АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7862/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Остапчук Т.В.
757/9257/16-ц Доповідач-ЧобітокА.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової ВВ.,

при секретарі - Казаник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 6» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги , -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ТОВ «Рада 6»пред»явило вказаний позов до відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав,що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, який знаходиться на обслуговуванні позивача як експлуатуючої організації, проте за отримані ним житлово-комунальні послуги платежі не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість,яка після збільшення позовних вимог, за період з 01 червня 2014 року по 31 січня 2017 року становить 9150 грн.18 коп.,яку позивач просив стягнути з відповідача ,а також інфляційні втрати у розмірі 2 218 грн.83 коп. ,3 % річних -325 грн.30 коп. та пеню -3297 грн.23 коп..

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року позов ТОВ «Рада 6» задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь товариства заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 9150 гн.18 коп., інфляційні втрати у розмірі 2218 грн.863 коп. та 3% річних -325 грн.30 коп.,а також судовий збір 1600 грн..

Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,відповідач просить скасувати його та ухвалити нове,яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Рада 6». Зазначає,що суд безпідставно визнав право ТОВ «Рада 6» на пред'явлення до нього такого позову,оскільки відсутні докази на підтвердження перебування АДРЕСА_1 на балансі товариства,наявності договірних правовідносин між сторонами.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб,що з'явилися в судове засідання,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь ТОВ «Рада 6 » заборгованість за витрати по утриманню будинку та прибудинкової території у розмірі 9150 грн.18 коп., інфляційні втрати у розмірі 2218 грн.863 коп. та 3% річних -325 грн.30 коп. за період з 01 червня 2014 року по 31 січня 2017 року,суд першої інстанції виходив з того,що вказані житлово-комунальні послуги були надані позивачем відповідачу внаслідок обслуговування будинку АДРЕСА_1, а тому останній повинен оплатити фактично спожиті послуги відповідно до п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції відповідним обставинам справи та вимогам закону,що регулюють правовідносини,які виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги висновок суду не спростовують.

Встановлено,що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта будинку АДРЕСА_1, затвердженого розпорядженням Печерської райдержадміністрації від 26.12.2008 року експлуатуючою організацією цього будинку є Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада-6».

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 15 грудня 2011 року №2380 зареєстрованому в Головному управлінні юстиції у місті Києві від 17 лютого 2012 року №9/926 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території» ,яке є чинним, включено будинок АДРЕСА_1 , до переліку об'єктів переданих у відання ТОВ «Рада 6».

З наданих позивачем розрахунків щодо заборгованості відповідача за надані послуги вбачається,що за період з червня 2014 року по 31 січня 2017 року відповідачу для сплати щомісячно була нарахована оплата експлуатаційних витрат у розмірі 9 150 грн.18 коп.

За встановлених в справі обставин колегія суддів вважає,що відповідачем безпідставно не оплачувалися отримані ним послуги стосовно утримання будинку та прибудинкової території,які визначені позивачем як експлуатаційні витрати,а тому висновок суду про стягнення з відповідача 9150 грн.18 коп. за вказаний період з урахуванням вимог ст.625 ЦК України щодо стягнення трьох відсотків річних у розмірі 325 грн.30 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2218 грн. є законним та обґрунтованим.

В зв'язку з зазначеним колегія суддів вважає такими,що не заслуговують на увагу посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність підстав у позивача нараховувати та стягувати з нього оплату за утримання будинку та прибудинкової території,оскільки між ним та позивачем відсутні договірні відносини та до того ж позивач не є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України (Постанова № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року).

Надані позивачем договори укладені з іншими обслуговуючими підприємствами та організаціями свідчать про проведення позивачем комплексу робіт по утриманню будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території за період з червня 2014 року по 31 січня 2017 року.

Доказів на спростування встановлених обставин відповідачем не надано.

Разом з тим колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат по оплаті судового збору у розмірі 1600 гр.,зменшивши розмір витрат до 1479 грн. 20 коп.,оскільки відсутнє підтвердження про сплату позивачем судового збору у розмірі 121 грн.80 коп. при подачі позовної заяви та стягнути судовий збір у розмірі 121 грн.80 грн. з відповідача в доход держави.

В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.304,307.309,308,313,314,316,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 6» 1479 грн.20 коп. судового збору та 121 грн.80 коп. в доход держави.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -