Справа № 458/374/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Турківський районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді: Федитник І.Д.

при секретарі Синичич Г.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Турка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Донецької державної нотаріальної контори та відділу Державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м.Слов"янська про зняття арешту на все майно та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт всього майна від 01.09.2005 року за № 2343799,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в 2017 році при відчуженні 1/4 частки у квартирі №3 будинку №14, що на

вулиці Потік села Завадівка Турківського району Львівської області, йому стало

відомо, що на все його майно накладено арешт. У приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об єктів нерухомого майна. В Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 01 вересня 2005 року №2343799 про накладення арешту на все майно, що є у його власності. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна ОСОБА_2 донецькою державною нотаріальною конторою міста Бахмут Донецької області, яка є структурним підрозділом Міністерства юстиції України. Згідно вказаного запису №2343799 арешт на належне йому майно, помилково накладено згідно постанови ВХ 8226 відділу Державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м. Донецька від 17 вересня 2001 року.

У 2001 році йому виповнилося тільки 10 років.

Одразу ж звернувся до держаної нотаріальної контори про зняття арешту з

усього майна і йому було відмовлено та надано відповідь про те, що архіви з

непідконтрольної території України не були вивезені на нове місце, де зараз знаходиться правонаступник ОСОБА_2 (П"ятої) Донецької державної нотаріальної контори. Відділ Державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м. Донецька теж поміняв юридичну адресу на місто Слов"янськ. Всі архіви, включно до 2014 року у вищезазначеній

виконавчій службі відсутні, так як залишилися на непідконтрольній території. На даний час на належне йому майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю.

Просить відповідно до уточненних позовних вимог зняти арешт на все майно ОСОБА_1 та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт всього майна від 01.09.2005 року за № 2343799 .

У судове засідання позивач не з"явився без поважних причин, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до закону та 15.11.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання адвокатських послуг ОСОБА_3 позов підтримав повністю, посилаючись на ті самі докази і обставини, які викладені в позовній заяві та дав пояснення, доповнивши, що по Україні таких осіб як позивач ОСОБА_1 є 90 осіб і нотаріусом при відчуженні майна позивачем в усній формі було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 Донецької державної нотаріальної контори не з"явився без поважних причин, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до закону, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та 25.10.2017 року в.о. завідувача ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

У судове засідання представник відповідача відділ Державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м.Слов"янська не з"явилися без поважних причин, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до закону, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів, постановою ВХ 8926, 17.09.2001 відділом Державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м.Донецька накладено арешт на все майно ОСОБА_1, із зазначенням причини відсутності коду: архівний запис.

Зазначене свідчить, що обтяження за реєстраційним номером 2343799, внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, не містить даних для ідентифікації особи, на майно якої накладено заборону, зокрема даних про число, місяць та рік її народження особи, її РНОКПП, внаслідок чого накладено арешт на майно осіб з ідентичним прізвищем, ім"ям та по-батькові.

Згідно повідомлення ОСОБА_2 Донецької нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №22/01-16 від 20.04.2017 року, всі документи, які зберігалися в архіві нотаріальної контори до 01.12.2014 року залишилися на території непідконтрольованій владі України, а саме в м.Донецьку, доступ до яких відсутній.

Як вбачається із паспорта, виданого Турківським РВ УМВС України у Львівській області від 26.02.2007 року позивач народився 15.02.1991 року в с.Завадівка Турківського району Львівської області, тобто, на час накладення арешту на майно, постановою ВХ 8926, 17.09.2001 Відділу Державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м.Донецька, був малолітнім.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.04.2004 року позивачу належить на праві приватної спільної часткової власності 1/4 частки квартири в АДРЕСА_1; витягу від 06.08.2015 року позивачу належить на праві приватної спільної часткової власності 1/3 частки житлового будинку в с.Ільник, вул. Центральна, будинок 22 Турківського району Львівської області та інше майно.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст.ст.319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 59 Закону України ,,Про виконавче провадження" передбачені підстави для зняття арешту з майна.

Так, згідно ч. 3 ст. 59 Закону України ,,Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту встановленого законом, арешт з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Як вбачається з матеріалів позову та пояснень в судовому засіданні представника позивача, він фактично не погоджується з постановою державного виконавця про накладення арешту на майно, посилаючись на те, що постанова державного виконавця є безпідставною, оскільки він на момент винесення такої постанови був малолітнім.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або

бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Обраний позивачем спосіб захисту зняття арешту з майна, не відповідає змісту порушеного права позивача, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Враховуючи вищевикладене та те, що обтяження за реєстраційним номером 2343799, внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, не містить даних для ідентифікації особи, на майно якої накладено заборону, зокрема даних про число, місяць та рік її народження особи, її РНОКПП, внаслідок чого накладено арешт на майно осіб з ідентичним прізвищем, ім"ям та по-батькові по всій території України, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем обраний неналежний спосіб захисту порушеного права, а тому у позові слід відмовити за недоведенністю позовних вимог .

Керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Донецької державної нотаріальної контори та відділу Державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м.Слов"янська про зняття арешту на все майно та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт всього майна від 01.09.2005 року за № 2343799 відмовити за недоведенністю позовних вимог .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня проголошення, а вразі складення рішення в повному обсязі з дня складення в повному обсязі та одержання повного тексту

рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01.12.2017 року.

Головуючий: