АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8539/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Гончарук В.П.
Справа № 755/2110/16-ц Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-особа: ОСОБА_5

про визнання договорів дарування недійсними

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 червня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і постановити нове рішення, яким визнати недійсними з дати укладання та скасувати відповідні реєстраційні записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договорів дарування об'єктів нерухомого майна, а саме : (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та гр-кою ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) договорів дарування об'єктів нерухомого майна: договір дарування нежилих приміщень від 07.02.2013р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 241, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3 - нежилі приміщення площею 125,5 кв.м., що складають 43/100 частини від груп нежилих приміщень з № 1 по № 10, (групи приміщень № 68), №№ 1, 2, 3 (групи приміщень № 69) (в літ. А), загальною площею 292,00 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, вулиця Будівельників (Дніпровський р-н), будинок 38/14;

договір дарування нежилого приміщення від 07.02.2013р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 242, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - нежиле приміщення № 5 (в літ. Б) загальною площею 80,00 кв.м., що складає 11/100 частин від нежилих будівель літ. А, Б, В, загальною площею 761,70 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

договір дарування нежилого приміщення від 08.02.2013р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 254, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - нежиле приміщення № 1А, загальною площею 159,3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3;

договір дарування квартири від 08.02.2013р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 256, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - квартира ЛГ® 49, загальною площею 67,6 кв.м, що розташована у будинку під номером АДРЕСА_4;

договір дарування гаражного боксу від 11.02.2013р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 267, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - гаражний бокс № НОМЕР_11, загальною площею 65,40 кв.м, що розташований в ГБК «МЕТРОПОЛІТЕНОВЕЦЬ-2» в м.Києві по вулиця Попудренка, будинок, 1;

договір дарування садового будинку від 12.02.2013р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Ю.В., зареєстрований в реєстрі № 282, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - садового будинку, загальною площею 286,8 кв.м, житловою площею 110,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; договір дарування земельної ділянки від 12.02.2013р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 283, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_10, що розташована за адресою: АДРЕСА_2»;

договір дарування квартири від 16.09.2013р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 2573, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00 - квартира № 56, загальною площею 48,80 кв.м, жилою площею 23,30 кв.м., що розташована в будинку під номером АДРЕСА_3, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 132 від 06.12.2009 р.; мають двох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та, на даний час повнолітнього, сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2010 року визнано мирову угоду, укладеною 01 березня 2010 року між представником позивача ОСОБА_7 ОСОБА_13 та відповідачем ОСОБА_12, відповідно якої, виділено ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на вказане вище майно.

Також встановлено, що ОСОБА_7 сплачує аліменти на утримання дітей на користь позивачки.

Вподальшому ОСОБА_3 було укладено зазначені вище договри дарування належного йому майна на користь ОСОБА_2

Згідно ст.. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. ОСОБА_2 власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

При цьому, правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України яка визначає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, сторона позивача посилалася на той відповідач ОСОБА_7, укладаючи спірні договори з своєю матір'ю відповідачем ОСОБА_2 свідомо уникав від визначених законодавством України зобов'язань по матеріальному утриманню власних неповнолітніх дітей у розмірі, що є необхідним та достатнім для забезпечення їх належного інтелектуального та фізичного розвитку.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Загальними вимогами чинності правочину є такі: зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; не може суперечити правам та інтересам осіб. Правочин може визнаватись недійсним за наявності дефектів у будь - якому елементі правочину.

Як роз'яснено в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними», особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної сумісної власності, інші співвласники відповідно до частини другої статті 369 ЦК до участі у справі не залучаються, оскільки правочин щодо розпорядження спільним майном вважається вчиненим за згодою всіх співвласників. За відсутності такої згоди інші співвласники відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК можуть пред'явити позов про визнання такого правочину недійсним.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається зі змісту спірних договорів дарування укладених між ОСОБА_7, який є дарувальником та ОСОБА_2, яка є обдарованою, підтвердили, що ці договори не носять характеру фіктивного та удаваного правочину. При цьому, зміст ст.ст. 334, 722 Цивільного кодексу України сторонам роз'яснено. Право власності на майно у обдарованої, відповідно до ст. 722 ЦК України, виникає з моменту дарунку.

Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 третя особа ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними задоволенню не підлягають, оскільки, під час укладання спірних договорів між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_7 права та законні інтереси позивача по справі ОСОБА_1 не порушувались.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2017 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :