АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6946/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1532/К/17 суддя Бондарєва О.І.
Категорія - 34 (І) Доповідач Зубакова В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Приватне підприємство «Деонісій», про витребування майна із чужого незаконного володіння. Під час розгляду справи позивач змінив предмет та підстави позову та заявив вимогу до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що він на підставі закупочного акту від 15.11.2004 року та рішення №2 від 05.01.2005 року зборів учасників Приватного підприємства «Деонісій» є власником майна, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мерецкова, 1, а саме: огорожі з цегли, 56 погонних матерів, з середньою висотою 1,7 м., площею 95,2 кв.м., кількість цегли 10,7 тисяч; бордюрного каменя довжиною 50 м., плит дорожніх в кількості 11 шт.

Відповідач ОСОБА_2, будучи власником нерухомого майна, а саме: цегляного АПК-1, загальною площею 1 012,4 кв.м., що складає 8/10 частки комплексу будівель, розташованого по вул. Мерецкова, 1, у м. Кривому Розі, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 29.08.2012 року, перешкоджає йому в користуванні належним йому майном.

Крім того, відповідач на початку грудня 2015 року, самостійно, без отримання його дозволу, демонтував огорожу з цегли, камінь бордюрний, та привласнив плити дорожні у кількості 11 шт., чим завдав йому матеріальної шкоди.

У звязку з наведеним, на підставі ст.1166 ЦК України просив суд, стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 37100,00 грн., що становить вартість будівельних матеріалів, 487,20 грн. в рахунок відшкодування судового збору та 505,00 грн. вартості будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував доказів на підтвердження належності спірного майна саме йому, а не відповідачу та створення відповідачем перешкод у користуванні та розпорядженні ним його законному власнику, тобто йому, що є підставою для стягнення завданої матеріальної шкоди та задоволення заявлених позовних вимог. При цьому, докази про належність спірного майна відповідачу вважає неналежними, оскільки відповідач надав товарну накладну на придбання бордюрного каменя, плити дорожньої в 2012 році, тоді як спірне майно було наявне та встановлене у 2004 році.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, посвідченим 29.08.2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер 1982, набув у власність цегляний АПК-1, загальною площею 1012,4 кв.м., що складає 8/10 частки комплексу будівель, розташованих за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мерецкова, 1 (а.с. 25-26).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 28.04.2014 року, яке набрало чинності, припинено спільну часткову власність ПП «Деонісій» та ОСОБА_2, на комплекс будівель, розташованих за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мерецкова, 1; виділено ОСОБА_2 в натурі цегляний АПК-1, загальною площею 1 012,4 кв.м., що складає 8/10 часток комплексу будівель, розташованих за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мерецкова, 1 (а.с. 8-9).

Підставою звернення позивача з даним позовом стало спричинення матеріальної шкоди внаслідок демонтажу відповідачем цегляної огорожі, каменю бордюрного та привласнення плит, що, як вважає позивач, є його власністю.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог та відсутності підстав для відшкодування матеріальної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 ч.1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, за змістом наведених вимог, в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

Заявляючи позов про стягнення матеріальної шкоди, позивач ОСОБА_1 зазначив про порушення відповідачем його правомочностей власника щодо належного йому на праві власності майна - цегляної огорожі, каменю бордюрного та плит, що знаходилися за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мерецкова, 1 у звязку з демонтуванням огорожі, бордюрного каменя та привласнення плит.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для відшкодування особою майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, а саме: а) протиправна поведінка; б) шкода; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина особи, яка завдавала шкоди.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, частина 4 ст. 60 ЦПК України цієї статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, позивачем не надано суду жодних допустимих та належних доказів в підтвердження належності йому на праві власності зазначеного майна та його розміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мерецкова, 1 й відповідно доказів в підтвердження вчинення відповідачем дій з його демонтажу та привласнення, які в своїй сукупності вказували на достатність підстав для відшкодування матеріальної шкоди у відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України.

При цьому, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про доведеність належності зазначеного майна йому на підставі закупочного акту від 15.11.2004 року та рішення №2 від 05.01.2005 року зборів учасників Приватного підприємства «Деонісій», колегія суддів до уваги не приймає, оскільки за приписами ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, тоді як надані позивачем документи не є правочинами, а тому не можуть бути належними доказами в підтвердження набуття права власності на майно.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи позивача про порушення його прав як власника майна та заподіяння йому матеріальної шкоди відповідачем ґрунтуються на припущеннях, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для відшкодування на користь позивача відповідачем матеріальної шкоди, відмовивши з цих підстав в задоволенні поданого ОСОБА_1 позову.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суду не приймаються до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л ИЛ А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: