Справа № 500/4859/17
Провадження № 2/500/2951/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі Івановій Ю.П.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

09.06.2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 09 січня 2017 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Толстого, 36, мотивуючи тим, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящихся за №720 від 16.11.1973р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Толстого, 36 (кожному по 1/2 частині).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого 25.06.2009р., по вул. Толстого, 36 в м. Ізмаїлі розташований житловий будинок, який побудований у 1975 році.

Згідно листа КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1380 від 17.10.2017р. згідно матеріалів архіву власником обєкту нерухомості, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, № 36, є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (по 1/2 частині кожен) на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №720 від 16.11.1973р. Остання технічна інвентаризація вказаного обєкту нерухомості проводилась станом на 26.06.2009р. відповідно до якої зазначено, що обєкт нерухомості побудований у 1975р., обєкти самочинного будівництва відсутні.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №120612 від 29.10.2007 року ОСОБА_6 помер 28.10.2007р.

Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2009 року по справі №2-2873-2009 за ОСОБА_7 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 28.10.2007р., на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Толстого, 36, та 1/2 частину земельної ділянки за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №477121 від 10.01.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла 09.01.2017 року.

Після смерті ОСОБА_4, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить зокрема житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Толстого, 36.

За життя спадкодавець ОСОБА_4 заповіт не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46779026 від 16.02.2017 року.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 стала її дочка ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії № від р., свідоцтвом про укладення шлюбу серії № від р., з якого вбачається про зміну її прізвища з «Дорошенко» на «Нагорну», та яка спадщину прийняла, оскільки в установлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією відповідної заяви, наявної у матеріалах справи.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Інших спадкоємців немає.

На звернення позивача до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, письмовою відповіддю нотаріуса за №455/02-14 від 30.08.2017р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул. Толстого, №36 в м. Ізмаїлі, у звязку з тим, що право власності на вказане спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що відповідно до листа КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1380 від 17.10.2017р. згідно матеріалів архіву власником обєкту нерухомості, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, № 36, є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (по 1/2 частині кожен) на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №720 від 16.11.1973р. Остання технічна інвентаризація вказаного обєкту нерухомості проводилась станом на 26.06.2009р. відповідно до якої зазначено, що обєкт нерухомості побудований у 1975р., обєкти самочинного будівництва відсутні. Згідно п. 3.2. Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. № 127, індивідуальні (садибні) будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року не належать до самочинного будівництва. Згідно листа №12/5-126 від 23.03.1999р. Державного комітету будівництва політики України не підлягає здачі в експлуатацію обєкти нерухомості побудовані до 05.08.1992р. Враховуючи, що обєкт нерухомості по вул. Толстого, №36 в м. Ізмаїлі Одеської області побудований у 1975 році, то він не підлягає здачі в експлуатацію та є завершеним будівництвом.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги щодо спадкування спадкоємця ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом права власності після смерті ОСОБА_4, померлої 09 січня 2017 року, на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Толстого, 36.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом, спадщину після померлої матері прийняв шляхом подачі в установлений законом шестимісячний строк до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, іншій спадкоємець в установлений законом строк відмовився від прийняття спадщини, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_9 немає, з огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за ним права власності на спадкову власність, право власності спадкодавця на яке підтверджено належними доказами.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 09 січня 2017 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Толстого, 36.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.10.2017р.

Суддя: ОСОБА_10