13 листопада 2017 року
Справа № 489/6206/16-ц
Номер провадження 2/489/666/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2017 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря Сироватки Т.О.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги мотивувала тим, що, її матері на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного з відповідачкою на праві власності належала 1/2 частина домоволодіння № 32 по вул. Південній в м. Миколаєві. 04.04.2012 р. ОСОБА_4 померла Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вищевказаної частини домоволодіння, на яку позивачка в подальшому оформила спадкові права. Проте право власності на земельну ділянку, яка розташована за вказаною адресою залишилось зареєстрованим за відповідачкою.

Посилаючись на вищевикладене, просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0226 га садибного (індивідуального) житлового будинку по. вул. Південній, 32 у м. Миколаєві.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідачка в судове засідання не зявилась. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення , дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

? частина домоволодіння № 32 по вул. Південній в м. Миколаєві належала ОСОБА_3 - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.1989 р., посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою, реєстр. № 3-4552, зареєстрованого ММБТІ 14.12.1989 р., за реєстр. № 8638.

Разом з тим, ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на землю належала земельна ділянка площею 0,0226 гектарів, яка розташована за адресою вказаної частини домоволодіння.

Згідно ухвали Ленінського райсуду м. Миколаєва від 21.06.1996 року відбулося визначення порядку користування земельною ділянкою за зазначеною адресою між співвласниками.

23.03.1999 р. на біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» за № 494 був зареєстрований Договір купівлі-продажу ? частини домоволодіння № 32 по вул. Південній в м. Миколаєві, укладений між ОСОБА_3 , - з однієї сторони, та ОСОБА_4 , - з іншої сторони.

04.04.2012 р. ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді зазначеної частини домоволодіння.

У встановленому законом порядку позивачка оформила спадкові права на ? частину житлового будинку № 32 по вул. Південній в м. Миколаєві, яку отримала у спадок після смерті матері.

Так, згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.02.2016 р. вказаний Договір купівлі-продажу визнано дійсним.

Отже, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.2016 р. позивачці на праві власності належить ? частка житлового будинку № 32 по вулиці Південній в місті Миколаєві. Вказаний житловий будинок з каменю, цегли під літ. А, житловою площею 54,7 кв.м., загальною площею 99,1 кв.м. та до нього прилягають: сарай під літ. Б, вбиральня під літ. В, погріб з шиєю під літ. Гпд, душова під літ. Д, сарай під літ. Е, літня кухня під літ. Ж, сарай під літ. И, замощення за №І, ІІ, огорожі №3,7-9.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона на законних підставах отримала право власності на ? частину житлового будинку, а саме в порядку спадкування після смерті матері та відповідно отримала право власності земельну ділянку, яка розташована за адресою житлового будинку.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997 і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Аналіз змісту даних норм закону дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу права на земельну ділянку при переході права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, оскільки позивачка на законних підставах набула право власності на ? частину житлового будинку № 32 по вул. Південній в м. Миколаєві, то до неї перейшло і право власності на земельну ділянку за вказаною адресою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0226 гектарів, розташовану за адресою: м. Миколаїв, вул. Південні, 32.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова