Справа № 462/1367/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Ящук К.В.

з участю

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи ПП «Садова», Львівоблсільбуд, Львівська міська рада про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір житлового найму,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір житлового найму. Свої позовні вимоги мотивує тим, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ТзОВ «Портал-Захід» та ПП «Садова» від 07.07.2008 року за ним була закріплена квартира №75 у цьому будинку, на яку йому було видано ордер від 15.07.2008 року ПП «Садова». Після проведення перепланування будинку позивач переселився в квартиру №434. Оригіналу ордеру та спільного рішення адміністрації та профспілково комітету у позивача немає. ТзОВ «Портал-Захід» ліквідовано 04.09.2013 року, правонаступником якого є Львівоблсільбуд. Зазначає, що постійно проживає у згаданій квартирі, до 2007 року даний будинок мав статус гуртожитку. 13.09.2007 року наказом №506 Департаменту житлового господарства ЛМР будинку надано статус житлового будинку та рекомендовано ОСОБА_6 районній адміністрації укласти договори житлового найму з мешканцями, які зареєстровані та проживають у ньому, однак йому було видано лише ордер 15.07.2008 року, а договір найму не укладено. До 2015 року даний житловий будинок мав статус відомчого житла, а 04.11.2015 року ЛМР прийнято рішення №645, житловий будинок переданий у власність територіальної громади м. Львова. Позивач зазначає, що в нього відсутній ордер на квартиру №343, що унеможливлює в позасудовому порядку укласти договір найму та узаконити перепланування займаного жилого перепланування. Факт проживання в даному житлі підтверджується виданим ордером на відомче житло №75, звідки переселився у квартиру №343, де постійно проживає, сплачує комунальні послуги, тому просить визнати за ним право на користування житловим приміщенням №434 та зобовязати відповідача укласти договір найму житлового приміщення.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. Додатково вказали, що позивач тривалий час проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. Ордеру чи іншого документу на це житло у нього немає. Протягом всього періоду проживання будь-яких заперечень з даного приводу не надходило. Позивачу виданий ордер лише на квартиру №75 в цьому ж будинку, однак в подальшому в цю квартиру заселилась сімя із кількох осіб, а позивач був переселений в квартиру №434 меншої житлової площі. Вказали, що у позивача відсутня можливість переселитись у квартиру №75, так як в ній проживає інша сімя. Іншого житла у позивача немає.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимоги покликаючись на їх безпідставність, пояснивши, що позивач у встановленому законом порядку звертався до відповідача з приводу укладення з ним договору найму на квартиру №434, однак йому було відмовлено через відсутність ордеру чи іншого рішення, які б давали правові підстави для проживання у спірній квартирі.

Представник третьої особи позовні вимоги заперечив з тих підстав, що законних підстав для вселення позивача у спірну квартиру не було. Ствердив, що оскільки у позивача відсутній ордер на цю квартиру, відтак він не набув право користування нею. Крім того, позивач зареєстрований у квартирі №75 в цьому ж будинку, ця реєстрація не скасована і є чинною. Вважає, що будь-яких доказів, які б підтверджували законність проживання позивача у спірній квартирі він не надав, відтак просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, суд виходив з наступного.

Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 13.09.2007р. №506 гуртожитку по вул. Садовій, 25 у м. Львові надано статус житлового будинку та рекомендовано ОСОБА_6 районній адміністрації укласти договори житлового найму з мешканцями, які зареєстровані та проживають у житловому будинку 25 по вул. Садовій у м.Львові.

15.07.2008р. ПП «Садова» видано позивачу ордер №01 на квартиру АДРЕСА_1.

З довідки ЛКП «Скнилівок» від 27.10.2016р. вбачається, що позивач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Львівської міської ради №645 від 04.11.2015р. житловий будинок 25 по вул. Садовій у м. Львові передано у власність територіальної громади м. Львова від ПП «Садова».

ОСОБА_6 районної адміністрації від 09.12.2016р. №32-5887 позивачу відмовлено у наданні дозволу на експлуатацію самочинно перепланованої квартири №434 на вул. Садовій, 25 у м. Львові та рекомендовано надати копію ордера або рішення, на підставі якого позивачем зайнята спірна квартира.

З Довідки Державного архіву Львівської області від 18.5.2017р. №850/у-2 вбачається, що в документах ТзОВ «Портал-захід» (ВАТ «Львівоблсільбуд») рішень про видачу ордерів працівникам підприємства на житлові приміщення не виявлено.

З листа ОСОБА_6 районної адмінітсрації від 24.05.2017р. №32-2722 вбачається, що при проведенні інвентаризації працівниками ОСОБА_6 районної адміністрації та ЛКП «Скнилівок» акт проживання мешканців квартири №434 на вул. садовій, 25 у м. Львові не складався у звязку із їх відсутністю. Письмова інформація щодо проживання ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 у ОСОБА_6 районній адміністрації відсутня.

Відповідно до ст. 52 Житлового кодексу України жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Згідно ст. 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Таким чином, єдиною підставою для укладення договору найму житлового приміщення є відповідний ордер.

На підтвердження набуття права користування спірною квартирою представника позивача надано копії квитанції про оплату позивачем житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_3. Однак, суд вказані квитанції не бере до уваги, оскільки такі не підтверджують вселення позивача у спірну квартиру у встановленому законом порядку та існування будь-якого рішення про надання жилого приміщення позивачу у користування.

Суд не бере до уваги покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Хоча ці свідки і підтвердили факт тривалого проживання позивача у квартирі АДРЕСА_3 (що не оспорюється сторонами по справі), однак вказані свідки не підтвердили законності та правової підстави вселення та користування позивачем цією квартирою.

Суд теж не бере до уваги акт ЛКП «Скнилівок» від 10.03.2017р.,відповідно до якого ОСОБА_5 зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 (фактично проживає к. 434), оскільки такий хоча і підтверджує факт проживання ОСОБА_5 у квартирі №434, однак не підтверджує законності та правомірності користування позивачем спірною квартирою.

Згідно ст.57-59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, одержані з дотриманням встановленого законом порядку, а письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Доказів законності та правомірності користування чи вселення у спірну квартиру у розумінні вказаних норм процесуального права, позивачем ОСОБА_5 суду не надано.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, такі спростовані представниками відповідача та третьої особи та матеріалами справи, а відтак, у задоволенні позову ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_10

З оригіналом згідно

Суддя Постигач О.Б.