АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

[1] І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [2]

16 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача: Прокопчук Н.О.

суддів: Семенюк Т.А.,Саліхова В.В.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» Національної академії наук України

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року

в цивільній справі за позовом Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів «НТК» Інститут монокристалів» Національної академії наук України до ОСОБА_1, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «АТА», Публічне акціонерне товариство «Квазар», Національна академія наук України про витребування майна,-

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2017 року ДП «НДІ мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» НАН України звернулося до суду з даним позовом та просило витребувати виробничі приміщення № 2/11 (в літ. А9), загальною площею 3386, 8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_1 на користь ДП «НДІ мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» НАН України.

У серпні 2017 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на виробничі приміщення № 2/11 (в літ. А9), загальною площею 3386, 8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1, а також заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаних приміщень.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.09.2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В поданій представником ДП «НДІ мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» НАН України апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі. Представник заявника вважає ухвалу незаконною, постановленною з порушенням норм процесуального права. Вказує, що оскаржувана ухвала у порушення ст. 210 ЦПК України є невмотивованою та постановленною без оцінки доказів, наданих представником позивача до заяви про забезпечення позову.

В судове засідання представники Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» Національної академії наук України , Публічного акціонерного товариства «Квазар», Національної академії наук України не з'явилися, повідомлені належним чином (а.с.183-185).

Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія судів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Представники відповідача ОСОБА_2. та третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «АТА» Криницька Н.В. просили апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Так, предметом даного спору є виробничі приміщення № 2/11 (в літ. А9), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які,згідно із змістом позовної заяви, позивач просить витребувати у ОСОБА_1 на користь ДП «НДІ мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» НАН України.

А відтак, вказаний спір є майновий, зі змісту заяви про забезпечення позову убачається, що позивач просить накласти арешт саме на ті приміщення, які є предметом спору.

Згідно зі ст. 208 ЦПК України, судові рішення викладаються у формі ухвали, рішення чи постанови.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на виробничі приміщення № 2/11 (в літ. А9), загальною площею 3386, 8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_1 та заборони у будь-який спосіб вчиняти дії щодо вказаних виробничих приміщень, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову зможе утруднити виконання рішення суду, а відтак дана заява є необґрунтованою.

Колегія суддів з такими висновками суду у повній мірі погодитися не може, оскільки із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач зазначив як обставини, що можуть утруднити виконання судового рішення, так і навів докази на підтвердження такому та долучив їх до своєї заяви.

Оскаржувана ухвала є необґрунтованою та невмотивованою, судом першої інстанції не було досліджено та проаналізовано докази, надані позивачем у справі на підтвердження необхідності забезпечення позову у обраний ним спосіб, їм не було надано ніякої правової оцінки, вказані обставини не були висвітлені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, у порушення ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову, яка надійшла до суду 29.08.2017 р., була розглянута судом лише 06.09.2017 р.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення питання забезпечення позову та порушено порядок розгляду заяви, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 312-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» «НТК» Інститут монокристалів» Національної академії наук України задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач :

Судді :

Справа № 758/4929/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11453/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.