У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Шеремет А.М., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю прокурора Кондратюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 травня 2017 року в справі за заявою заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 травня 2017 року в задоволенні заяви заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області про визнання спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_1, а саме : земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0105420, виданого 17.10.1996, площею 3,25 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, вартість якої становить 82839,26 грн., відумерлою відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Рівненської області вважає рішення незаконним, та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує про те, що до спірних правовідносин необхідно застосувати норми діючого Цивільного кодексу України, оскільки лише з набранням чинності даним кодексом у органів місцевого самоврядування виникли права та обовязки щодо звернення до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою та оформлення права власності на вказане майно за територіальною громадою.

Окрім того, від дня відкриття спадщини до набрання чинності зазначеним кодексом спливло більше одного року. З 09 січня 1997 року, тобто з моменту смерті ОСОБА_1 минуло більше 20 ти років (понад 13 років з моменту набрання законної сили ЦК України 2003 року), але Берегівська сільська рада Дубенського району, а в подальшому Смизька селищна рада (в зв'язку з обєднанням в одну територіальну громаду), не вжили заходів з метою визнання вищевказаної спадщини відумерлою, що свідчить про неналежну реалізацію повноважень та є підставою, відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", для звернення органів прокуратури до суду із відповідною заявою.

З цих підстав просив рішення Дубенського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви.

В судовому засіданні прокурор Кондратюк А.В. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник Смизької селищної ради у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ЦК УРСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою, заявлені вимоги заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_1, не підлягають задоволенню, оскільки спадщина уже перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР.

Такі висновки місцевого суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 09 січня 1997 року в с. Тур"я, Дубенського району Рівненської області помер ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією актового запису про смерть № 2 від 11 січня 1997 року виданого Берегівською сільською радою Дубенського району Рівненської області (а.с.8)

Відповідно до повідомлення Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області № 204 від 03.10.2016 року, ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2. На день смерті проживав один. На праві власності згідно сертифікату на земельну частку (пай) йому належить земельна ділянка площею 3.25 умовних кадастрових гектари, яка розміщена на території Берегівської сільської ради. Відомості про родичів в сільській раді відсутні, про прийняття спадщини не звертались (а.с.15)

Як зазначено у повідомленні управління Держгеокадастру у Дубенському районі Рівненської області за № 10-1705-0.5-2076/0/2-16 від 07.09.2016 року, у них на зберіганні знаходиться сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0105420 ОСОБА_1, який виготовлений на підставі розпорядження голови Дубенської РДА від 14.10.1996 року № 459 із земель колишнього КСП "Колос України", зареєстрований 01.11.1996 року за № 9420 у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.9,10) Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 82 839,26 грн. (а.с.11).

З довідки виконкому Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області №1337 від 16.11.2016 року, згідно погосподарської книги № 10 села Тур"я 1995-2000 років за ОСОБА_1 житловий будинок не рахується, так як він проживав разом з співмешканкою ОСОБА_2, яка померла: актовий запис № 10 від 05.09.1996 року, і житловий будинок належав їй (а.с.30)

Згідно з довідки виконкому Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області № 1336 від 16.11.2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно був не одружений, дітей та дружини немає в Україні (а.с.31)

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 45029265 від 09.09.2016, інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_1 у спадковому реєстрі відсутня (а.с.12)

Згідно повідомлення державного нотаріуса Другої Дубенської ДНК за № 1162/01-16 від 03.12.2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилась (а.с.40,41)

Звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму ст.1277 ЦК України 2003 року.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16 травня 2013 року за №24-753/0/4-13 роз'яснив, що з метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК Української РСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК України), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК Української РСР.

Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2ст. 1277 ЦК України та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року.

Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР, чинної на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тобто з 09 січня 1997 року.

Відповідно до ст. ст.548,549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, однак як встановлено в справі, таких дій ніким із спадкоємців не було вчинено.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК Української РСР було визначено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК Української РСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Таким чином, земельна частка (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0105420, виданого 17.10.1996 року, площею 3,25 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, перейшла у власність держави в порядку ст. 555 ЦК УРСР, а тому спадщина ОСОБА_1 померлого 09 січня 1997 року не може бути визнана відумерлою, тобто перейти у комунальну власність територіальної громади, як то передбачено ст. 1277 ЦК України та діючою редакцією ч.1 ст.60 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні».

Враховуючи викладене, місцевий суд вірно констатував той факт, що до даних правовідносин застосуються норми ЦК Української РСР 1963 року, за якими не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Отже, при встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального закону та правильно застосовано норми матеріального права.

Інші доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду та в скарзі відсутні посилання на докази, які суд не дослідив.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає,

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 травня 2017 року залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: А.М. Шеремет

ОСОБА_3