Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/4147/17 Головуючий у 1-й інстанції: Калюжна В.В.
Провадження № 22-ц/778/2391/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2017 року у справі за заявою державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання мирової угоди у виконавчому провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року державний виконавець Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куртов М.В. звернувся до суду з заявою про визнання мирової угоди у зведеному виконавчому провадженні, надавши підписаний 20 березня 2017р. між стягувачами ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та боржником ОСОБА_7 текст укладеної мирової угоди.

В ході розгляду заяви 13 квітня 2017р. текст мирової угоди було уточнено представниками сторін виконавчого провадження ( а.с. 18).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2017 року задоволено заяву Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання мирової угоди у зведеному виконавчому провадженні № 49716287.

Затверджено мирову угоду, укладену між стягувачами: ОСОБА_5, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1; ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2, ОСОБА_6, РНОКПП: НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_3, з одного боку, та боржником ОСОБА_7, РНОКПП: НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_4, з другого боку, які є сторонами зведеного виконавчого провадження № 49716287 про стягнення з ОСОБА_8 на користь групи стягувачів заборгованості в розмірі 7 070 429,30 грн., відкритого Вознесенівським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області наступного змісту:

1.1. Сторони з метою врегулювання спору домовились про погашення Боржником перед Стягувачами заборгованості в розмірі 7 070 429,30 грн. Вказана в цьому пункті сума коштів отримана Стягувачами в повному обсязі, Стягувачі не мають претензій до Боржника.

1.2. Стягувачі заявляють, що з моменту підписання цієї Мирової угоди не матимуть жодних майнових претензій до Боржника з приводу заборгованості та нарахувань будь-яких процентів, штрафів, пені на існуючу заборгованість. В тому числі майнових претензій, які заявлені Стягувачами в межах цивільних позовів про стягнення заборгованості за договорами позики, які перебувають на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №№ 335/13812/16-ц, 335/13805/16-ц, 335/13809/16-ц, 335/13814/16-ц. Також Стягувачі відмовляються від майнових претензій за цивільним позовом в кримінальній справі 335/12026/15-к шляхом відмови від цивільного позову.

1.3. Стягувачі стверджують, що з моменту набрання чинності цією Мировою угодою вони відмовляються від примусового виконання рішення суду, після чого зведене виконавче провадження №49716287, підлягає закінченню.

1.4. Стягувачі та Боржник також домовляються, що наслідком набуття чинності цією Мировою угодою відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

1.5. Боржник та Стягувачі заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави.

1.6. Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї Мирової угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких зустрічних претензій.

1.7. Сторони даної Мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї Мирової угоди.

1.8. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї Мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї Мирової угоди. Наслідки затвердження цієї Мирової угоди Сторонам відомі.

1.9. Уся інформація, викладена в цій Мировій угоді, сприймається Сторонами як повною мірою достовірна. Кожна Сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в цій Мировій угоді.

1.10. Ця Мирова угода передається на затвердження до суду, який знаходиться за місцем виконання рішення суду (ст. 372 ЦПК України), і набуває чинності після затвердження цієї Мирової угоди судом.

1.11. Дана Мирова угода складена у 6-х примірниках, українською мовою, які мають однакову юридичну силу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у визнанні мирової угоди на стадії виконавчого провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує її і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для її вирішення.

З наданих матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Вознесенівському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться зведене виконавче провадження № 49716287, в яке об»єднано 8 виконавчих листів, за якими боржник ОСОБА_7 мав сплатити на користь стягувачів ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 грошову суму в загальному розмірі 7 070 429,30 грн.

В ході примусового виконання сторони цього зведеного виконавчого провадження підписали мирову угоду від 20 березня 2017р., яка була передана держаним виконавцем із заявою про її затвердження до суду за місцем знаходження відділу виконавчої служби, у якому знаходиться виконавче провадження.

Задовольняючи заяву державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куртова М.В. щодо визнання мирової угоди у зведеному виконавчому провадженні № 49716287, підписаної представниками стягувачів ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_11 та боржника ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що укладена сторонами мирова угода не суперечить закону і не порушує права інших осіб, в тому числі і держави.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ч. 2 статті 19 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016р. сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

За вимогами ч. 2 статті 372 ЦПК України суд має право перевірити і не визнати мирову угоду, укладену між сторонами у виконавчому провадженні, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Згідно до п. 2 ч. 1 статті 39 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

У пункті 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов»язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» № 8 від 25.09.2015р. зазначено, що у статті 372 ЦПК України не визначено процесуального прядку розгляду судом питання щодо визнання мирової угоди у виконавчому провадженні. Проте, враховуючи права осіб, які брали участь у цивільній справі, суд повинен розглядати питання щодо визнання мирової угоди у виконавчому провадженні у судовому засіданні з повідомленням сторін виконавчого провадження для роз»яснення наслідків затвердження мирової угоди.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні в суді першої інстанції при розгляді питання щодо затвердження мирової угоди приймали участь лише адвокати сторін, сторони виконавчого провадження особисто участі не брали, та взагалі судом не викликались.

Так, у суді І інстанції адвокатами сторін надано змінену редакцію мирової угоди, яка

вже була підписана тільки представниками сторін виконавчого провадження - їх адвокатами ОСОБА_12 від імені боржника ОСОБА_7, Балабкою А.В. від імені трьох стягувачів ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 ( а.с. 18-19).

Не зважаючи на те, що за укладеними стягувачами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з адвокатом Балабком А.В. договорами про надання юридичної допомоги останній мав право на укладення та підписання мирової угоди на стадії виконавчого провадження від їх імені, суд мав дотриматись порядку розгляду цього процесуального питання, викликавши у судове засідання сторін виконавчого провадження, та роз»яснити безпосередньо самим стягувачам і боржнику наслідки затвердження мирової угоди.

З пунктів 1.3, 1.4 мирової угоди вбачається, що стягувачі стверджують, що з моменту набрання чинності цією мировою угодою вони відмовляються від примусового виконання рішення суду, після чого зведене виконавче провадження підлягає закінченню відповідно до вимог ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Між тим, жодний пункт мирової угоди не містить зазначення про те, що стягувачам повно та всебічно роз»яснено і зрозуміло поняття «закінчення виконавчого провадження» як наслідку затвердження мирової угоди.

Так, частинами 1, 2 статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження виконавчі листи повертаються до суду, який їх видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову.

Оскільки мирова угода не містила вказівки щодо обізнаності сторін виконавчого провадження та розуміння ними саме вказаних наслідків затвердження мирової угоди, передбачених ст. 40 вказаного Закону, суд мав пересвідчитись в цьому, але цих вимог не виконав.

Крім того, з постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень, де стягувачами є ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5, а боржником ОСОБА_7, які в подальшому об»єднані у зведене виконавче провадження № 49716287, вбачається, що на виконанні знаходяться рішення судів, якими з боржника стягнуті на користь стягувачів грошові кошти на підставі договорів позики.

Пункт 1.1 мирової угоди стосувався цих правовідносин.

Разом з тим, в пункті 1.2 мирової угоди сторони зазначили, що стягувачі з моменту її підписання не матимуть до боржника майнових претензій, які заявлені ними в межах цивільних позовів про стягнення заборгованості за договорами позики, які перебувають на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №№ 335/13812/16-ц, 335/13805/16-ц, 335/13809/16-ц, 335/13814/16-ц. Також стягувачі відмовляються від майнових претензій за цивільним позовом в кримінальній справі 335/12026/15-к шляхом відмови від цивільного позову.

Наведені умови мирової угоди свідчать про те, що сторони виконавчого провадження її укладенням фактично створюють нові правовідносини, виходячи за межі правовідносин, за якими ухвалено судове рішення, визначаючи для стягувачів зобов»язання у інших цивільних та кримінальній справі з боржником.

Проте суд на це уваги не звернув та не перевірив, чи не суперечать ці умови мирової угоди вимогам закону.

Таким чином, суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального права при вирішенні питання щодо затвердження (визнання) мирової угоди у виконавчому провадженні, тому у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд зазначеного питання.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2017 року про визнання мирової угоди у виконавчому провадженні скасувати.

Матеріли за заявою державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Куртова М.В. щодо визнання мирової угоди у виконавчому провадженні передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.