Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/686/17

Провадження №2/377/305/17

19 жовтня 2017 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи Дудинської В.М.,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, Славутицьке відділення Броварської місцевої прокуратури, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

УСТАНОВИВ:

29 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 гривень, згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 02.07.2015 року у справі № 377/162/15-ц, та призначити стягнення аліментів з ОСОБА_4 на її користь на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач та позивач перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2014 року, який був розірваний згідно рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2014 року. Від шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно з часу розірвання шлюбу вони стали проживати окремо. Дочка залишилася проживати разом з позивачем. ОСОБА_4 взагалі не приймає участь у вихованні дочки. Він жодного разу не приїздив до дитини з моменту її народження, зовсім не цікавиться ні дитиною, ні станом її здоров'я. На підставі виконавчого листа, виданого Славутицьким міським судом Київської області 05 серпня 2015 року у справі № 377/162/15-ц, провадження № 2/377/112/15, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягуються аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 гривень щомісяця. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів заборгованість по сплаті аліментів становить 36911 гривень станом на 1 березня 2017 року. Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відповідно до п. 2 ст. 164 СК України. Враховуючи, що дитина часто хворіє, а батько дитини, хоча і працює неофіційно, але має постійний дохід, то позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши їх у розмірі 1/3 частки від доходу ОСОБА_4 щомісяця.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 19 жовтня 2017 року позовну заяву в частині зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 гривень, згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 02.07.2015 року у справі № 377/162/15-ц та призначення стягнення аліментів з ОСОБА_4 на її користь на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, залишено без розгляду.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач з моменту народження дочки жодного разу не приїздив до неї. Він зовсім не цікавиться ні дитиною, ні станом її здоров'я. Відповідачем надавались письмові пояснення в присутності працівників служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в яких він не заперечував, що будь-якої участі у вихованні та утриманні дочки не приймає.

Представник позивача за довіреністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки ОСОБА_5, його необхідно позбавити батьківських прав відповідно до п. 2 ст. 164 СК України.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що відповідач не виконує обов'язки по вихованню дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи наявність письмових пояснень відповідача щодо визнання ним факту ухилення від виконання батьківських обов'язків, вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дочки ОСОБА_6 і не виявляє бажання спілкуватися з нею та приймати активну участь у її житті.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Суду пояснив, що він дійсно не бачив свою дочку з народження, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не цікавиться її життям. Причиною такої поведінки стало те, що мати дочки не бажає його бачити і спілкуватися з ним.

Представник служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та представник Славутицького відділення Броварської місцевої прокуратури в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, надіслали до канцелярії суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він є хрещеним батьком дитини позивача та відповідача. Батька дитини жодного разу не бачив. Позивач займається її вихованням та утриманням.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що є хрещеною мамою ОСОБА_5, тому часто буває в гостях у позивача. Вихованням та утриманням дитини займається позивач. Батька дитини жодного разу не бачила.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що знайомий з позивачем та спілкується як з нею, так і з її дочкою ОСОБА_5, оскільки проживає з ними в одному під'їзді. Батька дитини жодного разу не бачив, вихованням та утриманням ОСОБА_5 займається її мати ОСОБА_1.

Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 перебували у шлюбі, зареєстрованому 24 травня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 597, який був розірваний згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 24 листопада 2014 року. Рішенням суду після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище дружини - ОСОБА_1.

Від шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка залишилася проживати з матір'ю, позивачем у справі.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області 30.01.2015 року, складено відповідний актовий запис № 20 про народження 10.01.2015 року ОСОБА_5. Батьками в свідоцтві про народження записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Довідкою форми № 3, виданої КП «ЖКЦ» від 11.04.2017 року, підтверджено, що ОСОБА_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3. За цією адресою зареєстрована та проживає її дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 16.03.2009 року комунальним підприємством АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 404 від 13.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, належить на праві приватної спільної часткової власності 1/8 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту обстеження умов проживання № 01-19/48 від 18.07.2017 року, складеного під час обстеження житлово-побутових умов малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою її місця проживання: АДРЕСА_3, було встановлено, що на час обстеження санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам, квартира облаштована відповідними меблями та технікою. Для виховання, розвитку та проживання малолітньої ОСОБА_5 створені такі умови: окреме спальне місце, комод для речей особистого вжитку, телевізор, іграшки, велосипед, книжки, канцелярське приладдя. Дитина забезпечення продуктами харчування та сезонним одягом.

Як вбачається з побутової характеристики КП «ЖКЦ», ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. За час проживання скарг від сусідів та працівників КП «ЖКЦ» не надходило. Претензій до ОСОБА_1 з боку адміністрації КП «ЖКЦ» немає.

Згідно довідок ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» ОСОБА_1 на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра поліклініки ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» не перебуває.

Копією паспорта громадянина України, виданого на ім'я ОСОБА_1, підтверджено, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3.

На час розгляду справи в суді позивач ОСОБА_1 не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Згідно довідки про отримання допомоги № 1960 від 12.04.2017 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» з 01.02.2015 року по 31.01.2018 року призначено допомогу при народженні дитини. Загальна сума доходу за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року, за винятком аліментів, становить 5160 гривень.

ОСОБА_1 з 01.03.2015 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» з 01.03.2015 року по 31.03.2017 року призначено допомогу малозабезпеченим сім'ям. Загальна сума доходу за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року, за винятком аліментів, становить 3833,38 гривень, що підтверджується довідкою про отримання допомоги УСЗН Славутицької міської ради Київської області № 1956 від 12.04.2017 року.

Як вбачається з довідки про отримання допомоги № 1959 від 12.04.2017 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області та їй відповідно до Постанови КМУ від 22.02.2006 року № 189 з 01.03.2016 року по 31.03.2017 року призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме, на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Загальна сума доходу за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року, за винятком аліментів, становить 2362,80 гривень.

Згідно копії паспорта громадянина України, виданого на ім'я ОСОБА_4, останній зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4.

Факт реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, також підтверджується довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 102/30/5094 від 07.09.2017 року.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.07.2015 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 11.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

З розрахунку заборгованості по аліментам № 1000/9, виданого 02.03.2017 року відділом ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що ОСОБА_4 має заборгованість по сплаті аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа № 2/377/112/15, виданого 05.08.2015 року Славутицьким міським судом Київської області. Розмір заборгованості станом на 01 березня 2017 року становить 36911 гривень.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_4 № 01-10-Б-560 від 07.04.2017 року, адресованих начальнику Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, він підтвердив, що не приймає участі у вихованні та зростанні ОСОБА_5, з дитиною зовсім не бачиться і не спілкується, тому вважає доцільним задовільнити прохання про позбавлення його батьківських прав щодо ОСОБА_5.

Крім того, ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджується актами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_11.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, погодженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 04.10.2017 року за № 556, позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним і відповідає інтересам дитини.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про позбавлення батьківських прав матері або батька, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування;

2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3)жорстоко поводяться з дитиною;

4)є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як зазначено у п. 16 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ст. 12 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину (ч.4).

Досліджені в судовому засіданні письмові докази та показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_9 свідчать про те, що відповідач ОСОБА_4 не виконує свої обов'язки по вихованню та утриманню дитини, передбачені ст. 150 СК України, не піклується про фізичний і духовний та моральний розвиток дитини, про стан її здоров'я, не спілкується та не бачиться з дитиною, не займається матеріальним утриманням дитини, що відповідачем не заперечується. Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 3,4, 15, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено 24 жовтня 2017 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька