АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 675/2510/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1941/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Задвірний В.І.

з участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 675/2510/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення Ізяславського районного суду від 2 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, просила визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ 21074, д/н, 66430 ХМ та земельну ділянку за державним ОСОБА_5 на право власності серії ЯЛ № 824774 виданий 24 травня 2011 року, по вул. Шкільна, 64, м. Ізяслав, як за спадкоємцем за законом.

Зазначала, що 3 лютого 2016 року помер ОСОБА_6 дід ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на автомобіль ВАЗ 21074, д/н, 66430 ХМ та земельну ділянку по вул. Шкільна, 64, м. Ізяслав. ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом свого діда ОСОБА_6, так як його батько ОСОБА_7 помер 15 липня 2015 року.

12 червня 2016 року позивач, як представник неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Ізяславського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_6. Проте, оформити спадщину не може, оскільки на спадкове майно необхідно мати оригінали правовстановлюючих документів, які знаходяться у відповідача, в звязку із цим позивач звернулася до суду.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Провадження № 22-ц/792/1941 /17

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 5

Рішенням Ізяславського районного суду від 2 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «ВАЗ 21074», д/н «66430», 2002 року випуску, свідоцтво про реєстрації ХМС 235313, що належав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 3 лютого 2016 року. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішенням суду в частині відмови в задоволені позову та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. Зазначала, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, неправильно дослідив та оцінив докази, які були надані позивачем. Вказувала, що при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було дотримано розяснення Верховного Суду України в ч. 2,3 п. 1 Постанови Пленуму від 29 грудня 1978 № 11 (з наступними змінами та доповненнями) «Про судове рішення», вимог ЦК України та норм чинного законодавства.

Крім того, в разі спадкування за заповітом власник будинку має право на користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування будинку та має право сервітуту, а інша частина земельної ділянки спадкується на загальних підставах. Судом першої інстанції не було враховано дану обставину та прийнято неправомірне рішення яке підлягає скасуванню.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 був власником ? частини житлового будинку та господарських будівель і споруд, по вул. Шкільна, 64 в м. Ізяслав Хмельницької області, власником іншої ? частини даного житлового будинку на праві власності була ОСОБА_3

Також ОСОБА_6 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку від 24 травня 2011 року був власником земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0194, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Шкільна, 64 в м. Ізяслав Хмельницької області та автомобіля марки «ВАЗ 21074» д/н. 66430 ХМ, 2002 року випуску.

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів спадкове майно у вигляді ? частини житлового будинку по вул. Шкільна, 64 в м. Ізяслав Хмельницької області, ОСОБА_3 інше спадкове майно у заповіті не зазначено.

Неповновлітній ОСОБА_2, в інтересах якого подано позов його матірю ОСОБА_1, є сином ОСОБА_7, який в свою чергу є сином ОСОБА_6

ОСОБА_7 помер 13 липня 2015 року.

ОСОБА_6 3 лютого 2016 року помер.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Шкільна, 64 в м. Ізяслав Хмельницької області, земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0194, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Шкільна, 64 в м. Ізяслав Хмельницької області та автомобіля марки «ВАЗ 21074» д/н. 66430 ХМ, 2002 року випуску.

Після смерті ОСОБА_6 його спадкоємцями за законом за правом представлення є його внук неповнолітній ОСОБА_2, а спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_3

ОСОБА_2 в силу вимог ч. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу вважається таким, що прийняв спадщину. Крім того, він 17 лютого 2016 року звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, за якою було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 № 24-2016

ОСОБА_3 прийняла спадщину, звернувшись в межах шестимісячного строку з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.

11 серпня 2016 року їй було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді ? частини житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул. Шкільна, 64 в м. Ізяслав Хмельницької області

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 7 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, яке набрало законної сили рішення суду, з посиланням норми ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України визнав за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0194, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Шкільна, 64 в м. Ізяслав Хмельницької області.

Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно ч. 1 ст. 1245 Цивільного кодексу України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

У відповідності до ст.ст. 1258, 1261, 1266 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За приписами ст. ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, набула право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0194, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Шкільна, 64 в м. Ізяслав Хмельницької області з тих підстав, що вона є власником житлового будинку, розміщеного на даній земельній ділянці.

Отже, спір між сторонами щодо спірної земельної вже вирішено рішенням суду.

За таких обставин за наявності права власності іншої особи на спірну земельну ділянку та без позбавлення її цього права власності у встановленому законом порядку виключена можливість задовольнити позов та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, яка перебуває у власності іншої особи. Не можуть володіти річчю на праві одноособової власності двоє і більше осіб, за виключенням права спільної часткової чи спільної сумісної власності, оскільки це суперечить нормам Цивільного кодексу України та загальним засадам цивільного законодавства.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову в позові у частині позовних вимог щодо земельної ділянки та задоволення позову в частині щодо автомобіля узгоджуються з обставинами справи та відповідають нормам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги, що в разі спадкування за заповітом власник будинку має право на користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування будинку та має право сервітуту, а інша частина земельної ділянки спадкується на загальних підставах слід відхилити.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішенням суду вирішено спір між сторонами щодо спірної земельної ділянки, визнано за ОСОБА_3 право власності на спірну земельну ділянку в розмірах, які визначені державним актом про право власності на земельну ділянку, то немає підстав для визначення інших розмірів земельної ділянки, що спадкує ОСОБА_3

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ізяславського районного суду від 2 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Р.С.Гринчук

ОСОБА_9

Згідно з оригіналом ОСОБА_5