Справа № 415/6056/17
Провадження № 2-о/415/708/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Шевченко М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 Мисир огли звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Луганської області, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України, в місті Лисичанську, Луганської області в період з 14 січня 1993 року по теперішній час.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без дотримання вимог, встановлених ст. 258 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено : 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

З урахуванням викладеного, законодавець в ст.258 ЦПК України зазначив спеціальні вимоги до заяви про встановлення факту, які фактично зобов'язують заявника на стадії відкриття провадження у справі надати докази на підтвердження того, що такий факт ним не може бути встановлений іншим шляхом.

До того ж, в порушення ч.2 ст.256 ЦПК України, до заяви не додано докази на підтвердження наявності письмового рішення про відмову Управління Державної міграційної служби України в Луганській області у оформленні належності ОСОБА_1 до громадянства України. Надана заявником копія листа-відповіді УДМСУ у Луганській області носить розяснювальний характер і за своєю суттю не є відмовою в оформленні набуття громадянства, оскільки містить розяснення, що у разі подачі до територіального підрозділу ДМС необхідних документів, питання буде вирішено у встановлені законодавством строки.

Крім того, в порушення вимг п.3 ч.1 ст.258 ЦПК України, заява не містить посилання на докази, що підтверджують факт проживання ОСОБА_1 на території Українив період з 14 січня 1993 року по теперішній час.

За таких обставин, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Луганської області підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків. В іншому випадку заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Керуючись ст.ст. 119-121, 208-210 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Луганської області залишити без руху, про що сповістити заявника, надавши йому час для усунення зазначених недоліків пятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Розяснити, що у випадку не усунення зазначених недоліків, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.О.Шевченко