Справа № 379/1177/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Бойка М.Г.,

за участю секретаря: Бакал О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу № 2-158/2005р., виданого 01.04.2005 Таращанським районним судом Київської області в сумі 44114,07 грн..

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів, які було стягнуто з відповідача на її користь та на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісяця за рішенням Таращанського районного суду від 01.04.2005 року, починаючи з 21 березня 2005 року за період з 01 січня 2015 року по серпень 2017 року включно в розмірі 44114,07 грн., виходячи із розрахунку одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, оскільки з вини відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.09.2017 року в розмірі 5035,80 грн..

Відповідач, не заперечивши того факту, що дійсно за рішенням Таращанського районного суду від 01 квітня 2005 року він повинен щомісячно сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісяця, а також не заперечуючи розміру заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.09.2017 року в сумі 5035,80 грн., позов не визнав, зазначивши, що розмір пені позивачем визначений неправильно, оскільки зміст частини першої статті 196 СК України слід розуміти так, що пеня підлягає стягненню за кількість днів прострочення в межах місяця, за який стягуються аліменти, оскільки аліменти є місячним платежем.

Суд встановив, що відповідач згідно рішення Таращанського районного суду Київської області від 01.04.2005 по справі № 2-158/2005р. зобовязаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісяця, починаючи з 21 березня 2005 року до досягнення дитиною повноліття.

Після ухвалення судового рішення відповідач належним чином, тобто щомісячно та в установленому рішенням суду розмірі не сплачує аліменти, і його заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки станом на 01.09.2017 становить 5035,80 грн., що підтверджується розрахунком по аліментах, складеним старшим державним виконавцем Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 2 ст. 196 СК України).

Відповідно до розяснень викладених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення.

Суд дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов до висновку про те, що у виникненні заборгованості є вина відповідача, оскільки він є працездатним за віком та йому було відомо про відкрите виконавче провадження, він частково сплачував аліменти, однак не в повній мірі і не кожного місяця.

Проте суд погоджується із відповідачем відносно тієї обставини, що позивачем невірно визначено розмір пені (неустойки), яка повинна бути стягнута із нього.

Так, виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13, від 1 жовтня 2014року № 6-149цс14, від 1 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково, стягнувши на її користь неустойку за період з 01 січня 2015 року по серпень 2017 року включно, провівши таким чином її розрахунок: січень 2015 р. (533,50 грн.: 100) х 31 = 165,39 грн.; лютий 2015 р. (33,50 грн: 100) х 28 = 9,38 грн.; березень 2015 року (533,50 грн: 100) х 31 = 165,39 грн.; квітень 2015 року (33,50 грн: 100) х 30 = 10,05 грн.; травень 2015 року 0 грн.; червень 2015 року 0 грн.; липень 2015 року (33,50 грн: 100) х 31 = 10,39 грн.; серпень 2015 р. 0 грн.; вересень 2015 р. 0 грн.; жовтень 2015 р. 0 грн.; листопад 2015 р. 0 грн., грудень 2015 року 0 грн.; січень 2016 р. 0 грн.; лютий 2016 р. 0 грн.; березень 2016 року 0 грн.; квітень 2016 року 0 грн.; травень 2016 року 0 грн.; червень 2016 року (561 грн: 100) х 30 = 168,30 грн.; липень 2016 року - 0 грн.; серпень 2016 р. 0 грн.; вересень 2016 р. (561 грн: 100) х 30 = 168,30 грн.; жовтень 2016 р. (561 грн: 100) х 31 = 173,91 грн.; листопад 2016 р. 0 грн., грудень 2016 року (561 грн : 100) х 31 = 173,91 грн., січень 2017 р. 0 грн.; лютий 2017 р. (809,5 грн: 100) х 28 = 226,66 грн.; березень 2017 року (809,5грн: 100) х 31 = 250,95 грн.; квітень 2017 року 0 грн.; травень 2017 року (809,5 грн: 100) х 31 = 250,95 грн.; червень 2017 року (809,5грн: 100) х 3 = 242,85 грн.; липень 2017 року - 0 грн.; серпень 2017 р. (888,5 грн : 100) х 31 = 275,44 грн., а всього 2291 (дві тисячі двісті девяносто одна) гривня 87 копійок.

На підставі часткового задоволення позову з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57 62, 88, 209, 214, 215, 218, ЦПК України, ст.ст. 194-196 Сімейного кодексу України ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 2291 (дві тисячі двісті девяносто одна) гривня 87 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлений 13.10.2017 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ________________