Справа № 450/2216/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/6171/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Жукровській Х.І.

за участю: представника апелянта ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

В вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся із позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В процесі судового розгляду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору був залучений ОСОБА_5 України. З урахуванням заяви про зміну предмету позову позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 перед позивачем за Договором кредиту № КФ-АН-2016185 від 27.12.2012 року в розмірі 62811,06 звернути стягнення за іпотечним договором, посвідченим 27 грудня 2012 року приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6, на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, загальною площею 89, 6 кв.м, що складається з чотирьох житлових кімнат та кухні, житлового будинку (ОСОБА_6. А-1), загальною площею 89, 6 кв.м., житловою площею 64, 6 кв.м., літня кухня (ОСОБА_6. Б), гараж (ОСОБА_6. В), вбиральня (ОСОБА_6. Г.), надбудови над літньою кухнею та гаражем (ОСОБА_6. Б), колодязя (ОСОБА_6. К), огорожі (ОСОБА_6. 1), замощення (ОСОБА_6. І), розташовані за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с Зимна Вода, вул. Калнишевського, буд. 18; земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки-1, загальною площею 0, 0826 га, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташований за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с Зимна Вода, вул. Калнишевського, буд. 18, шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; направлення коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, на погашення заборгованості ФОП ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за Договором кредиту № КФ-АН-2016185 в сумі 62 811,06 грн. (Шістдесят дві тисячі вісімсот одинадцять гривень 6 копійок).

Свої вимоги мотивує тим, що між банком та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту, умови якого позивачем виконано. З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між сторонами у цій справі було укладено договір іпотеки, предметом якого стали будинковолодіння та земельна ділянка. Відповідачем не виконано належним чином взяті на себе зобовязання по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом та іншої заборгованості. Позивач вважає, що досудове врегулювання спору є правом, а не обовязком особи, а не надіслання іпотекодержателем іпотекодавцю відповідної вимоги не виключає право іпотекодержателя на звернення до суду з відповідним позовом, а тому змушений звернутися до суду для захисту свого цивільного права та інтересу.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

Дане рішення оскаржив позивач ПАТ «Дельта Банк».

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання по сплаті кредиту, відсотків за користуванням кредиту, а відтак позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів. Враховуючи вищевикладене просить суд скасувати рішення суду першої інтонації та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 задовольнити та стягнути з нього судові витрати.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 щодо заперечення доводів скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 укладено договір кредиту № КФ-АН-20161185.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.11.2015 року, яке набрало законної сили у справі № 914/3155/15 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ФОП ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача НБУ про стягнення 82 918, 15 грн., встановлено та згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказування не потребують наступні значимі обставини справи.

Так, за договором №КФ-АН-2016185 від 27.12.2012 року кредитор (позивач) надає позичальнику (відповідач) грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання за цим договором. Надання кредиту здійснюється в сумі 232 995 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 26,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 26 грудня 2015 року включно, на умовах визначених цим договором (п. 1.1.1. договору). На виконання умов вищевказаного договору, позивач надав відповідачу обумовлену суму грошових коштів, що підтверджується меморіальним ордером №61644736 від 28.12.2012 р. Відповідно до п. 1.1.2. договору, повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту, не пізніше кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, визначеного у п. 1.1.1. цього договору, в обсязі та строки, зазначені в п. 2.7. цього договору, на рахунок кредитора, зазначений у п.2.1.2. цього договору. Згідно п. 2.7. договору погашення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, щомісячних комісій здійснюється шляхом перерахування позичальником на рахунок, зазначений в п. 2.1.2. цього договору, фіксованих платежів у сумі 9 343,00 грн. у чітко встановлений цим договором термін - 10 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому наданий кредит. Відповідно до п. 4.1. договору, у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту/траншу, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки ОСОБА_5 банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Згідно п. 4.2. договору, у випадку порушення позичальником вимог п.п.3.3.1., 3.3.6.-3.3.16. цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2% від максимального ліміту заборгованості, визначеного п. 1.1.1. цього договору, за кожний випадок порушення. Пунктом 3.2.5. договору передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та можливих санкцій, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якого із зобов'язань, визначених п. 3.3. цього договору, протягом більше 10 календарних днів від дня закінчення строку, встановленого для його виконання цим договором; за наявності інших обставин, які визначаються кредитором на власний розсуд та свідчать про те, що наданий позичальнику кредит своєчасно не буде повернутий. Відповідно до п. 5.3. договору, невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) позичальником будь-якого свого зобов'язання за цим договором, є подіями, при настанні яких припиняється кредитування кредитором позичальника, а позичальник здійснює дострокове повернення отриманого кредиту, сплачує кредитору проценти за користування кредитом, комісії та можливі штрафні санкції. Для цього кредитор надає під розписку уповноваженій особі позичальника або надсилає рекомендованим листом позичальнику відповідну письмову вимогу. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми в термін, зазначений у вимозі, кредитор по закінченню цього терміну має право пред'явити позов у відношенні позичальника.

