Справа № 750/1969/17
Провадження № 4-с/750/36/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.

при секретарі Примак Т.В.,

за участю представника заявника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулась до суду зі скаргою та просить поновити строк для подання скарги на постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 від 10.03.2010 року, визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 від 10.03.2010 року, ВП №18148096 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 31 817,96 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 знаходиться зведене виконавче провадження № 23680824 (664А/2), до складу якого входив виконавчий лист № 2 -3844/09 від 01.09.2009 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» 318 178, 57 грн., який виданий Деснянським районним судом м. Чернігова. Зазначений виконавчий документ повернуто ПАТ «Дельта Банк» на підставі відповідної заяви постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.03.2015 року. У вказаній вище постанові зазначено, що виконавче провадження підлягає завершенню, а постанова про стягнення виконавчого збору виділенню в окреме виконавче провадження. Враховуючи те, що заявнику не було відомо про наявність постанови про стягнення з неї виконавчого збору у розмірі 31 817, 86 грн., представник її інтересів ОСОБА_5 08.02.2017 р. ознайомився з матеріалами зведеного виконавчого провадження № 23680824 (664А/2) та 12.02.2017 р. надав заявнику копію постанови від 10.03.2010 р.

Станом на 26.03.2015 р., тобто на день винесення постанов про повернення виконавчого документу стягувачу, державними виконавцями не було стягнуто грошових коштів при примусовому виконанні рішення Деснянського районного суду м. Чернігова, що унеможливлює стягнення з заявника як з боржника виконавчого збору відповідно до ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції від 21.01.2010 р.), яка передбачає, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, враховуючи те, що фактичного стягнення не відбулось.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, представник субєкта оскарження в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В провадженні відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 знаходиться зведене виконавче провадження № 23680824 (664А/2), до складу якого входив виконавчий лист № 2 -3844/09 від 01.09.2009 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» 318 178, 57 грн., який виданий Деснянським районним судом м. Чернігова.

Судом встановлено, що згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.03.2015 року, виконавчий лист № 2-3844/09 виданий 01.09.2009 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості по кредитному договору в сумі 318178, 57 грн. повернуто стягувачу на підставі п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий збір в сумі 31817, 86 грн. згідно постанови від 10.03.2010 року залишився нестягнутим, постанову про стягнення виконавчого збору виділено в окреме провадження.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відділу державної виконавчої служби, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми.

Як роз'яснює Верховний суд України в своїй постанові від 28.01.2015 року №924/205/13-г, 3-217гс14 «Про стягнення суми» сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, але в судовому засіданні не доведено про вчинення таких дій з боку державного виконавця.

Таким чином, враховуючи той факт, що виконавчий лист № 2-3844/09 виданий 01.09.2009 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості по кредитному договору в сумі 318178, 57 грн. повернуто стягувачу на підставі п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», беручи до уваги норми права, викладені в постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 року у справі № 924/205/13-г, суд приходить до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.10,11, 210,386-388 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 від 10.03.2010 року.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 від 10.03.2010 року, ВП №18148096 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 31 817,96 грн.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів після проголошення в порядку статті 294 ЦПК України.

СУДДЯ