Справа № 361/621/17
Провадження № 2/361/1153/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 жовтня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Чуксіну В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Бровари цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н, укладеним 16.04.2010 р., в сумі 35012,22 грн., в тому числі заборгованість за кредитом, відсотками, комісію та пеню, а також штраф, посилаючись на те, що сторони уклали договір, відповідач у письмовому вигляді прийняв всі умови договору, позивач видав відповідачу кредит, відповідач кредит отримав, але допустив прострочення в платежах, внаслідок чого утворилась заборгованість, на яку нарахована неустойка відповідно до умов договору.

Відповідач позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності, який на його думку пропущений позивачем, оскільки після останнього платежу по даній картці і до звернення позивача з позовом до суду пройшло більше трьох років. По суті вимог відповідач їх визнав частково, не заперечує сам факт укладення договору і отримання кредиту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки, не оспорює наявність заборгованості по кредиту, не оспорює розмір такої заборгованості, не оспорює, що умовами договору передбачено нарахування процентів за користування кредитом, але оспорює зазначену позивачем суму процентів, вважає, що за умовами договору кредит виданий під 30% річних, тому на дану суму кредиту не може бути нараховано проценти у вказаному позивачем розмірі, що у будь-якому разі при встановленій договором відсотковій ставці 30% на рік - на заборгованість по кредиту 2057,23 грн. не може бути нараховано відсотків у вказаній позивачем сумі 27011,94грн. навіть за весь вказаний позивачем період, що свідчить про застосування позивачем явно завищеної і не передбаченої договором процентної ставки і нарахування процентів на проценти та пеню, що є незаконним. Оспорює нарахування комісії, пені та штрафу, вважає, що підстав для їх нарахування і стягнення у позивача не було і дані вимоги та їх розрахунки позивачем необґрунтовані, є завищеними. Не визнає вимоги в частині стягнення пені і штрафу одночасно. Просив відмовити у позові, визнати договір розірваним та списати з нього заборгованість. Також позивач просив врахувати, що він є безробітним, його родина перебуває у скрутному матеріальному становищі, на його утриманні перебуває малолітня дитина.

Позивач надав суду письмові пояснення з приводу заперечень відповідача , в яких зазначив, що 16.04.2010 р. на підставі анкети заяви відповідача йому було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом 1500 грн., який в подальшому було збільшено до 2420 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки за договором б/н від 16.04.2010 р., відповідачу була надана картка № 423896 зі строком дії до 31.08.2014 р. і з вказаної дати розпочав перебіг строк позовної даності. Позов предявлений до суду у сіні 2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, крім того п.1.1.7.31. ОСОБА_2 і правил, на які надав письмову згоду відповідача, передбачено позовну давність 50 років. Щодо розрахунку заборгованості, зокрема, по відсоткам, то позивач ні в позовній заяві ні в письмових поясненнях не навів ніяких обґрунтувань та розрахунків, послався лише на долучення до позову розрахунку заборгованості та на виписку по рахунку, в якій відображено всі операції щодо користування кредитними коштами, погашення заборгованості та нарахування відсотків і неустойки.

Суд, дослідивши докази, дійшов наступних висновків:

16.04.2010 р. ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку», в якій зазначено, що вона разом із пам'яткою клієнта, Умовами та ОСОБА_3 надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві міститься інформація про те, що ОСОБА_1 ознайомився з Умовами та ОСОБА_3 надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, та погодився з ними. ОСОБА_1 дав згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та ОСОБА_3 надання банківських послуг і тарифами складає договір, про що свідчить його підпис в заяві.

Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Зі змісту Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць становить 2,5%, тобто 30% річних, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010р. №СП-2010-256, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п. 2.1.1.5.5. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку. Відповідно до п. 1.1.2.7 ОСОБА_2 та правил, власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно п. 2.1.1.7.6. ОСОБА_2 та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 ОСОБА_3 користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку , відкритого у банку, в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Пунктом 1.1.2.4. ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визначено, що у разі незгоди зі зміною ОСОБА_3 та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Згідно п. 1.1.3.2.3. ОСОБА_2 та правил, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 договору.

Заява (анкета) позичальника підписана відповідачем 16.04.2010р.

Надані позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг у ПриватБанку, затверджені наказом № СП-2010-256 від 05.03.2010р. Тому слід погодитись з позивачем у тому, що між ним і клієнтом (позичальником) дійсно укладено договір на умовах, передбачених у заяві-анкеті і в ОСОБА_2 та правилах надання банківських послуг, які надані позивачем суду.

Таким чином, встановлено, що між сторонами укладено договір кредиту у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку 1500 грн. з сплатою 30% річних. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць, що складає 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_1 картковий рахунок № 423896 від 19.04.2010 р. встановлено, що 23.10.2010 р. відбулась зміна кредитного ліміту ліміт збільшено до 1700 грн., 09.11.2010 р. ліміт збільшено до 2200 грн., 28.02.2011 р. ліміт збільшено до 2420 грн., 17.06.2013 р. ліміт знижено до 2060 грн., 18.06.2013 р. ліміт знижено до 2060 грн.

Факт укладення договору, його умови, користування карткою, отримання вказаної суми кредиту, відповідач не оспорює. З даного договору для відповідача - позичальника виникли певні зобовязання перед кредитором - по сплаті кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, а також неустойки у разі порушення виконання зобовязань.

Щодо строку позовної давності:

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості і виписки по рахунку останній платіж по картці (поповнення) мав місце 04.06.2013р. у сумі 400 грн. заборгованість по кредиту становить 2057,23 грн. Строк дії картки за умовами укладеного договору до 31.08.2014р. даною датою визначається кінцевий строк повернення кредиту. Позивач подав позов до суду 31.01.2017 р. Виходячи з вказаних дат суд дійшов висновку, що передбачений статтею 257 ЦК строк позовної давності позивачем не пропущений.

Крім того, умовами договору між сторонами передбачено збільшений строк позовної давності. Зокрема, п.1.1.7.31. ОСОБА_2 і правил, в редакції, що була чинною на день підписання договору, передбачено , що сторони домовились і погодились на збільшення строку позовної давності і позовна давність встановлюється в 50 років.

Відповідач дані умови договору не оспорив, зустрічних вимог з цього приводу не заявив. Вважається, що відповідач погодився на збільшення строку позовної давності, і така згода надана ним у письмовому вигляді, враховуючи підписання документів, що є складовою частиною договору приєднання, укладеного між сторонами.

Тому відсутні підстави для відмови у позові за пропуском позовної давності - як про це заявив відповідач. У звязку з цим суд розглядає позов по суті.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В наданому позивачем розрахунку вказано, що станом на 31.10.2016р. за відповідачем рахується заборгованість в сумі 35012,22 грн., зокрема: заборгованість за кредитом 2057,23грн.; заборгованість за процентами 27011,94грн., з якої: 68,70грн. несплачені проценти на поточну заборгованість, 26943,24грн. несплачені проценти на прострочену заборгованість; заборгованість за пенею та комісією 3799,61 грн.; штраф -2143,44 грн.

Заборгованість по кредиту підлягає стягненню з відповідача у вказаному розмірі, який підтверджений випискою по рахунку у сукупності з наданим розрахунком заборгованості, з якого дійсно видно, що по рахунку відповідача виникла заборгованість по кредиту, яка станом на 31.10.2016р. склала 2057,23грн. Розмір заборгованості по кредиту відповідач не оспорює.

Щодо нарахування відсотків за користування кредитом, то суд дійшов таких висновків:

Згідно наданого розрахунку заборгованості і з виписки по рахунку станом до 26.02.2013р. відповідач активно користувався даним рахунком, кредитною карткою, поповнював її, користувався кредитними коштами, сплачував їх та проценти, і станом на 26.02.2013р. відповідач не мав заборгованості по кредитним коштам, по відсоткам і по комісії. Станом на 4.06.2013р. здійснив останній платіж у розмірі 400грн., і як видно з розподілу коштів, сплачених клієнтом, вони частково пішли на погашення строкової заборгованості по відсоткам, покривши заборгованість повністю, і решта - на погашення кредиту. Після 4.06.2013р. платежів не було.

