про смерть не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2016 року №545. Встановлення факту має юридичне значення та необхідне для отримання дійсного за законами України свідоцтва про смерть. Вважає, що її заява підлягає задоволенню, так як видане лікарське свідоцтво про смерть є недійсним, що унеможливлює отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.
Заявниця та її представник у судове засідання не зявилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутність.
Заінтересована особа Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області у судове засідання не з'явився, просить розглянути справу без його участі, та повідомив суд про те, що у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не виявлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Заявниця є рідною сестрою померлого ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії ЯФ №030407 та свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії УД № 565417, батьками яких вказані: батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV-НО №334854, згідно якого ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу взяла прізвище «Твардовська».
На підтвердження факту смерті представником заявниці до матеріалів справи долучено: копія свідоцтва про смерть №077201, згідно якого 13.08.2017 року у Куйбишевському районі м. Донецьк у віці 70 років помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження м. Добропілля, Добропільський район, Донецька область, Україна; копія лікарського свідоцтва про смерть № 68 від 14 серпня 2017 року, відповідно до якого 13 серпня 2017 року у Куйбишевському рай оні м. Донецьк помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність ІІІ ступеня та церебральний атеросклероз ІІІ ступеня; довідка про причину смерті, відповідно до якої 13 серпня 2017 року у віці 70 років від хронічної судинно-мозкової недостатності ІІІ ступеня та церебральний атеросклероз ІІІ ступеня помер ОСОБА_3; довідка №739/02-21 від 11.10.2017 року, видана Святогорівською селищною радою, відповідно до якої поховання ОСОБА_7, який помер 13.08.2017 року, проведено на цвинтарі смт Святогорівка; висновок про ненасильницьку смерть людини за місцем проживання від 13.08.2017 року, згідно якого за адресою: АДРЕСА_1, виявлено труп ОСОБА_7, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність ІІІ ступеня та церебральний атеросклероз ІІІ ступеня.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Пунктом 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
За приписами ч.1 ст.235 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
З огляду на наведену норму закону, надані представником заявникці: копія свідоцтва про смерть №077201, згідно якого 13.08.2017 року у Куйбишевському районі м. Донецьк у віці 70 років помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження м. Добропілля, Добропільський район, Донецька область, Україна; копія лікарського свідоцтва про смерть № 68 від 14 серпня 2017 року, відповідно до якого 13 серпня 2017 року у Куйбишевському рай оні м. Донецьк помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність ІІІ ступеня та церебральний атеросклероз ІІІ ступеня; довідка про причину смерті, відповідно до якої 13 серпня 2017 року у віці 70 років від хронічної судинно-мозкової недостатності ІІІ ступеня та церебральний атеросклероз ІІІ ступеня помер ОСОБА_3; висновок про ненасильницьку смерть людини за місцем проживання від 13.08.2017 року, згідно якого за адресою: АДРЕСА_1, виявлено труп ОСОБА_7, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність ІІІ ступеня та церебральний атеросклероз ІІІ ступеня, є недійсними та не створюють правових наслідків, оскільки видані на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.
Крім цього, форма виданого медичного документа не відповідає формі, визначеній Наказом Міністерства охорони здоровя України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті» від 08.08.2006 року №545.
Втім, згідно консультативному висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.
Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.
Крім того, до заяви долучено дві ксерокопії фотографій, на яких зображено місце поховання померлої ОСОБА_3.
З урахуванням викладеного, оцінивши усі зібрані по справі докази, які у їх сукупності підтверджують факт смерті, приймаючи до уваги наявність об'єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту смерті та з метою захисту прав і свобод заявника, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті, оскільки в даному випадку це єдиний спосіб зареєструвати факт смерті та отримати свідоцтво про смерть, виданого державним органом України.
При цьому суд звертає увагу заявника на позицію Верховного суду України, викладену в п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року, згідно якої рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

У порядку ст.257-1 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. 144 Сімейного кодексу України, ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст. ст.10, 60, 212 - 215, 223, 234, 251-256, 257-1 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, представник заявника ОСОБА_2, заінтересована особа: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 13 серпня 2017 року у м. Донецьк, Україна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження судового рішення не зупиняє його виконання.

Рішення ухвалено, оформлено і підписано в нарадчій кімнаті суддею.

Суддя А.М. Левченко

01.11.2017