Вказаним рішенням, крім іншого, ухвалено стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь Публічне акціонерного товариства «Дельта Банк» 461 грн. 77 коп. пені - за несвоєчасне повернення кредиту, 24 грн. 40 коп. 3 % річних за несвоєчасне повернені кредиту, 130 грн. 56 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, 7 грн. 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів; в частині стягнення 8 355 грн. 40 коп. заборгованості за простроченим кредитом та 776 грн. 84 коп. заборгованості по сплаті прострочених процентів провадження припинити; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Встановлено, що з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 укладений іпотечний договір від 27 грудня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №2585. Предметом іпотечного договору є житловий будинок, загальною площею 89, 6 кв.м, що складається з чотирьох житлових кімнат та кухні, житлового будинку (ОСОБА_6. А-1), загальною площею 89, 6 кв.м., житловою площею 64, 6 кв.м., літня кухня (ОСОБА_6. Б), гараж (ОСОБА_6. В), вбиральня (ОСОБА_6. Г.), надбудови над літньою кухнею та гаражем (ОСОБА_6. Б), колодязя (ОСОБА_6. К), огорожі (ОСОБА_6. 1), замощення (ОСОБА_6. І), розташовані за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с Зимна Вода, вул. Калнишевського, буд. 18; земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки-1, загальною площею 0, 0826 га, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташований за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с Зимна Вода, вул. Калнишевського, буд. 18. Згідно п. 2.3.4. договору іпотеки від 27.12.2012 року загальна заставна вартість предмету іпотеки за погодженням сторін становить 648 136,00 грн. (шістсот сорок вісім тисяч сто тридцять шість грн. 00 коп.).

В матеріалах справи міститься лист-вимога від 27.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про сплату простроченої заборгованості за договором кредиту протягом 30 календарних днів з моменту направлення, проте такі не містять відомостей про отримання такої відповідачем.

Згідно звіту про оцінку майна здійсненим субєктом оціночної діяльності ТзОВ «Експертна компанія «Професіонал» від 16.01.2016 року загальна ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 89,6 кв.м. та земельної ділянки площею 0, 0826 га становить 726, 005,00 грн. (сімсот двадцять шість тисяч пять гривень 00 копійок), без урахування ПДВ.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

У п. 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Таким чином суд має право відмовити у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки лише у разі, якщо така відмова не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Із заяви позивача від 04.01.2017 року Розрахунку заборгованості за договором кредиту КФ АН 2016185 від 27.12. 2012 ФОП ОСОБА_4 вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає: 62 811,06 грн., з яких: прострочений кредит - 13 143,31 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 531,68 грн.; 3% річних від суми простроченого кредиту - 38,53 грн.; прострочені проценти - 6 389,32 грн.; пеня за несвоєчасне повернення процентів - 704,56 грн.; 3% річних від суми прострочених процентів - 64,47 грн.; штраф - 41 939,10 грн.

При цьому надаючи оцінку вказаному розрахунку судом першої інстанції вірно зазначено, що в цьому розрахунку враховано сплачені відповідачем грошові кошти на погашення заборгованості, сплату яких підтверджують платіжні доручення надані відповідачем суду, копії яких зберігаються в матеріалах справи.

Ні в суді першої, ні апеляційної інстанції клопотань про призначення судових експертиз для встановлення невідповідності розрахунку умовам кредитного договору сторонами перед судом не заявлялося, а відтак безпідставними є доводи апеляційної скарги про необґрунтованість розрахунків.

Відтак, на думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно встановлено, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем (62 811,06 грн.) та вартість предмету іпотеки (726 005,00 грн.) не співмірні. Крім того, позивачем не надано суду доказів заподіяння йому збитків відповідачем внаслідок невиконання договірних зобовязань, які підлягали б стягненню в порядку п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України.

Крім того, як зазначено районним судом, встановлені судом обставини не перешкоджають позивачеві захистити свої права в інший передбачений законом спосіб.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявність доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року в справі № 6-190цс15.

Зважаючи на наведене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було дотримано всі вимоги чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_7