Справа № 755/8691/17
УХВАЛА

"21" червня 2017 р.Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: Астахової О.О.,

при секретарі Наумовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 поданого в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права власності на земельну ділянку.

Одночасно із позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0410 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: будівництво та експлуатація закладів торгівлі та громадського харчування.

Мотивуючи тим, що невідома особа шахрайськими діями, шляхом підробки підписа позивача 06.02.2012 року заключила договір купівлі-продажу земельної ділянки з ОСОБА_3, у власність якого перейшла земельна ділянка площею 0,0410 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

На даний час відповідач має реальну можливість здійснити подальше відчуження земельної ділянки, а також існує загроза відчуження спірного майна, яке є предметом спору, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що змушує представника позивача звернувся до суду із вказаною заявою.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом позову є визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0410 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права власності на вказану земельну ділянку.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 29.05.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смекаліною Л.Т. позивач ОСОБА_1 набув у право власності земельну ділянку площею 0,0410 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 та отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 06 жовтня 2008 року Головним управлінням земельних ресурсів КМДА.

Як убачається із договору купівлі-продажу №513, посвідченого 06.02.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. ОСОБА_1 здійснив відчуження вказаної земельної ділянки ОСОБА_3, який набув на неї право власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 травня 2017 року №87044597.

Таким чином, відбулась перереєстрація власника майна, позивачем заявлено вимогу щодо визнання правочину за яким відбулось відчуження земельної ділянки недійсним, у зв'язку з тим, що вказаний договір він не підписував.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Дотримуючись зазначених вимог закону суд приходить до висновку, що позивачем наведено обставини та надано докази того, що між сторонами дійсно виник спір, ОСОБА_3 має реальну можливість розпорядитися спірним майном та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Таким чином, суд, перевіривши відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, приходить до висновку, що з урахуванням сукупності вищевказаних обставин, є належні правові підстави для забезпечення позову у обраний представником позивача спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0410 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: будівництво та експлуатація закладів торгівлі та громадського харчування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

С у д д я :