Справа № 581/766/17
Провадження № 2-о/581/63/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2017 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Русанівська сільська рада Липоводолинського району Сумської області,

про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просив суд встановити факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 15 квітня 1993 року, є його рідним батьком.

Заяву обгрунтовує тим, що 15 квітня 1993 року в с.Русанівка Липоводолинського району помер ОСОБА_2 Від працівників товариства, яке обробляє землі сільськогосподарського призначення, він дізнався, що ОСОБА_2 за життя володів майновими правами на земельну частку (пай) та мав відповідний сертифікат, який він отримав у сільській раді після його виготолення та володів ним після смерті батька.

У його свідоцтві про народження графа «батько» містить лише запис «Микола». Зазначена обставина пояснюється тим, що його матір не перебувала у шлюбі з його батьком та вони ніколи не проживали разом. Батько проживав з іншою жінкою, яка померла раніше від нього, спільних дітей вони не мали.

За життя батько визнавав його як сина та підтримував з ним родинні відносини, про що можуть вказати свідки.

У судовому засіданні заявник та його предствник ОСОБА_3 підтримали подану заяву.

Заявник ОСОБА_1 у суді повідомив, що між ним та ОСОБА_2 із самого його дитинства були відносини, як батька й сина. Він завжди називав його батьком, а ОСОБА_2 називав його сином, хоча разом вони ніколи не проживали. Батько ніколи не ставив під сумнів їх родинні відносини, окільки вони були дуже схожими між собою.

Представники заінтересованої особи до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїй заяві просили розглядати справу без їхньої присутності, проти задоволення заяви не заперечували.

Свідок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у судовому засіданні повідомив, що знає заявника із 1955 року, ще зі школи. Вони разом народилися, виросли та проживають у с. Русанівка. Разом із заявником він працював у одній бригаді більше 30 років та достовірно знає, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, оскільки вони схожі між собою, та на ОСОБА_2 схожі навіть діти заявника (його онуки). Крім того, він особисто чув, як ОСОБА_2 називав заявника сином, а заявник його батьком.

Свідок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у суді також вказав, що знає заявника із самого свого народження. Вказав, що він та всі у с. Русанівка знають, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, оскільки вони схожі між собою. Підтвердив той факт, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1

Заслухваши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Із свідоцтва про народження заявника вбачається, що ОСОБА_1, народився 28 лютого 1949 року у с. Русанівка, його матірю записана ОСОБА_6, а у графі батько зазначено лише імя «Микола» (а.с.5).

22 травня 1996 року ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України (а.с.4).

15 квітня 1993 року у с.Русанівка Липоводолинського району помер ОСОБА_2, про що мається свідоцтво про смерть серії ІІ-БП №427458 від 16 квітня 1993 року (а.с.7).

Із копії погосподарської книги за 1983-1985 рр. вбачається, що ОСОБА_2 проживав разом із ОСОБА_7, яка 01 липня 1992 року померла, про що мається копія актового запису про смерть.

12 липня 1996 року на імя ОСОБА_2 виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) (серія СМ №0083993), належний йому як члену КСП «МИР» (а.с.6).

Із довідки Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті проживав ІНФОРМАЦІЯ_4 один. Заповіт від імені ОСОБА_2 цією сільрадою не посвідчувався (а.с.8).

За даними Липоводолинської державної нотаріальної контори від 27 жовтня 2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, спадкоємці за її прийняттям не зверталися, відомості про прийняття спадщини особами, які постійно на час смерті спадкодавця проживали разом з ним та вважаються такими, що прийняли спадщину відсутні, заповіт від імені померлого не посвідчувався.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звернутись до суду із заявою про встановлення факту за правилами окремого провадження особа вправі лише у випадку, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведеності певних фактів.

Положеннями пунктів 3, 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 надані розяснення, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

ОСОБА_5 вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_1, він народився 28 лютого 1949 року у с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області і його батьком записаний ОСОБА_2, що відповідало чинним на час народження заявника положенням ст. 2 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 31 травня 1926 року, згідно з яким при реєстрації в органах запису актів громадянського стану народження дитини від матері, яка не перебуває в зареєстрованому шлюбі, дитина записується за прізвищем матері з присвоєнням їй по-батькові за вказівкою матері.

Із огляду на вищенаведену норму права, заповнення графи «Батько» у актовому записі про народження дитини взагалі не передбачалося.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі письмові докази, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що даний факт, має юридичне значення, інших спадкоємці крім ОСОБА_1 відсутні, а тому суд вважає можливим встановити факт того, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1

Керуючись ст. 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2, який помер 15 квітня 1993 року, є батьком ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Сізов