Справа № 417/4116/17
Провадження № 2/417/213/17
РІШЕННЯ

Іменем україни

"13" жовтня 2017 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Дідоренко А.Е.

за участі секретаря Колеснік В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Марківської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання ,-

В С Т А Н О В И В:

15.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку .

В обґрунтування свого позову посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується договором 21/100 від 06.07.2010 року .

В його квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка там не мешкає вже три роки , фактичне місце її проживання АДРЕСА_2.

Відповідач, яка не проживає в АДРЕСА_1, втратила права на користування цією квартирою, внаслідок її відсутності без поважних причин понад 3 роки.

Оскільки за вищевказаним адресом відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об'єктивно порушуються його права.

Шлюб з відповідачем розірвано рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.10.2016 року, справа №428/7754/16-ц.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі .

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав заперчення в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог позивача посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 і у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховується і тим самим порушуються його права як власника житла. Дана обставина жодним чином не підтверджена позивачем так як до позовної заяви не додані докази, які б підтверджували б нарахування та відповідно оплату позивачем за комунальні послуги. Позивач в обгрунтуванні своїх позовних вимог посилається на те,що відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає за адресою реєстрації понад 3 роки і тому, позивач вважає, що відповідач внаслідок цього втратила право користування житловим приміщенням за адресою:АДРЕСА_1. З цим твердженням позивача також не можна погодитись, оскільки є загальновідомим є той факт, що з літа 2014 року на частині території Луганської області(до якої належить м.Луганськ) проходить антитерористична операція . Загальновідомим є також і той факт, що м.Луганськ зараз знаходиться під контролем незаконних збройних формувань. Враховуючи ці обставини відповідач, так само як і позивач вимушені були покинути м.Луганськ та переміститися на підконтрольну українській владі територію Луганської області, про що свідчать їх довідки внутрішньопереміщених осіб. Тому вимушене не проживання відповідача у м.Луганськ з 2014 року через проведення АТО у Луганській області є поважною причиною, того ,що відповідач не проживає за адресою реєстрації.

Крім того разом з відповідачем проживають неповнолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і зняття реєстрації їхньої матері ОСОБА_2 ,може зашкодити в подальшому і інтересами цих неповнолітніх дітей.

Просить розглянути справу у його відсутність та без участі відповідача ОСОБА_2 та відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Марківської районної державної адміністрації Колодько А.І. надала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність.

За таких обставин, а також в силу положень ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено,що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування 21/100 від 06.07.2010 року та технічним паспортом(а.с.7-14).

В квартирі, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, зареєстрована відповідач ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією паспорта (а.с.6), яка там не мешкає вже три роки , фактичне місце проживання відповідача у м.Сєвєродонецьк .

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1ст.61 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Серед основних прав і свобод людини і громадянина Конституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини. Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини «Кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров'я й добробуту її самої та її родини». Невід'ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст. 10). При цьому, як вбачається із п. 1 ст. 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання. Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людиниі основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України).

Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В позові позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає за адресою реєстрації понад 3 роки і тому вона внаслідок цього втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, але загальновідомим є той факт, що з літа 2014 року на частині території Луганської області (до якої належить м.Луганськ) проходить антитерористична операція . На даний час в м.Луганськ зараз знаходиться під контролем незаконних збройних формувань. Враховуючи ці обставини сторонни вимушені були покинути м.Луганськ та переміститися на підконтрольну українській владі територію Луганської області, про що свідчать їх довідки внутрішньопереміщених осіб (а.с.15-16). Отже, вимушене не проживання відповідача ОСОБА_2 у м.Луганськ з 2014 року через проведення АТО у Луганській області є поважною причиною її не проживання за адресою реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи разом з відповідачем проживають неповнолітні діти: ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_5 і зняття реєстрації їхньої матері ОСОБА_2, може зашкодити в подальшому інтересам неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На підтвердження вибуття необхідно брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання ( повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт і постійна там прописка), на що вказує п.11 постанови Пленуму Верховного суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року за №2.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Позивачем в обґрунтування поданого позову не було доведено належним чином, того що відповідач втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 ,внаслідок її відсутності без поважних причин понад 3 роки та сплати ним надмірних комунальних послуг .

За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідач ОСОБА_9 іншим житлом не забезпечена, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч.4 ст.88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Оскільки позивача згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» було звільнено від сплати судового збору, а в задоволені позовних вимог було відмовлено, то на підставі викладеного судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі викладено, керуючись ст.29 ЦК України, ст.ст.10,11,16,57-61,88,197, 213-215, 292,294,296 ЦПК України, ст.ст. 64, 65, 71, 72, 107 ЖК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Марківської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - відмовити.

Судовий збір зі сторін стягненню не підлягає.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Марківський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : А.Е.Дідоренко