Справа № 344/4503/16-ц
Провадження № 2/344/2756/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді: Островського Л.Є.

за участю секретарів: Гули Р.М., Підхомної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про стягнення коштів, сплачених за комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території, та моральної шкоди, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про стягнення коштів, сплачених за комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території, та моральної шкоди, мотивуюти тим, що є наймачем квартири № 18 по вул.Набережна ім. Стефаника, 18 в м.Івано-Франківську на підставі ордеру від 17.01.1969 року. Користування жилим приміщенням здійснюється згідно договору найму житлового приміщення від 05.01.1974 року. Зазначена квартира не приватизована та відноситься до державного житлового фонду. Окрім нього у даній квартирі зареєстровані: син ОСОБА_6, невістка ОСОБА_2, внуки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дочка ОСОБА_3, внуки ОСОБА_4, ОСОБА_5. Також ту даній квартирі була зареєстрована та проживала ОСОБА_9, яка померла 22.12.2015 року.

Статтями 64, 66-68 ЖК України передбачено, що наймач та члени його сім'ї, які проживають разом з ним користуються рівними правами та несуть всі обов'язки, які випливають з договору найму житлового приміщення. Плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Проте відповідачі обов'язок по утриманню житла не виконують. Роками не сплачують комунальні послуги. Відносно користуваня даною квартирою тривав спір. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.09.2015 року задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в частині їх вселення в квартиру № 18 по вул.Набережна ім. Стефаника, 18 в м.Івано-Франківську. Ухвалами апеляційної та касаційної інстанції рішення суду від 17.09.2015 року залишено без змін. На підставі акту державного виконавця від 02.02.2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вселено у квартиру № 18 по вул. Набережна ім. Стефаника, 18 в м.Івано-Франківську та передано ключі від квартири. Протягом усього часу спору відповідачі не були позбавлені обов'язку брати участь у витратах по утриманню майна та сплаті комунальних послуг. Позивач самостійно здійснював оплату комунальних послуг. А тому у період з березня 2013 року по березень 2016 року з урахуванняс строків позовної давності позивачем сплачено кошти за комунальними платежами, з кількості 9 прописаних в квартирі осіб за період березня 2013 року по грудень 2015 року ( з урахуванням померлої 22.12.2015 року ОСОБА_9Т.) та з кількості 8 прописаних осіб за період 01 лютого 2016 року, а саме: за опалення 5 249, 71 грн., ( на одну особу це 587,77 грн.), за вивезення побутових відходів 1050, 10 грн., ( на одну особу це 117,57 грн.), за утримання будинку та прибудинкової території (квартплата) 1415, 38 грн. ( на одну особу це 158, 43 грн.). Всього на загальну суму 7715,19 грн. ( на одну особу це 863, 77 грн.). Вважає, що з відповідачів підлягають стягненню кошти за надані послуги за період з березня 2013 року по березень 2016 року у сумі 2591,31 грн. Крім того, позивач вважає, що такими діями відповідачів йому була спричинена моральна шкода розмір якої на його думку становить 1 500 грн. Просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів на його користь 2591,31 грн., як сплачені кошти за комунальними платежами за період з березня 2013 року по березень 2016 року, моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 13 липня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради.

Позивач та його представник у судовому засідання позовні вимоги підтримали по мотивах викладених у позовній заяві, просили позов задоволити в повному обсязі. В судове засідання 20.09.2017 року позивач не прибув, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задоволити.

Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд у задоволенні позову відмовити, вважаючи позовні вимоги безпідставними.

Представник Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

05 січня 1974 року з ОСОБА_1 був укладений договір найму житлового приміщення у будинках місцевих ОСОБА_10 депутатів трудящих, державних підприємств і установ. Кооперативних і громадських організацій Української РСР (а.с.5-6).

17.01.1969 року ОСОБА_1 отримав ордер на право вселення в трьокімнатну квартиру № 18 по вул. Набережна ім. Стефаника, 18 в м.Івано-Франківську. При цьому квартира надана на склад сімєї із 6 осіб: ОСОБА_1 - основний квартиронаймач, ОСОБА_11 - дружина, ОСОБА_6, ОСОБА_12 - сини, ОСОБА_13 -- дочка та ОСОБА_10 - мати (а.с.7).

Згідно довідки КП Єдиний розрахунковий центр від 02.02.2016 року № 02-02/356 про склад сім'ї у квартирі № 18 по вул. Набережна ім. Стефаника, 18 в м.Івано-Франківську зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_4 (а.с.22).

Між ОСОБА_1 та ДП Автоколона 2222 був укладений типовий договір на вивіз та захоронення твердих побутових відходів та договір про надання послуг з вивезення побутових відходів (а.с.9,10-11). Крім того між позивачем та КП Єдиний розрахунковий центр укладений договір № 02-05/225 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.11а-16).

Стаття 129 Конституції України передбачає, що одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 162 Житлового кодексу України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно частини першої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою (частина четверта статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Частиною четвертою статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власність зобов'язує.

Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Частина друга статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначає, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках, які відповідно до пункту 2 частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» складаються з прибирання внутрішньобудинкових приміщень та території, санітарно-технічного обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточного ремонту, вивезенню побутових відходів, тощо.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачені права та обов'язки споживача, зокрема, споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 64,65 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживаютьразом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї. Які проживають з ним не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Як встановлено під час провадження по справі з 2008 року між сторонами існує спір щодо права користування квартирою № 18 по вул. Набережна ім. Стефаника, 18 в м.Івано-Франківську.

Згідно акту державного виконавця від 02 лютого 2016 року державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ при примусовому виконанні виданого Івано-Франківським міським судом виконавчого листа № 344/4564/2015 вселено ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 у вказану вище квартиру.

Відповідачі мають право на користування спірним житлом, однак внаслідок конфліктних ситуацій із позивачем у квартирі не проживають внаслідок неможливості доступу до квартири. З приводу порушення житлових прав у зв'язку із чиненням перешкод у користуванні житловим приміщенням ОСОБА_3 неодноразово зверталася до правоохоронних органів, що підтверджується матеріалами справи.

Отже відповідачі позбавлені права користування згаданою вище квартирою і відповідно сплачувати комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Тому позовна вимога про стягнення коштів, сплачених за комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території не підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то частина перша статті 1167 Цивільного кодексу України встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин першої-другої статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під час провадження по справі позивачем не було надано на розгляд суду належних і допустимих доказів, що саме йому винними діями відповідачів було заподіяна моральна шкода. Тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити

На підставі ст.129 Конституції України, ст.ст. 23, 319, 322,1167 ЦК України, ст.ст. 64, 65, 162, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст.ст. 10,11, 57,58, 60, 208, 209, 212-215 -218 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про стягнення коштів, сплачених за комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Л.Є. Островський