Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/691/17

Провадження №2/377/307/17

20 жовтня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М., за відсутності сторін, розглянувши у судовому засіданні в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УСТАНОВИВ:

30 серпня 2017 року до суду з позовними вимогами зверну позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які до початку розгляду справи по суті уточнив та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 46783,39 гривень і судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 гривень.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що на умовах вказаного договору № б/н від 06 жовтня 2007 року надав відповідачу кредит, у вигляді встановленого ліміту у розмірі 9000 гривень на платіжну картку, зі сплатоювідсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та Банком договір. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п. 5.5 Правил користування платіжною карткою. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, чим не виконав зобов'язання за договором. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У порушення ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615, 629 ЦК України та умов Договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 14.08.2017 року в загальній сумі 46783,39 гривень, яка складається з наступного: 18375,63 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 9327,62 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 16376,17 гривень - пеня; штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина), 2203,97 гривень - штраф (процентна складова).

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.

На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача тричі надсилалися судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення відповідно до правил ст. 74 ЦПК України, однак всі вони були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. Згідно службових відміток підприємства поштового зв'язку на конвертах судові повістки доставлялись адресату і не були вручені 19.09.2017 р., 22.09.2017 р., 29.09.2017 р., 01.10.2017 р., 17.10.2017 року, що свідчить про те, що насправді адресат за місцем проживання відсутній, однак це не звільняє його від обов'язку отримання судових повісток. У цьому випадку відповідно до правила абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК вважається, що судовий виклик вручено належним чином.

У зв'язку з цим та за наявності умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів.

Дослідивши подані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку задовольнити позов частково з наступних питань.

Судом встановлено, що 06.10.2007 року ОСОБА_1 подав до відділення закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заяву, у якій просив надати йому послуги у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитка «Універсальна» з бажаним лімітом 5000 гривень.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді.

Відповідно до вказаної заяви базова відсоткова ставка в місяць становить 3 % із розрахунку 360 днів у році.

Як видно із свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, внаслідок зміни найменування юридичної особи, Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», перереєстроване 17.07.2009 року в Публічне акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК».

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору - 3,0 % на місяць; строк внесення платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 гривень. Комісія за несвоєчасне погашення заборгованості (у разі виникнення прострочки на суму більше 50 гривень) - 1 % від загальної суми заборгованості, але не менше 10 гривень на місяць.

Згідно п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк поводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, і клієнт дає право банку в будь-який час змінити (збільшити чи зменшити) кредитний ліміт.

За правилом п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послугбанк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку.

За змістом п. 6.3 Умов та правил надання банківських послугв обов'язки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку.

Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє держателя від виконання своїх зобов'язань (п. 8.1 Умов).

Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послугклієнт зобов'язаний у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі і заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих власнику і довіреним особам.

Як зазначено у п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послугпри порушенні позичальником строків платежу по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову.

Згідно п. 9.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону до припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Підписавши заяву від 06.10.2007 року відповідач засвідчив, що ознайомлений та згоден із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, а також підтверджує свою згоду на те, що вказані документи в цілому складають між сторонами договір про надання банківських послуг.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення між сторонами договору, який складається не лише з заяви позичальника, а також з Тарифів банку, Умов та правил надання банківських послуг.

Укладений між сторонами кредитний договір є дійсним, а тому підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання своїх зобов`язань позивачем щодо укладення кредитного договору від 06.10.2007 року та видачу кредитної картки підтверджується дослідженими доказами. Натомість відповідачем ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення суми кредиту по укладеному договору не виконано.

Це свідчить про те, що відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором перед банком належним чином не виконує.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 06.10.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, видно, що зобов'язання за кредитним договором відповідач виконував не належним чином, тому станом на 14.08.2017 року існує заборгованість за вказаним договором в загальній сумі 46783,39 гривень, яка складається з наступного: 18375,63 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 9327,62 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 16376,17 гривень - пеня; штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина), 2203,97 гривень - штраф (процентна складова).

Суд погоджується з доведеністю тих обставин, які свідчать про виникнення у відповідача зобов'язання за укладеним договором про надання банківських послуг б/н від 06.10.2007 року та їх неналежне виконання, наслідком чого є наявність заборгованості за кредитом, процентами та пені, обґрунтовану у наданому розрахунку заборгованості.

Разом з тим, суд вважає, що нарахування штрафу відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг не відповідає вимогам закону з наступних підстав.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3).

Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У зв'язку з тим, що пеня є різновидом неустойки згідно визначення у статті 549 ЦК України, то суд приходить до висновку, що нарахувавши пеню, позивач реалізував своє право на неустойку за порушення зобов'язань відповідачем.

В той же час відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату штрафу за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів. Виходячи з цього, нарахування штрафу відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг є подвійною відповідальністю за порушення одних і тих же зобов'язань і суперечить ст. 61 Конституції України.

За таких обставин позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість по кредиту № б/н від 06.10.2007 року на загальну суму 44079,42 гривень, яка складається з наступного: 18375,63 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 9327,62 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 16376,17 гривень -пеня.

За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України позивачеві, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 44079,42 грн. х 100: 46783,39 грн. = 94 % (відсоток розміру задоволеного позову); 1600х94:100=1504 грн. (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

Керуючись ст. 209, 215, 224- 226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором, яка складається з: 18375,63 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 9327,62 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 16376,17 гривень - пеня, всього на загальну суму 44079 гривень 42 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1504 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька