Справа № 739/58/17 Провадження № 22-ц/795/1933/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Чепурко В. В. Доповідач - Шарапова О. Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової О.Л.
суддів:Євстафіїва О.К., Страшного М.М.
при секретарі:Герасименко Ю.О.
за участю:Кравченко А.А., Козлова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Чернігівської області та Семенівського районного відділу УМВС України в Чернігівській області про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2017 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_7, в якості відшкодування сум, сплачених нею у зв'язку з поданням їй юридичної допомоги під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, 48 900 грн 00 коп.; стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування моральної шкоди 100 800 грн 00 коп.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення не наведено жодного доказу вини Казначейства щодо спричинення шкоди позивачці, а тому покладення відповідальності на Казначейство свідчить про невірне вирішення справи по суті. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що відшкодування шкоди може мати місце у разі визнання незаконними дій посадових осіб відповідних органів. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що відсутні докази про те, що позивачці заподіяні моральні страждання. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що розмір морального відшкодування мав розраховуватися, виходячи з 1600 грн. на місяць, оскільки сума 3200 грн. з 01 січня 2017 року не застосовується як розрахункова величина при визначенні заробітної плати , посадових окладів працівників, тобто розмір морального відшкодування є завищеним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що відсутні докази про сплату позивачкою витрат на правову допомогу, а тому їх відшкодування з державного бюджету є недоцільним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінальної справи № 744/309/15-к, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 21 березня 2013 року в рамках кримінального провадження №0000003 позивачці було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України, а саме у розтраті ввіреного їй майна вартістю 24 163 грн. 00 коп., що належало ОСОБА_8

У рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Семенівського районного суду від 25 березня 2013 року було проведено огляд житла та іншого володіння позивачки.

Ухвалою слідчого судді Семенівського районного суду від 28 березня 2013 року на майно позивачки було накладено арешт. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08 квітня 2013 року скасована ухвала слідчого судді Семенівського районного суду від 28 березня 2013 року.

Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2014 року за результатами розгляду даного кримінального провадження, позивачку було визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України та виправдано за відсутністю в її діях складу вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 липня 2014 року вказаний вирок за апеляційними скаргами прокурора та потерпілої було скасовано з призначенням у кримінальному провадженні нового судового розгляду судом першої інстанції.

За результатами судового розгляду кримінального провадження, в ході якого прокурором було змінено обвинувачення позивачки з частини першої статті 191 КК України на частину першу статті 185 КК України, якою передбачено відповідальність за вчинення крадіжки, вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2015 року позивачу визнано невинуватою та виправдано у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 06 листопада 2015 року за результатами розгляду апеляційних скарг прокурора та потерпілої вказаний вирок суду залишено без змін, тобто 06 листопада 2015 року виправдувальний вирок відносно позивачки набрав законної сили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2016 року вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції залишені без змін, а касаційна скарга потерпілої ОСОБА_8 без задоволення.

Загалом позивачка перебувала під слідством та судом у рамках кримінального провадження №0000003 з 21 березня 2013 року ( з моменту оголошення їй підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України) до 06 листопада 2015 року ( дня набрання законної сили виправдувальним вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2015 року), тобто протягом 31 місяця та 16 днів.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка під час перебування під слідством і судом приймала участь в судових засіданнях, нервувала, зверталась до лікарів, допитувались як свідки її знайомі, що впливало на репутацію позивачки та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому вона має право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, яку слід стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку, в сумі 100 800 грн. (31 місяць 16 днів х 3 200 грн. 00 коп.); позивачкою понесені витрати на оплату юридичної допомоги адвокатів, а тому, з урахуванням часу, витраченого адвокатами на надання правової допомоги, та обсягу такої допомоги, на користь позивачки з Державного бюджету України, шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку, у відшкодування цих витрат слід стягнути 48 900 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з приписаи законодавства та матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення не наведено жодного доказу вини Казначейства щодо спричинення шкоди позивачці, а тому покладення відповідальності на Казначейство свідчить про невірне вирішення справи по суті, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки грошові кошти слід стягнути з єдиного казначейського рахунку і розпорядником цих коштів є органи казначейства, за судовим рішенням не стягнуті кошти безпосередньо з розрахункового рахунку Казначейської служби України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відшкодування шкоди може мати місце у разі визнання незаконними дій посадових осіб відповідних органів, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки за приписами ст. 2 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» особа має право на відшкодування шкоди у разі постановлення виправдувального вироку суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази про те, що позивачці заподіяні моральні страждання, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки позивачка під час перебування під слідством і судом приймала участь в судових засіданнях, нервувала, зверталась до лікарів, допитувались як свідки її знайомі, що впливало на репутацію позивачки та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір морального відшкодування мав розраховуватися, виходячи з 1600 грн. на місяць, оскільки сума 3200 грн. з 01 січня 2017 року не застосовується як розрахункова величина при визначенні заробітної плати , посадових окладів працівників, тобто розмір морального відшкодування є завищеним, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у даній справі мова йде про відшкодування моральної шкоди, а не виплату посадового окладу, заробітної плати чи інших подібних виплат, на які особа має право за трудовим договором або у зв»язку з проходженням служби.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази про сплату позивачкою витрат на правову допомогу, а тому їх відшкодування з державного бюджету є недоцільним, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі витрати підтверджені письмовими доказами по справі ( а.с. 44 -52), а суму , що підлягає відшкодуванню на користь позивачки, суд першої інстанції обґрунтовано визначив з урахуванням часу, витраченого адвокатами на надання правової допомоги, та обсягу такої допомоги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - відхилити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: