АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Григорєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 грудня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2, своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 04 вересня 2013 року, утворилась заборгованість у розмірі 24 241 грн. 05 коп., яка складається з: заборгованості за відсотками 22342 грн. 99 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 267,53 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 1130 грн. 53 коп.

З урахуванням зазначеного позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2013 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованність по кредиту в сумі 24241,05 грн., що складається з: заборгованість за кредитом 22342,99 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 267,53 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) 1130,53 грн., а також судовий збір в розмірі 242,41 грн., а всього 24483 (двадцять чотири тисячі чотириста вісімдесят три) гривень 46 копійок.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк», виходив із того, що позичальник за спірним кредитним договором належним чином не виконав взяті на себе зобовязання з повернення кредитних коштів, у результаті чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з божника на користь кредитора.

Така позиція суду першої інстанції помилкова.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.12.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, на умовах якого остання отримав кредит у розмірі 6950,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір складається з заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Строк дії картки до 20.12. 2008 року.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

В даному випадку перебіг позовної давності починається з 20.12.2008 року.

Позивач звернувся до суду лише у вересні 2013 року .

Таким чином, виходячи з вище викладеного, на час звернення позивача до суду сплив строки позовної давності.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ч.1 ст.261 ЦК України.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст.261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 просила застосувати наслідки спливу позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч.4 ст.267 ЦК України.

Пунктом 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.20102 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності і у звязку з цим відповідно до ст. 309 ЦПК України скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити .

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді