Справа № 226/968/17
Справа № 226/968/17
Провадження № 2/226/395/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирнограді Донеіької області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_1.), яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого вказав, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належить йому на підставі договору дарування від 30.06.2006, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області, реєстровий № 3320. У вказаному будинку з 26.04.2005 зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_1 (нині ОСОБА_1), шлюб з якою розірвано 06.07.2011. Остання у спірному будинку не проживає та не користується вказаним житловим приміщенням з 2009 року до теперішнього часу. Особисті речі ОСОБА_1 в будинку відсутні, зацікавленості у користуванні житловим приміщенням вона не виказує, земельний податок та комунальні послуги не сплачує. Остання постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2. Також, у вказаному будинку з 26.04.2005 зареєстрований неповнолітній син відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Останній постійно проживає з матір'ю за вищевказаною адресою, у спірному будинку не проживає та не користується вказаним житловим приміщенням з 2009 року до теперішнього часу. Особисті речі ОСОБА_5 в будинку відсутні, зацікавленості в користуванні житловим приміщенням він не виказує. Також, у вказаному будинку з 08.03.1994 зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_6 Останній у спірному будинку не проживає та не користується вказаним житловим приміщенням з 2006 року до теперішнього часу. Особисті речі відповідача ОСОБА_6 в будинку відсутні, зацікавленості в користуванні житловим приміщенням він не виказує, земельний податок та комунальні послуги не сплачує, місце перебування останнього йому невідоме. Останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_6 є спірний житловий будинок. Також, у вказаному будинку з 03.04.2013 зареєстровані відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які в ньому не проживає та не користується вказаним житловим приміщенням з 2013 року до теперішнього часу, їх особисті речі в будинку відсутні, зацікавленості в користуванні житловим приміщенням вони не виказують, земельний податок та комунальні послуги не сплачують, місце перебування останніх йому невідоме. Наявність реєстрації відповідачів у належному йому будинку перешкоджає реалізації його права власності на житло. Тому позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до цивільно-процесуального законодавства.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради ОСОБА_2 у судовому засіданні просила вирішити справу на розсуд суду.

Заслухавши позивача, третю особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3, належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області 30.06.2009, реєстровий номер 3320, що підтверджується вказаним договором, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Бюро технічної інвентаризації м.Димитров, Витягом з Державного реєстру правочинів, сформованого станом на 30.06.2009 (а.с.6, 7, 8). У суді позиач пояснив, що вказаний будинок йому подарував дідусь ОСОБА_9, який шість років тому помер.

Позивач ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, який було розірвано 06.07.2011, що встановлено на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5).

Згідно з записами із домової книги за адресою: АДРЕСА_4, зареєстровані: з 12.06.2002 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 26.04.2005 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 03.04.2013 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 03.04.2013 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, з 07.11.2016 року позивач ОСОБА_3, що також підтверджується довідками координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград та виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 21.06.2017, 11.07.2017, 27.07.2017 (а.с.9-15, 31, 34, 41, 88, 89, 90).

Відповідно до актів координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 11.04.2017, від 25.04.2017, виготовлених представником комітету за участю мешканців-сусідів, ОСОБА_1 та її сини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, з 2009 року по день складання акту за адресою: АДРЕСА_4, не проживають (а.с.16, 17).

Згідно з актом координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 11.04.2017, виготовленим представником комітету за участю мешканців-сусідів, відповідач ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 2013 року по день складання акту за адресою: АДРЕСА_4, не проживають (а.с.18). У суді позивач пояснив, що вказані особи не є членами його сім'ї, ОСОБА_11 - його знайомий, а ОСОБА_8 - співмешканка ОСОБА_11 Він їх зареєстрував у себе за їх проханням, щоб не платити за гуртожиток.

Згідно з актом координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 11.04.2017, виготовленим представником комітету за участю мешканців-сусідів, відповідач ОСОБА_6 з 2006 року по день складання акту за адресою: АДРЕСА_4, не проживає (а.с.19). У суді позивач пояснив, що ОСОБА_6 - рідний брат його бабусі. На час набуття ним власності на спірний будинок ОСОБА_6 в ньому не проживав.

Факт непроживання відповідачів у житловому приміщенні позивача у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Так, свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_3, мешкаючи поряд з ним по АДРЕСА_5. ОСОБА_3 з народження проживав зі своїми бабусею та дідусем у будинку АДРЕСА_6 Першою померла бабуся, потім дідусь. Також у позивача була сім'я: дружина зі своїм сином, потім народилася сумісна дитина - син. Дружина з дітьми вже давно не мешкає у будинку ОСОБА_3 Вона бачила її в м.Мирнограді вже з третьою дитиною. Зараз ОСОБА_3 проживає у будинку один. Окрім вказаних осіб, з ним ніхто більше не проживав.

Свідок ОСОБА_12 надав суду аналогічні пояснення, додавши, що колишня дружина позивача ОСОБА_14 понад пять років не мешкає з ОСОБА_3 Після того як вони розійшлися, жінка стала проживати з іншим чоловіком. Йому достеменно було відомо, що жінка мешкала за адресою: АДРЕСА_7, так як раніше він працював у таксі. З часу, коли дружина з дітьми покинула ОСОБА_3, останній весь час мешкає один.

Відповідно до актового запису про шлюб від 11.06.2014 № 198, складеного Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1. з 11.06.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_15 (а.с.100, 103).

Відповідно до інформації Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області від 01.08.2017 у відділі за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про смерть відповідача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.102).

Відповідно до інформації виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 18.10.2017 відповідач ОСОБА_1 разом зі своїми дітьми: неповнолітнім ОСОБА_5 та малолітніми ОСОБА_10, ОСОБА_16 проживає без реєстрації в с.Андріящівка Балтського району Одеської області у будинку своєї матері. Діти ОСОБА_10 та ОСОБА_16 навчаються в Бензарівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів імені Т.П.Боднар Балтської міської ради. ОСОБА_5 ніде не навчається.

Відповідно до довідки загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Мирноградської міської ради від 03.10.2017 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у 2016-2017 навчальному році отримав повну загальну освіту.

Відповідно до довідок Бендзарівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Т.П.Боднар Балтської міської ради Одеської області від 27.09.2017 ОСОБА_10 є учнем 7 класу, а ОСОБА_16 - ученицею 1 класу вказаного навчального закладу.

Відповідно до довідки Балтської міської ради Одеської області від 17.10.2017 ОСОБА_1 проживає в с.Андріящівка Балтського району Одеської області в будинку своєї матері разом зі своїми дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_10.

За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.150 ЖК України, ч. 1 ст.319 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, власник майна у відповідності до вимог ст.391 ЦК має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 405 ЦК України визначені права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням.

За чинним житловим законодавством членами сім'ї власника житлового приміщення визнаються дружина, чоловік, їх діти, батьки та інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство (ч.2 ст.64 ЖК України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 та її повнолітній син ОСОБА_5 зареєстровані за адресою домоволодіння позивача, належного йому на праві приватної власності, у якості повнолітніх членів його сім'ї та не є співвласниками спірної житлової площі.

Також судом достовірно встановлено, що відповідач та її неповнолітній син не мешкають у житловому приміщенні позивача за вищевказаною адресою з 2009 року по теперішній час, постійно мешкають в с.Андріящівка Балтського району Одеської області.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З'ясовуючи причини відсутності відповідача та її сина понад встановлені строки на спірній житловій площі, суд не знайшов, що вони були поважні. Це підтверджується також і тою обставиною, що ОСОБА_1 після розірвання з позивачем у 2011 році шлюбу уклала новий шлюб у 2014 році з ОСОБА_15

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що будь-яких договорів щодо користування будинком позивача між сторонами не встановлено, як і не встановлено прояви відповідача інтересу до вказаного житла понад один рік, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно за ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання особи від 10 до 14 років є місце проживання її батьків або одного з них.

За приписами ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.

Оскільки неповнолітня дитина вибула разом з матір'ю на інше місце проживання, право користування спірним жилим приміщенням, у якому вона проживала і була зареєстрована разом з матір'ю, також за нею не зберігається.

Судом встановлено, що право власності на вищевказаний житловий будинок позивач ОСОБА_3 набув після того, як відповідач ОСОБА_6 вже був зареєстрований у спірному житловому приміщенні в якості члену сім'ї попереднього власника вказаного житлового приміщення ОСОБА_9, який подарував спірний будинок позивачу.

Частина 4 ст.156 ЖК УРСР передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири), при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Отже, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Враховуючи вищенаведене та те, що відбувся перехід прав і обов'язків попереднього власника будинку до нового власника, у зв'язку з чим збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника припиняється незалежно від терміну і причини їх непроживання за місцем реєстрації, будь-яких інших домовленостей між сторонами щодо користування спірним житловим приміщенням відсутні, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування жлим приміщенням, підлягають задоволенню.

Також судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не мешкають у житловому приміщенні позивача за вищевказаною адресою з 2013 року по теперішній час, не є його членами сім'ї, будь-яких договорів щодо користування будинком позивача з останнім не укладали.

Тому, з огляду на ст.386 ЦК України вимоги позивача про визнання відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.150, 156 СК України, ст.ст.29, 386, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215, 226, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_16, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_13, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_14, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_15, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_8

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 23.10.2017.

Суддя Ж.Є.Редько