Провадження № 2/524/794/17
12.06.2017 року м.Кременчук
Автозаводський районний суд м.Кременчука у складі:
Головуючого судді Андрієць Д.Д.,
за участю секретаря Бєлєнького О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири 30 в буд.35/1 по вул.Генерала Родімцева в м.Кременчуці. У даній квартирі зареєстровані його мати - ОСОБА_2 та сестра - ОСОБА_3, які фактично за даною адресою не проживають тривалий час. У зв'язку з реєстрацією відповідачів у вказаній квартирі, у нього виникають труднощі з приводу відчуження належного йому майна. Також він вимушений нести необґрунтовані витрати на оплату житлово-комунальних послуг.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 таким, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою 30 в буд.35/1 по вул. Генерала Родімцева в м.Кременчуці Полтавської області.
Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3 повторно не зявились в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Частиною 1 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Статтею 310 ЦК України визначено, що фізична особа має право на місце проживання, на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Стаття 391 ЦК України визначає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири 30 в буд.35/1 по вул.Генерала Родімцева в м.Кременчуці, що підтверджується копією договору дарування, посвідченого 12.07.2004 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4.
У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується довідками відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради та довідкою ТОВ «Житлорембутсервіс» від 03.12.2015.
Враховуючи те, що відповідачі не проживають у спірному житлі більше 4 років, а їх реєстрація у спірному житлі створює перешкоди для власника квартири, викликані необхідністю сплачувати вартість комунальних послуг з урахуванням реєстрації відповідачів, а також позбавляє власника можливості вільно розпоряджатись своїм майном, суд вважає, що права позивача підлягають судовому захисту.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1, в частині визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства суд вважає, що вони підлягають задоволенню.
Таким чином, суд визнає ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою 30 в буд.35/1, по вул.Генерала Родімцева в м.Кременчуці Полтавської області.
Згідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.
За таких обстави, суд вважає, що вимога позивача про зобов'язання територіального міського відділу Державної міграційної служби України провести процедуру зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною та необґрунтованою. Крім того, права власника будуть поновленні шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратила право користування жилим приміщенням
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 137,80 з кожного, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 14, 57 60, 169 208, 209, 212 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою 30 в будинку №35/1 по вул. Генерала Родімцева в м.Кременчуці Полтавської області
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, 17.06.1994р.н., судові витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 137,80 грн. з кожної.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць