АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2776/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 641/6134/13-ц Колодяжна І.М.
Категорія: житлові Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Швецової Л.А.,

Суддів: Піддубного Р.М., Котелевець А.В.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної компенсації за користування частками у праві спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, з урахуванням його уточнень, в якому просили: стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 за користування частками у праві спільної часткової власності 69996,91 грн. , 5751,00 грн. витрат за проведення експертиз , всього на суму 75747,61 грн.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 34476,09 грн. матеріальної компенсації за користування часткою у прав спільної власності.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що ОСОБА_2 належить 122/400 частин квартири АДРЕСА_1: з них 61/400 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.08.2012 року та 61/400 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2016 року. ОСОБА_4 та відповідачу належить по 61/400 частині спірної квартири кожному, згідно вищевказаного рішення суду. У користуванні позивачів перебуває кімната №8 на плані технічного паспорту площею 11,7 кв.м. на плані технічного паспорту, у користуванні відповідача перебуває кімната №3 на плані технічного паспорту площею 17,7 кв.м., у спільному користуванні співвласників - кухня №4, коридор №1, вбиральня №5, ванна кімната №6, вбудована шафа №7. Про це свідчить вищезазначене рішення суду. З метою визначення розміру грошової компенсації, яка підлягає сплаті відповідачем, по даній справі 24 жовтня 2016 року була проведена додаткова судова будівельно-технічна експертиза. Визначено, що грошова компенсація, яка повинна бути виплачена позивачам з боку відповідача за користування більшою частиною спірної квартири АДРЕСА_1 складає 104473 грн. Враховуючи, що у власності ОСОБА_2 перебуває 122/400 частини спірної квартири (67% від частки, за яку має бути сплачена компенсація), а у власності ОСОБА_4 61/400 частина спірної квартири (33% від частки, за яку має бути сплачена компенсація), виплата має складати: ОСОБА_2 - 0,67*104473=69996,91 грн., ОСОБА_4 - 0,33*104473=34476,09 грн. Крім того, протягом розгляду справи ухвалами суду будо призначено дві судові будівельно-технічні експертизи, оплату яких здійснено ОСОБА_2 , сума витрат складає: 2448,00 грн. + 3303,00 грн. = 5751 грн. Отже, площа квартири, якою користується відповідач, не відповідає розміру його частки у праві власності - вона є значно більшою.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 рокув задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянти зазначили, що площа спірної квартири, якою користується відповідач, не відповідає розміру його частки у праві власності, вона є значно більшою.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачами спосіб захисту права власності становитиме надмірний тягар для іншого співвласника та очікувано призведе до порушення прав власника ОСОБА_5 , що є неможливим в силу дії рівності прав усіх співвласників , у зв'язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та не оспорюється сторонами, що 08 січня 2009 року за №3-09-305587 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на житло, а саме: на 61/100 частин комунальної квартири АДРЕСА_1 та склад сім'ї ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4, згідно розпорядження від 08 січня 2009 року за № 81.

Заочним рішенням від 14 серпня 2012 року визначено, що в праві спільної сумісної власності на 61/100 частини комунальної квартири АДРЕСА_1 частки співвласників ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є рівними, кожному із них належить по 61/400.Визначено порядок користування 61/100 частини спірної квартири, надавши у користування ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7 кімнату № 8 на плані технічного паспорту площею 11,7 м2; ОСОБА_5 та членам його сім'ї надано у користування кімнату № 3 на плані технічного паспорту площею 17,7 м2; у спільному користуванні співвласників залишити кухню № 4 площею 7,6 м2, коридор № 1 площею 12,0 м2, вбиральню № 5 площею 1,1 м2, ванну кімнату № 6 площею 3,2 м2, вбудовану шафу № 7 площею 0,6 м2.

Вказане рішення набрало чинності, з 2012 року виконується сторонами.

Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи №6343 ХНДІСЕ ім. Бокаріуса від 25.10.2013 року грошова компенсація ,яка повинна бути виплачена співвласникам ОСОБА_2, ОСОБА_4 , ОСОБА_7, відповідачем ОСОБА_5 за користування ним більшою частиною квартири АДРЕСА_1 (згідно з рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.08.2012 року) , ніж йому покладено у відповідності до ідеальної частки ,складає 55064 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори 12.07.2014 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , в зв'язку з відсутністю документів , що підтверджуються родинні зв'язки з ОСОБА_7

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 березня 2015 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено з інших підстав.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_7 однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2016 року ОСОБА_2 видане свідоцтво на 61/400 частини комунальної квартири АДРЕСА_1, що належали спадкодавцю ОСОБА_7 , виданого Одинадцятою ХДНК за р. №7-650.

Відповідно до висновку додаткової судової будівельно - технічної експертизи №8192/10498 ХНДІСЕ ім. Бокаріуса від 24.10.2016 року грошова компенсація, яка повинна бути виплачена власникам ОСОБА_2, ОСОБА_4, відповідачем ОСОБА_5 їх частками в спільній частковій власності в квартирі АДРЕСА_1, при здійсненні користування квартирою, який був визначений рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.08.2012 року, складає 104473 грн.

В силу положень ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співаників, а за її відсутності - спір вирішується судом.

Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч. 1 ст.20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України).

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України).

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Судова колегія приходить до висновку, що виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Аналіз змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України свідчить про те, що виділ часток (поділ) жилого будинку, які перебувають у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідно до ч. 5 ст. 317 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян, а ч. 3 цієї ж статті гарантуються рівні умови здійснення своїх прав усім власникам.

З матеріалів справи вбачається, що саме позивачі зверталися до суду з позовом щодо визначення порядку користування спірною квартирою та не заперечували щоб відповідачу була виділена кімната розміром 17 кв.м. З 2012 року визначений порядок користування. Питання щодо припинення права власності позивачі не ставили та не звертались до суду про зміну порядку користування квартирою після смерті ОСОБА_7 та прийняття спадщини.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що стягнення грошової компенсації за частки позивача, який бажає виділу, з відповідача, який сплатити таку компенсацію неспроможний, та визнання за останнім усупереч його волі права власності на частку позивача є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що є неприпустимим.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: