АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики та поруки, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики та поруки, одночасно подавши заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року зазначену заяву про забезпечення позову було задоволено, до вирішення спору по суті накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, в межах ціни позову, рівною 2.000.000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати заходи забезпечення позову, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду є повністю співмірними із заявленими позивачем вимогами та погодився з доводами приведеними в заяві.

Колегія суддів не може у повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставами для вжиття заходів забезпечення позову, як вбачається зі змісту ч.3 ст.151 ЦПК України, є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.5 ст.151 ЦПК України позов може забезпечуватися, крім іншого, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та порядок виконання.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що вона не має обґрунтування.

Крім того суд, не звернув увагу на той факт, що у заяві ОСОБА_3 не конкретизовано на яке саме майно відповідача слід накласти арешт, де воно знаходиться та не надано доказів належності майна відповідачу ОСОБА_2

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову не виконав вимоги передбачені ЦПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду, як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.304,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року скасувати і справу направити до того ж суду для розгляду заяви по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_5