Справа № 505/1767/17
Провадження № 2/505/1191/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський коровай" про перерахунок та доплату заробітної плати,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся 14.07.2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що влаштувався на роботу до ТОВ "Одеський коровай" 14.09.2016 року на посаду оператор виробничих печей 4 розряду, та змушений був звільнитись 05.07.2017 року через упереджене ставлення керівництва.

Недоплата полягала в наступному: робоча зміна становила 12 годин, табелювали 11 годин, аргументували це тим, що нібито 1 година перериву у відповідності зі статтею 66 КЗпП України.

Специфіка його роботи полягала в тому, що у нього не було перерви згідно зі статтею 66 КЗпП України, приймав їжу на ходу та по ходу роботи. Виробничі печі і паровий котел які він обслуговував протягом зміни, як правило, не зупинялися. Дані об'єкти становлять підвищену небезпеку, і замінити його було нікому, відповідно сторонні до котла та печей не допускалися.

Крім того 2-3 рази в тиждень доводилося працювати на так званій кондитерської лінії, звідти відлучитися не мав можливості навіть перекусити бо робота полягала в безперервному додаванні тіста в бунку даної печі (в графіку чергувань операторів виробничих печей відзначено зірочкою *.)

Порушення техніки безпеки з боку керівництва ( ст. 59 КЗпП) полягала в наступному: складався такий жорсткий графік чергувань, що повноцінного відпочинку між змінами абсолютно не було, наприклад (день) - (ніч ніч) 12x12x12x12, що не могло пройти безслідно. З-за такого жорсткого графіка і постійної боротьби за свій час вкрадений у нього, погіршилося здоров'я.

Позивач, уточнивши вимоги позову від 24.07.2017 року, просив суд зобовязати ТОВ "Одеський коровай" перерахувати йому з 13.09.2016 року по 03.07.2017 рік та доплатити заробітну плату у розмірі 5500,00 грн., враховуючи працю у вечірні, нічні та святкові дні.

Позивач в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Додатково пояснював, що за характером роботи не міг відлучатись від печей, а тому насправді приймав їжу в процесі роботи. Тобто фактично працював робочу зміну тривалістю 12 годин (з 08.до 20.00 або з 20.00 до 08.00), а оплачувалось йому лише за 11 год. Тому, вважає, що за один робочий час йому необхідно доплатити зарплату в його чергування, в тому числі з урахування роботи в святкові і вихідні дні. За його підрахунками, ця сума має бути в межах 5500,00 грн. Крім цього на свій розсуд не міг залишити підприємство під час роботи на одну годину перерви на обід як це передбачено ч.3 ст.66 КЗпПУ.

Представник ТОВ "Одеський коровай" за довіреністю ОСОБА_2 позов не визнав. Надав письмові заперечення проти позову, де вказував, що враховуючи специфіку виробничої діяльності, суть якої зводиться до безперервного випуску та реалізації хлібобулочних виробів, ТОВ «Одеський коровай» у м. Подільську є безперервно діючим підприємством в розумінні ст.61 КЗпП України. 27 лютого 2015 р. на конференції трудового колективу ТОВ «Одеський коровай» за участю керівництва підприємства та профсоюзної організації були прийняті та затверджені Зміни та доповнення до Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ «Одеський коровай» на 2015-2020 роки (№08/53-01-11). ОСОБА_1 під час свого працевлаштування на ТОВ «Одеський коровай», жодного разу не звертався до керівництва підприємства зі скаргами та зауваженнями щодо обставин своєї праці. Вимоги позивача про перерахунок і доплату «за кожний час його робочих змін» суперечать нормам ст. 66 КЗпП України, згідно яким - перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час, та не оплачується роботодавцем. Усі відпрацьовані ОСОБА_1 понаднормові години були зафіксовані в табелях робочого часу та повністю оплачені (у відповідному розмірі) згідно трудового Законодавства України. У звязку з вищенаведеним, просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Судом встановлено, що Наказом від 13.09.2016 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в Виробничу службу (структурний підрозділ м. Котовськ) бригада загального обслуговування хлеб цех (КХЗ) на посаду оператор (кочегар) виробничих печей 4 р.

Наказом від 05.07.2017 року ОСОБА_1 було звільнено з посади оператора (кочегар) виробничих печей 4 р. Виробничої служби структурний підрозділ м. Котовськ), за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Позивач стверджував, що роботодавцем йому було недоплачено заробітну плату, оскільки робоча зміна складала 12 годин, а табелювали лише 11 годин.

Статтею 57 КЗпП України встановлено, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачаються правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Статтею 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат та премій встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин.

ТОВ «Одеський коровай» є безперервно діючим підприємством в розумінні ст. 61 КЗпП України.

Згідно ст. 10 КзпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Згідно ст. 13 КзпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін, зокрема, щодо встановлення нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів зарплати та інших видів виплат (доплат, надбавок, премій та ін.).

27 лютого 2015 р. на конференції трудового колективу ТОВ «Одеський коровай» за участю керівництва підприємства та профсоюзної організації були прийняті та затверджені Зміни та доповнення до Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ «Одеський коровай» на 2015-2020 роки (№08/53-01-11).

Згідно пункту 5.3. вказаного документу, для робітників виробничої служби (до складу якої відноситься посада оператора (кочегара) виробничих печей) запроваджується сумованний облік робочого часу. Крім того, пунктом 5.4.4 - для робітників виробничих служб встановлені:

Тривалість зміни - 12 годин;

Тривалість робочої зміни - 11 годин.

Відповідно до пункту 5.5 згаданого документу - наведено перелік посад (професій), за яким, відповідно до умов виробництва, неможливо встановити фіксований час перериву для відпочинку та харчування. До вказаного переліку посад було віднесено посаду оператора (кочегара) виробничих печей, яку у свій час займав позивач.

Абзацом другим пункту 5.5. Змін та доповнення до Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ «Одеський коровай» на 2015-2020 роки (№08/53-01-11) передбачалося - робітникам, щодо яких неможливо встановити фіксований час перериву для відпочинку та харчування, надається можливість харчування та відпочинку протягом робочого часу (на протязі всієї робочої зміни). У звязку з чим надається перерив для харчування і відпочинку загальною тривалістю 1-а година на час робочої зміни. Перша перерва надається через 4 години після начала роботи у кімнаті для харчування та використовується робітниками по черзі протягом зміни та з дозволу керівника.

Позивач був ознайомлений зі Змінами та доповненнями до Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ «Одеський коровай» на 2015-2020 роки (№08/53-01-11), про що свідчить його підпис у підписі погоджень.

Відповідно до ст. 66 КЗпП України, працівникам надається перерва для відпочинку і харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва не включається в робочий час. Перерва для відпочинку і харчування повинна надаватись, як правило, через чотири години після початку роботи. Час початку і закінчення перерви встановлюється правилами внутрішнього трудового розпорядку. Працівники використовують час перерви на свій розсуд. На цей час вони можуть відлучатися з місця роботи. На тих роботах, де через умови виробництва перерву встановити не можна, працівникові повинна бути надана можливість приймання їжі протягом робочого часу. Перелік таких робіт, порядок і місце приймання їжі встановлюються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації.

Вимоги Змін та доповнень до Колективного договору запроваджені та повністю кореспондується з нормам ст. 66 КЗпП України.

Таким чином, позивач мав право під час робочої зміни обрати собі час для харчування і відпочинку. Доказів перешкоджання адміністрацією підприємства позивачу в використанні ним власних прав, наданих ст. 66 КЗпП України та нормами Колективного договору, суду не надано.

Суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що у нього не було змоги відлучатися від робочого процесу для харчування і відпочинку, оскільки згідно фотографій робочого часу оператора виробничих печей 4 розряду, передбачено, що під час робочих змін у оператора є перерви.

Враховуючи, що позивач під час своєї роботи на підприємстві мав можливість вільно користуватися одногодинною перервою для відпочинку та харчування, яка відповідно до положень ст. 66 КЗпП України не включається в робочий час, суд не знаходить підстав для перерахунку та доплати позивачу заробітної плати за ці години.

Також позивач вказував на те, що у нього був жорсткий графік роботи та йому не були виплачені відпрацьовані ним надурочні години.

Відповідно до ст. 62 КЗпП України, надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня. Власник або уповноважений ним орган може застосовувати надурочні роботи тільки у таких виняткових випадках, зокрема, для продовження роботи при нез'явленні працівника, який заступає, коли робота не допускає перерви; в цих випадках власник або уповноважений ним орган зобов'язаний негайно вжити заходів до заміни змінника іншим працівником.

Представник відповідача вказував, що дійсно позивач був залучений до надурочних робіт у звязку з виробничими потребами, які диктувалися обєктивними причинами - необхідність виходу в чергову зміну для заміни тимчасово відсутнього робітника (у звязку з відпусткою або находженням на лікарняному останнього).

Відповідно до ст. 65 КЗпП України, надурочні роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів підряд і 120 годин на рік. Власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника.

Відповідно до наявних у матеріалах справи табелів робочого часу позивача, за 2016 рік відпрацьовані ним понаднормові години разом склали 104 години, за 2017 рік - 20 годин, що в свою чергу відповідає нормам трудового законодавства України з огляду на абзац другий ст.65 КЗпП України.

Вказані надурочні години роботи позивача були йому оплачені, що підтверджується табелями робочого часу, а тому твердження позивача про зворотнє є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, позивач, влаштовуючись на роботу до ТОВ «Одеський коровай» знав про характер роботи на підприємстві, був ознайомлений з умовами Колективного договору, а тому відповідно повинен був працювати відповідно до режиму праці на підприємстві, що мав свої особливості.

Враховуючи вищенаведене та аналізуючи докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідачем ТОВ «Одеський коровай» не було порушено трудових прав позивача, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд, який його постановив на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Су д д я