В період з 28.02.2013р. по 1.06.2013р. розмір поточної заборгованості по кредиту змінювався у сторону його зменшення, а розмір простроченої заборгованості відповідно збільшувався. У вказаний період нараховувались проценти за користування кредитом - як видно з колонки нарахування процентів на поточну заборгованість за кредитом з0астосована ставка на той період 30% на рік, або 2,5% на місяць, що відповідає умовам договору і зокрема заяві-анкеті позичальника. Розрахунки процентів наведені, є адекватними, не оспорюються в цій частині відповідачем, і судом приймаються як такі, що є достовірними, обґрунтованими і відповідаючими умовам договору. Як видно з розрахунку, 22.05.2013р. сплатив 400грн., в тому числі сплатив строкову заборгованість по відсоткам, нарахованим на вказану дату. 4.06.2013р. відповідач сплатив 400грн., якими сплачено, в тому числі проценти за користування кредитними коштами, нарахованими на вказану дату. Таким чином, слід вважати, що станом на 4.06.2013р. відповідачем проценти були сплачені, і підстав для повторного чи додаткового нарахування та стягнення процентів за вказаний період суд не вбачає.

Як видно з розрахунку,- в період з 17.06.2013р. відповідач ніяких платежів не здійснював, і з даної дати мав прострочену заборгованість по кредиту і не сплачені відсотки за користування кредитними коштами у вказаний період. Тому є підстави для нарахування і стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами у вказаний період за передбаченою умовами договору процентною ставкою 30%, яка не змінювалась у вказаний період, як це видно з наданого розрахунку заборгованості і з виписки по рахунку.

За умовами договору передбачено обовязок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом, такі умови договору відповідають вимогам закону. Тому є підстави для стягнення процентів і відсутні підстави для відмови в цій частині позовних вимог повністю. Дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню підлягають відсотки за користування кредитом. При цьому суд виходить з умов договору, передбаченої відсоткової ставки, передбаченого права позивача підвищувати відсоткову ставку у випадку прострочення боржника, що не суперечить вимогам ст.1056, ст.1056-1 ЦК України, але при цьому враховує і вимоги ст.156-1 щодо обовязковості визначення в договорі максимального розміру збільшення процентної ставки у разі застосування в договорі змінюваної процентної ставки.

Згідно п.2.1.1.12.6 ОСОБА_2 та правил… , - за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 днів на рік, якщо не інше не передбачено умовами договору. Відповідач не оспорив право позивача на зміну процентної ставки - в межах умов договору і в тій частині, що відповідає закону, і не оспорив вказані у розрахунку процентні ставки.

Таким чином, підлягають стягненню проценти за користування кредитним коштами у вказаний період за наступним розрахунком:

Згідно нарахованим і відображеним у колонці нарахування процентів (у вказаному періоді) за підсумком сума нарахованих і несплачених процентів за період з 17.06.2013р. (строкова заборгованість по кредиту 2022,40грн., прострочена 54,83грн., всього 2057,23грн.) і по 5.04.2014р. (строкова сума кредиту 1127,70грн. , прострочена 929,53грн., всього 2057, 23грн.) становить 440,50грн. Дана заборгованість по відсоткам підлягає стягненню.

Згідно даним з розрахунку заборгованість по кредиту станом на 30.04.2014р. становила: строкова 1111,95грн. , прострочена 945,28грн., всього 2057,23грн. Дана сума заборгованості по кредиту є незмінною протягом всього періоду до 31.10.2016р. (день, на який зроблено кінцеві розрахунки).

Позивач має право нараховувати проценти за користування кредитними коштами; за умовами договору проценти нараховуються на залишок по кредиту. Проценти нараховуються за ставкою, передбаченою умовами договору за формулою нарахування процентів, передбаченою умовами договору п. 2.1.1.12.6., за якою сума кредиту, на який нараховуються відсотки, ділиться на 360 днів (у одному році) множиться на кількість днів користування кредитними коштами, і множиться на застосовувану процентну ставку. Як видно з наданого розрахунку і виписки по рахунку, сума кредиту,н а яку нараховуються відсотки , - 2057,23грн.

Застосовуючи передбачені умовами договору процентні ставки, розрахунок процентів має бути таким: з 30.04.2014р. по 31.08.2014р. ставка 30% річних, або 2,5% на місяць;

2057,23грн. (кредит) : 360 днів (рік) х 123 дні (4 місяці) х 30% = 210,86грн.

з 01.09.2014р. по 31.03.2015р. ставка 34,8% річних, або 2,9% на місяць;

2057,23грн. : 360 х 212 днів (7 місяців) х 34,8% = 421,60грн.

з 01.04.2015р. по 31.10.2016р. ставка 43,2% річних, або 3,6% на місяць;

2057,23грн. : 360 х 579 днів (19 місяців) х 43,2% = 1429,36грн.

Всього нараховано процентів: 440,50грн.+210,86+ 421,60грн.+1429,36грн. = 2502,32грн.

(Для порівняння правильності такого розрахунку методом звичайних арифметичних дій:

2057,23грн. х 2,5% х 4 міс. = 205,72грн.

2057,23грн. х 2,9% х 7 міс. = 417,62грн.

2057,23грн. х 3,6% х 19 міс. = 1407,14 грн.).

Щодо стягнення процентів у вказаному у позовній заяві розмірі, то суд дані розміри заборгованості про процентам вважає недоведеними, не обєктивними і такими, що не відповідають умовам договору і вимогам законодавства, що регулює дані правовідносини. Принаймні обґрунтованості і правильності такого розрахунку і нарахування процентів саме у такому розмірі позивач не довів, не зважаючи на неодноразові перерви у судовому засіданні з наданням для цього часу. При цьому суд виходить з наступного:

Виходячи з умов договору, і з вимог закону, що регулює дані правовідносини, за договором позики (кредиту) проценти нараховуються за користування кредитом, тобто на кредитні кошти, і не передбачено законом нарахування процентів на проценти, на пеню та на інші обумовлені договором платежі, в тому числі і у разі їх прострочення, оскільки за такі порушення умов договору як прострочення виконання грошового зобовязання закону передбачає інші наслідки, зокрема право на дострокове стягнення кредиту, а також неустойку.

Суд погоджується з відповідачем у тому, що з наданого розрахунку заборгованості по процентам (враховуючи суму кредиту 2057,23грн., і розмір нарахованих за період з червня 2013 року по жовтень 2016р. процентів на суму 27011грн.) можна дійти єдиного логічного висновку, що в даному розрахунку в дійсності застосована не передбачена умовами договору і явно завищена процентна ставка та/або нарахування процентів не лише на кредитні кошти (як передбачено законом), а і на інші суми (зокрема на проценти, пеню, комісію).

Позивач логічних, обєктивних і зрозумілих пояснень, обґрунтувань і розрахунків, з яких би вбачалась дійсно застосована процентна ставка, сума кредитних коштів, на які нараховуються проценти, тощо, - не надав. Тому суд виходить лише з поданих доказів. А згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України саме позивач зобовязаний обґрунтувати і довести позовні вимоги, обставини, на які він посилається і надати належні, достовірні докази на підтвердження таких обставин, і законом не передбачено перекладення на відповідача обовязку по спростуванню наданих позивачем відомостей, не підтверджених доказами, які б достовірно доказували такі обставини.

Наданий позивачем розрахунок, тобто документ, створений представником позивача, який не містить у собі достатньої інформації , необхідної для перевірки достовірності і правильності відомостей, зазначених у ньому, ні який з даним причин оспорюється другою стороною, враховуючи принцип диспозитивності і рівності сторін перед судом, - такий документ не може прийматись судом безумовно і підлягає дослідженню та аналізу. Проаналізувавши наданий розрахунок заборгованості (по процентам), надану виписку по рахунку , проаналізувавши умови договору і їх відповідність вимогам закону, що регулює дані правовідносини, суд погоджується з відповідачем у тому, що наданий розрахунок не відповідає умовам договору щодо застосованих відсоткових ставок, розрахунок не відповідає зазначеним у ньому відсотковим ставкам (в тому числі підвищеним), і такий розрахунок суперечить вимогам закону щодо нарахування процентів за користування кредитом що передбачає нарахування процентів на суму кредиту (у даному випадку за умовами договору - на залишок по тілу кредиту).

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості по процентам у тій сумі, в якій просить позивач. Дана сума проценті необґрунтована, не доведена, явно завищена, не відповідає умовам договору і закону.

Оскільки умовами договору між сторонами передбачено конкретну формулу нарахування відсотків, суд , вирішуючи питання про стягнення заборгованості по відсоткам, бере до уваги суму, вираховану за вказаною формулою. Тобто стягненню з відповідача на користь позивача за даним договором підлягають відсотки в розмірі 340,69грн.

Підстав для звільнення відповідача від сплати відсотків суд не вбачає.

Позов в цій частині вимог підлягає частковому задоволенню.

Щодо наявності заборгованості по комісії:

Дані нарахування і вид платежу передбачений умовами договору між сторонами, згідно вказаних ОСОБА_2 і правил… передбачена комісія (плата) за обслуговування кредитної картки і здійснених по ній транзакцій, з зазначенням мінімального розміру такої комісії (50, 100грн.) Дані умови договору відповідачем не оспорені. Відповідачем не оспорені і надані розрахунки комісії. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахування комісії відповідач не навів. Тому є підстави для стягнення комісії з відповідача у вказаному в розрахунку розмірі.

Відповідач послався на те, що вказана сума у позові і у відповідній графі розрахунку зазначена як заборгованість по пені та комісії. Разом з тим, як видно з остаточного розрахунку, зазначеного в кінці наданого розрахунку заборгованості - дана сума зазначена як заборгованість по комісії. Крім того, проаналізувавши нарахування даних платежів, з них видно, що вони не є пенею, яка нараховується у відсотках до суми простроченого платежу, тобто має бути змінною сумою, і за своєю природою та підставою нарахування є саме передбаченою Умовами договору комісією (платою за обслуговування, комісія за моніторинг неактивної карти, комісія за транзакцію по рахунку у розмірі 50грн., 100грн. Тому вказана сума судом розглядається як комісія. Дана сума (3799,61грн. ) підлягає стягненню.

Щодо вимог про стягнення штрафу, то вони підлягають частковому задоволенню:

Так, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Оскільки вказана неустойка передбачена умовами договору, і подія, яка є підставою для нарахування вказаного виду неустойки (штрафу), наступила у звязку з простроченням боржником виконання грошового зобовязання на строк, зазначений договором, то є підстави для нарахування штрафу в розмірі та на умовах, передбачених договором. Штраф розрахований позивачем одноразово, що відповідає умовам договору. Штраф за умовами договору складається з фіксованої (незмінної) частини 500грн. і з його відсоткової частини у розмірі 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії (п.2.1.1.7.6.Умов і правил…). Такі умови договору не суперечать закону, що регулює спірні правовідносини.

Вказана позивачем сума штрафу нарахована з суми заборгованості, зазначеної у позові. Оскільки судом встановлена необґрунтованість даної суми і відсутність заборгованості у вказаному позивачем загальному розмірі, то вказана частина штрафу має бути перерахована, виходячи з тої суми заборгованості, яку визнає суд:

Борг по кредиту: 2057,23грн., борг по відсоткам: 2502,32грн., борг по комісії: 3799,61грн., всього 8359,16грн.; 5% від даної суми становить 417,96грн. Таким чином, підлягає стягненню штраф: 500грн. (фіксована частина) + 417,96грн. (відсоткова частина) = 917,96грн. (всього).

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, і стягненню з відповідача за даним договором підлягає сума заборгованості: 2057,23грн. (кредит) + 2502,32грн. (відсотки) + 3799,61грн. (комісія) + 917,96грн. (штраф) = 9277,12 (всього).

Враховуючи, що позов задовольняється судом частково, то судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, підлягають у відповідності до ст.88 ЦПК частковому задоволенню, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Ціна позову 35012,22грн.; задоволено повні вимоги в сумі 9277,12грн., тобто на 26,5%. Сплачено судовий збір 1600грн., підлягає відшкодуванню судовий збір (судові витрати) в розмірі 26,5%, тобто в сумі 424грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 550, 611, 615, 617, 627, 629, 631, 638, 639, 631, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 223,294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16.04.2010р.: заборгованість за кредитом: 2057,23грн., за відсотками 2502,32грн., по комісії 3799,61грн., штраф 917,96грн., всього за договором 9277,12 грн., на відшкодування судових витрат 424грн., всього стягнути 9701,12грн. (девять тисяч сімсот одну гривню 12 копійок).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення, особою, у відсутності якої рішення проголошено - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В. Селезньова