АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1789/17 Справа № 205/2636/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нижний А. В. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просила зобов'язати відповідача усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні домоволодінням АДРЕСА_1, шляхом допуску до нього та надання їй екземпляру ключів від вхідних дверей та воріт зазначеного домоволодіння, а також вселити до вказаного будинку, посилаючись на те, що вона є власником 1/2 частини спірного домоволодіння, проте інший співвласник, відповідач, не допускає її до будинку чим порушує її право користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено та ухвалено: зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні домоволодінням АДРЕСА_1, шляхом допуску позивача до цього домоволодіння та надання ОСОБА_3І, екземпляру ключів від вхідних дверей та воріт зазначеного домоволодіння; вселити ОСОБА_3 у домоволодіння № 316, розташоване по вул. Братів Трофімових у м. Дніпропетровську, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 42658823 від 21 серпня 2015 року ОСОБА_3 є власником 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачу в користуванні, розпорядженні та проживанні в спірному будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та в статті 321 Цивільного кодексу України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках, встановлених законом.

Закріплений в нормативно-правових актах принцип непорушності права приватної власності означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовно виходив з того, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю, тобто вчинені дії які порушують права позивача на проживання та користування спірною частиною будинку, а також відповідачем заперечується право користування позивачем вищевказаним будинком, а тому відповідно до вимог ст.ст. 321, 391 ЦК Уцкраїни та ст. 150 ЖК України правильно вселив позивача у спірний будинок, зобов'язавши відповідача не чинити перешкоди в користуванні і розпорядженні позивачем в цьому.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те що вона жодних перешкод позивачу у користуванні спірної частини будинку не вичняє, а також те що інша частина вказаного будинку належить її дочці ОСОБА_4, а тому вона й повинна відповідати за цим позовом, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як було встановлено в судовому засіданні саме відповідачка, яка у вказаному домоволодінні проживає та яка є сестрою позивача, чинить перешкоди позивачу у користуванні будинком шляхом не допуску позивача до будинку, що також підтверджується зверненням позивача до правоохоронних органів з метою припинення протиправних дій з боку відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки ці доводи зводяться до переоцінки доказів та незгодою з рішенням суду, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або його зміни.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова