Справа № 2/2218/8065/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд у складі

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в м. Хмельницький в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

встановив:

05 жовтня 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із заявою про заміну сторони стягувача у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, мотивуючи свою заяву тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2012 року в цивільній справі № 2-1636/12 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 30 000 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 240 616 гри. 62 коп. На виконання зазначеного рішення 15 червня 2012 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької, області видано виконавчий лист строком предявлення до виконання до «15» червня 2013 року, відповідно до якого заведено виконавче провадження. Однак, 7 лютого 2017 року стягувач ОСОБА_5, який є їх батьком, помер, а вони є його спадкоємцями. А тому, заяву просять задовольнити.

Заявники та їх представник в судове засідання не зявилися, від представника заявників надійнла заява про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують.

Належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, відповідач в судове засідання не з`явився, що згідно ч. 2 ст. 378 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви по суті за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2012 року, яке набрало законної сили 25.04.2012 р., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 30 000 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 240 616 гри. 62 коп.

Згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 04.06.2014 р. видано дублікат виконавчого листа у даній справі, який направлено в Перший міський відділ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції 04.0-7.14 р. і який отримано 09.07.2014 р.

Виконавче провадження про стягнення коштів з ОСОБА_4 відкрито 18.07.2014 року. Кошти так і не стягнуті. А виконавче провадження завершено 04.04.2017 р. згідно п.3 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», у звязку із смертю стягувача.

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії 1-БВ №299220, виданого 06 лютого 2017 року, ОСОБА_5 помер 06 лютого 2017 року.

Після його смерті, спадщину прийняли його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_6, що підтверджується копією спадкової справи після смерті ОСОБА_5

Рішення суду так і не виконано.

Діючим ЦПК України визначаються підстави процесуального правонаступництва, якими, у відповідності до ч.1 ст. 37 ЦПК України, є смерть фізичної особи, припинення юридичної особи, заміна кредитора чи боржника у зобовязанні, а також інші випадки заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, й передбачається, що правонаступництво має місце на будь-якій стадії цивільного процесу, у тому числі й на стадії виконання рішення суду.

Разом з тим, процесуальне правонаступництво є можливим за умови матеріального правонаступництва, яке регулюється нормами ЦК України.

Так, п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є юридичні факти.

Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Обов'язки спадкодавця, як і його права, за правилами універсального наступництва переходять безпосередньо до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України здійснення права на спадкування реалізується особою шляхом прийняття спадщини.

Завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»). Отже, процесуальне правонаступництво можливе на будь-якій стадії цивільного процесу, у тому числі і на стадії виконання судового рішення.

Процесуальне правонаступництво це заміна на будь-якій стадії стягувача або боржника іншою особою у звязку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обовязки, або є пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті стягувача, який має право вимоги, за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобовязанні, на будь якій стадії.

Отже, підставою процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обовязків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналізуючи зазначені норми, така заміна може й відбуватися поза межами виконавчого провадження на будь-якій стадії процесу.

Застосовуючи процедуру «пілотного рішення» у справі «ОСОБА_4 проти України» (рішення від 15 жовтня 2009 року, остаточне від 15.01.2010 року) Європейський суд з прав людини знову констатував, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «ОСОБА_5 проти Італії» ( Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Виконання судового рішення це остаточна стадія судочинства у процесі реалізації захисту прав, тому невиконання судового рішення, що є остаточним та обовязковим для виконання, є порушенням права на справедливий суд.

Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили 25.04.2012 р., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 30 000 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 240 616 гри. 62 коп., суми якої не були отримані позивачем за життя, з метою забезпечення виконання судового рішення необхідно замінити сторону стягувана за вказаним рішенням суду з ОСОБА_5 на його дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_6, як спадкоємців померлого позивачки.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. 37 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву задовольнити.

Замінити сторону стягувача ОСОБА_3 за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2012 року, яке набрало законної сили 25.04.2012 р., у справі № 2/2218/8065/11, на його правонаступників ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя