Ухвала

іменем україни

11 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Акант-Інвест» до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна, про визнання договорів недійсними, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Акант-Інвест» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ТОВ «Акант-Інвест» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 3 листопада 2011 року між ПАТ «АКБ «Новий» та ТОВ ВКП «Акант» було укладено кредитний договір № 1268911/К1, згідно умов якого останньому було відкрито кредитну лінію у розмірі 1 500 000 грн строком до 1 листопада 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 3 листопада 2011 року між сторонами було укладено іпотечний договір № 1269111/3-(1268911), за яким ТОВ ВКП «Акант» передало в іпотеку нерухоме майно - будівлі та споруди по вул. Ногинська, 48а у м. Дніпропетровську, на земельній ділянці площею 1,4363 га, оціночною вартістю 3 200 000 грн.

19 вересня 2012 року між ПАТ «АКБ «Новий», ТОВ ВКП «Акант» та ТОВ «Акант-Інвест» було укладено договір про заміну сторони в зобов'язанні, за яким ТОВ «Акант-Інвест» прийняло на себе всі права і обов'язки за кредитним договором від 3 листопада 2011 року № 1268911/К1.

Оскільки у ТОВ «Акант-Інвест» виникли труднощі щодо повернення залишку кредиту у розмірі 500 000 грн, то 28 листопада 2014 року між ТОВ «Акант-Інвест» та ПАТ «АКБ «Новий» було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя і договір найму будівель та споруд з правом викупу, метою яких було задоволення вимог ПАТ «АКБ «Новий» із наданням можливості ТОВ «Акант-Інвест» погашення залишку заборгованості і подальшого викупу, переданого іпотечного майна, яке і стало предметом оренди.

Однак, 12 червня 2015 року ТОВ «Акант-Інвест» отримало від ПН ДМНО Кулініч С.А. заяву ПАТ «АКБ «Новий» про дострокове розірвання договору найму будівель та споруд з правом викупу від 28 листопада 2014 року та виселення.

Разом із цим, 12 листопада 2015 року ПАТ «АКБ «Новий» уклало з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу, за яким продало останньому 1/2 частини будівель та споруд по АДРЕСА_1.

ТОВ «Акант-Інвест» просило визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 28 листопада 2014 року, визнати недійсним договір найму будівель та споруд з правом викупу від 28 листопада 2014 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 12 листопада 2015 року, визнати за ним право власності на нерухоме майно - будівлі та споруди по АДРЕСА_1, що розташовані на земельній ділянці площею 1,4363 га.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року, у задоволенні позову ТОВ «Акант-Інвест» відмовлено.

У касаційній скарзі заявникпросить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених ТОВ «Акант-Інвест» позовних вимог, оскільки останнє не надало суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про невідповідність оспорюваних договорів вимогам Закону. Виходячи із цього відсутні підстави і для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно - будівлі та споруди по АДРЕСА_1, що розташовані на земельній ділянці площею 1,4363 га.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявників є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Акант-Інвест» відхилити, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: