Провадження № 2/520/1723/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про стягнення майнової шкоди

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2016 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ПАТ «Фідобанк», про відшкодування майнової шкоди у загальному розмірі 10897,43 грн., що полягає у несенні позивачем у період з 20 серпня 2015 року по 19 липня 2016 року витрат по утриманню належного відповідачу майна, - земельної ділянки та житлового будинку, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Бригадна, буд. 141 «В», мотивуючи вимоги тим, що зазначене майно перебувало у його власності та було передано відповідачу у іпотеку на забезпечення виконання обовязків позичальника ОСОБА_2 з повернення ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є відповідач) кредиту за договором №014/1581/74/0322. У мовами іпотечного договору було передбачено можливість позасудового звернення стягнення заборгованості позичальника на предмет іпотеки шляхом набуття кредитором у власність іпотечного майна.

У квітні 2015 року позивач отримав від ПАТ «Фідобанк» вимогу про усунення порушення основного зобовязання з повернення кредиту та попередження про намір відповідача задовольнити свої вимоги шляхом набуття у власність предмету іпотеки.

У серпні 2015 року відповідач звернув стягнення заборгованості на предмет іпотеки та здійснив реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за собою, однак оскільки позивача про такі дії повідомлено не було, та дізнався він про таке лише 19 липня 2016 року з відповідного витягу з реєстру прав власності, що було отримано ним у звязку з надходженнями від представників відповідача вимог про звільнення приміщення будинку за адресою: м. Одеса, вул. Бригадна, буд. 141 «В», позивач сумлінно виконував обовязки з утримання відповідного майна, зокрема сплачував платежі за постачання поводи та електричної енергії, які споживалися охороною, що знаходилася на зазначеному обєкті нерухомості і забезпечувала його схоронність.

Таким чином позивач вказує, що обовязок з утримання майна має нести його власник, а тому, в наслідок бездіяльності відповідача, що виявилась у неповідомленні іпотекодавця про перереєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач, сплачуючи вартість спожитих за адресою нерухомого майна комунальних послуг, зазнав збитків, що мають бути компенсовані за рахунок відповідача.

У судове засідання позивач не зявився, повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник відповідача звернувся до суду з письмовими запереченнями проти позову, де вказував на те, що платником спожитих комунальних послуг є їх споживач а не власник, та з такого жодних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплачених коштів за спожиті ним (та охороною, що була розміщена з його ініціативи) не вбачається. Крім того представник позивача вказав, що про факт переходу права власності позивач дізнався не пізніше березня 2016 року, на що він сам вказував в ході розгляду судом іншої справи, та таким чином просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

За вказаних обставин провадження у справі, зважаючи на тривалий строк провадження у справі, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін та їх представників, на підставі наявних доказів.

Так, судом було встановлено, що 30 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Фідобанк» було укладено іпотечний договір, за яким позивач на забезпечення виконання ОСОБА_2 його зобовязань перед ПАТ «Фідобанк» (який є правонаступником ) за кредитним договором №014/1581/74/03221, передав банку у іпотеку належний йому на підставі Рішення Київського районного суду м. Одеси № 2-5863/2010 від 30.10.2010 року житловий будинок та належну йому на підставі договору купівлі-продажу № 1103 від 30.07.2014 року земельну ділянку (кадастровий № :19:001:0047), що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Бригадна 141-В.

За наданими позивачем поясненнями, 08.04.2015 року він отримав від ПАТ «Фідобанк» письмову вимогу про Усунення порушення, в якій йому було повідомлено, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої зобовязання з повернення кредиту та його заборгованість складає 391128,67 дол. США, та у звязку з цим кредитор вимагав погашення заборгованості у строк до 08.05.2015 року та повідомив, що у випадку непогашення заборгованості банк має намір задовольнити свої вимоги за рахунок предметів іпотеки, шляхом набуття права власності на них.

За обставинами, що сторони повідомили суду, вказана заборгованість погашена не була .у звязку з чим відповідач задовольнив свої вимоги набуттям у власність предметів іпотеки земельної ділянки та житлового будинку, що розміщені за адресою: м. Одеса, вул. Бригадна, 141-В.

Відповідно до наданої до суду інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно і.№ 63815207 від 19.07.2016 року вбачається, що 20.08.2015 року, відповідач звернув стягнення заборгованості на предмет іпотеки та відбулась відповідна державна реєстрація права власності.

Позивач у наданих до суду письмових поясненнях вказував, що про перехід права власності на зазначене нерухоме майно він дізнався 19.07.2016 року, коли отримав зазначену інформаційну довідку, та з такого вважає, що сплачені ним кошти за спожиті комунальні послуги у період з 20.08.2015 року по 19.07.2016 року, через неповідомлення його про звернення стягнення на предмет іпотеки, є понесеною ним, з вини відповідача, майновою шкодою, що відповідно до наданих відомостей складає 10897,43 грн. (4495,17 грн., - по сплаті послуг з електропостачання та 6402,26 грн., - по сплаті послуг з водопостачання).

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець та виробник.

При цьому власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Натомість споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Аналіз наведених положень вказує на те, що ототожнення власника приміщення та споживача, що фактично отримує житлово-комунальну послугу, є хибним, та таким, що не відповідає приписам закону.

При цьому обовязок по сплаті спожитих послуг, відповідно до висловленої Верховним Судом України у постанові №6-59цс13, є обовязком споживача незалежно від факту укладення між ним та виконавцем відповідного договору про надання комунальних послуг. Споживач зобовязаний оплатити послуги, якщо він фактично користувався ними.

Відповідно до наданих позивачем письмових пояснень, ОСОБА_3 вказує що він сплачував комунальні послуги за користування водою та електроенергією, якими користувались охоронці, залучені з його власної ініціативи для охорони зазначеного нерухомого майна, та таким чином вбачається, що позивач, опосередковано (через охоронців), спожив сплачені ним комунальні послуги, що кореспондує вказаним вище правовим положенням, та таким чином понесені ним витрати по сплаті зазначених послуг не належать до майнової шкоди, що в свою чергу вказує на безпідставність вимог позивача.

Крім того суд зазначає про наступне. Відповідно до наданих позивачем пояснень, він дізнався про факт переоформлення прав власності на предмет іпотеки 19.07.2016 року, проте представник відповідача надав до суду копію адміністративного позову, з яким позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду м. Одеси, та за змістом якого вказував, що йому стало відомо про перереєстрацію прав власності на предмет іпотеки в березні 2016 року.

Крім надаючи оцінку посиланням позивача на те, що він здійснював сплату спожитих комунальних послуг у вказаний ним період через те, що йому не було відомо про звернення стягнення на предмет іпотеки, слід дійти висновків про те, що така ситуація є наслідком власної недбалості позивача, оскільки у випадку належного використання ним своїх, передбачених законодавством, прав, він міг та мав вчасно дізнатися про перереєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Такий висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, висловленій за наслідками розгляду справи за № 6-2469цс16: порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав. Таким чином стверджуючи, що позивач поніс певні витрати у звязку з неповідомленням його відповідачем чи іншою особою про настання певних обставин (зокрема вчинення реєстраційних дій), він повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про такі обставини самостійно, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому суд зазначає, що отримавши 08.04.2015 року від ПАТ «Фідобанк» письмову вимогу про погашення заборгованості у визначений банком строк, та не сплативши відповідних коштів на виконання зобовязань, позивач був попереджений про намір відповідача на звернення стягнення на предмет іпотеки, однак не вжив відповідних заходів для своєчасного отримання відомостей про зміну власника іпотечного майна.

Наведені обставини та правові позиції вказують на відсутність належних підстав для задоволення вимог позивача та тягнуть за собою відмову у позові.

Згідно положень ст.88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 213-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 16. 22, ЦК України, ст. 1, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про стягнення майнової шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луняченко В. О.