Справа № 438/253/17
Номер провадження 2/438/261/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

11 жовтня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Валькович Г.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визначити, що частка померлого ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру № 36 за адресою: Львівська обл, м. Борислав, вул. Коваліва, 41 становила 1/2 (одну другу).

Визнати за ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) право власності на одну другу частину квартири № 36 за адресою: Львівська обл, м. Борислав, вул. Коваліва, 41.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 (Івано- Франківська обл., Галицький р-н, с. Межигірці, вул. Лесі Українки, 15; РНОКПП: НОМЕР_1) право власності на одну другу частину квартири № 36 за адресою: Львівська обл, м. Борислав, вул. Коваліва, 41.

Позовні вимоги мотивує тим, що 19 листопада 2011 року помер брат позивача ОСОБА_3.

01 березня 2004 року на підставі свідоцтва про право власності від 25 грудня 2003 року № 8520, виданого виконавчим комітетом Бориславської міської ради Львівської області, проведено державну реєстрацію права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (відповідач) на квартиру № 36 за адресою: Львівська обл., м. Борислав, вул. Коваліва, 41.

На момент смерті ОСОБА_3 фактично належала частка у спірній квартирі рівна 1/2.

08 лютого 2011року на підставі нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1 від 01 лютого 2011 року про прийняття спадщини за законом було заведено спадкову справу № 25/2011 по смерті ОСОБА_2В

Як це слідує з листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області 25.01.2017 № 30254/0/1-16/05-09, заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 від інших спадкоємців, окрім позивача, не надходили.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні не зявився, про причину неявки суд не повідомив.

Предстаник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 14 квітня 2017 року у судовому засіданні не зявилвся, до суду поступила заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася судом про час та місце розгляду справи а саме: оголошення в газеті «Львівська пошта» №55, заперечення до суду не подававала.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, суд у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 19 листопада 2011 року помер брат позивача ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру № 36 за адресою: Львівська обл., м. Борислав, вул. Коваліва, 41.

01 березня 2004 року на підставі свідоцтва про право власності від 25 грудня 2003 року № 8520, виданого виконавчим комітетом Бориславської міської ради Львівської області, проведено державну реєстрацію права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на дану квартиру.

Статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 25 ЦК України звязку із смертю фізичної особи припиняється і її правоздатність.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано 28 листопада 2006 року.

Враховуючи, що квартира перебувала у спільній сумісній власності подружжя з рівними частками, то після смерті ОСОБА_2В відкрилась спадщина на належну йому частку у спільному майні тобто на 1/2 частку даного житлового будинку.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України; згідно ст.1258 ЦК кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, неприйняття або відмови спадкоємців попередньої черги від прийняття спадщини, або усунення їх від спадщини з законних підстав.

Згідно ст.1261 ЦК- спадкоємцями першої черги є діти, батьки та чоловік / дружина спадкодавця.

Згідно ст.1262 ЦК спадкоємцями другої черги є, зокрема, брати і сестри спадкодавця.

ОСОБА_5, є рідним братом померлого ОСОБА_3, згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серія І-НМ №003778, змінив прізвище з ОСОБА_1.

Згідно ст.1268, 1269, 1270 ЦК законом визначено два способи прийняття спадщини: спадкоємці, що постійно проживали разом з спадкодавцем до його смерті - вважаються такими, що спадщину прийняли, якщо вони протягом 6 місяців не подали до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини; інші спадкоємці- шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно ст.1273, 1274 ЦК спадкоємець має про відмовитись від прийняття спадщини, в тому числі на корись іншого спадкоємця.

08 лютого 2011року на підставі нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1 від 01 лютого 2011 року про прийняття спадщини за законом було заведено спадкову справу № 25/2011 по смерті ОСОБА_3

Позивач відповідно до ст. 1269 ЦК України своєчасно подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 від інших спадкоємців, окрім позивача, не надходили.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 « Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені належним чином, позивач прийняв спадщину у передбаченому законом порядку і тому за ним необхідно визнати право власності на частку квартири № 36 за адресою: Львівська обл., м. Борислав, вул. Коваліва, 41., враховуючи неможливість отримати свідоцтва про прийняття спадщини в нотаріальному порядку.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,197,212-215 ЦПК України, ст.ст. 331,1262,1269 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визначити, що частка померлого ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру № 36 за адресою: Львівська обл, м. Борислав, вул. Коваліва, 41 становила ? (одну другу).

Визнати за ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) право власності на ? (одну другу) частину квартири № 36 за адресою: Львівська обл, м. Борислав, вул. Коваліва, 41.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 (Івано- Франківська обл., Галицький р-н, с. Межигірці, вул. Лесі Українки, 15; РНОКПП: НОМЕР_1) право власності на ? (одну другу) частину квартири № 36 за адресою: Львівська обл, м. Борислав, вул. Коваліва, 41.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі по 8000 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області.

Головуючий: суддя А.Т. Слиш