24.10.2017 227/3033/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Левченка А.М.,

при секретарі - Черкасовій О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином,-

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на відшкодування йому заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 979,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 31 березня 2015 року приблизно о 16 годині знаходився у власному будинку, в цей час до нього приїхала його племінниця ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_3, які почали вимагати від нього якихось вибачень за те, що він, нібито, зґвалтував ОСОБА_4 понад 50 років тому. Він намагався заперечувати та пояснити, що це вигадки його дружини, але ОСОБА_4 був розлючений і почав його бити. За вказаним фактом було відкрите кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000545 за ст.. 125 ч. 2 КК України. За результатами розслідування та судового розгляду відповідача вироком суду від 30 березня 2017 року було визнано винним у вчиненні відносно нього злочину, передбачено ст. 125 ч. 2 КК України та призначено покарання.

Зазначив, що злочинними діями відповідача йому було заподіяно шкоду у розмірі 979,20 грн., яка полягає у понесених ним витратах на лікування. При цьому, вважає, що у зв'язку зі злочинними діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, розмір якої оцінює у 50000,00 грн.

Вказана моральна шкода полягає у моральних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з тим, що став жертвою злочину, фізичному болі, який зазнав під час побиття та протягом лікування, і страхом знову стати жертвою подібних дій, оскільки це було жорстоке побиття. Також, він тривалий час проходив лікування, синці зійшли тільки через пів року, з якими весь цей час він вимушений був ходити. Наслідки побиття збереглися до теперішнього часу, оскільки його переслідує головний біль, біль у руці, запаморочення, тому вимушений проходити лікування до теперішнього часу. Крім того, на голові залишилися травми, які будуть нагадувати про побиття до кінця життя.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що позивачем не доведено належним чином спричинення йому моральної шкоди в обсязі 50000 грн.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року у справі №227/5599/15-к визнано винним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.н., у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 100(сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок). ОСОБА_1 визнано потерпілим по справі. Вирок набрав законної сили 12.06.2017 року.

З вироку вбачається, що 31 березня 2015 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_3, прийшовши разом із своєю дружиною ОСОБА_5 за місцем мешкання ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, з приводу з'ясування конфлікту, своїми умисними діями спричинив ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

В результаті вказаних дій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, у вигляді: садна: у верхній третині лівого передпліччя по зовнішній поверхні; в середньої третини правого стегна по внутрішній поверхні і лівого стегна в середній третині і у верхній частині лівої сідниці; забиття; гематоми поперекової області ліворуч, обох стегон; в лобовій області ближче до центру в 5 см. від правого лобного бугра; в тім'яній області і вушної раковини ліворуч; по центру потиличної області; на обличчі в лівій скроневій області один рубець; в тім'яній ділянці зліва один рубець; на нижніх повіках обох очей по одному багряно-синюшному синцю; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, ран голови, які знаходяться у прямому причинному зв'язку з внутрішньочерепними змінами і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Як вбачається з виписки із історії хвороби ОСОБА_1, виданої Комунальним закладом охорони здоров'я «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» йому встановлено діагноз: струс головного мозку, рублені рани голови, забої, гематоми поперекової області зліва обох стегон.

Крім цього, на підтвердження фактів спричинення ОСОБА_1 шкоди здоров'ю у вигляді легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, позивачем додано до матеріалів справи фотознімки таких тілесних ушкоджень.

Розмір понесеної позивачем ОСОБА_1 матеріальної (майнової) шкоди у вигляді витрат на лікування. підтверджений копією товарного чеку від 31.03.2015 року на суму 80,00 грн., товарним чеком №23 від 08.04.2015 року на суму 25 грн. та чеками на суми 699,00 грн., 42,30 грн., 82,85 грн., копії яких містяться в матеріалах справи на загальну суму 929,20 грн

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з визначених нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, обов'язком позивача у справах такої категорії є доведення наявності матеріальної та моральної шкоди та її розміру, а також причинно-наслідкового звязку між неправомірними діями відповідача та настанням такої шкоди, а відповідача доведення відсутності своєї вини у її спричиненні.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що позивач дійсно поніс матеріальні витрати на придбання лікарських засобів та витрати пов'язані із проходженням лікування на суму 929,20 грн, а тому його вимоги є обґрунтованими в зазначеній частині.

Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право кожного на життя охороняється законом, а згідно статті 13 - кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини, крім випадків, якщо моральна шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачем, позивач отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я; тілесні ушкодження спричинили фізичного болю; позивач змушений був пройти лікування та зазнав страждань у зв'язку із ушкодженням здоров'я. Лікування від отриманих ушкоджень призвело до незапланованих витрат.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації Судом факту порушення.

Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач, характер майнових і немайнових втрат, їх тривалість та можливості їх відновлення, а тому вважає, що розумним, справедливим є сума в розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, майнову шкоду НОМЕР_2, РНОКПП НОМЕР_1, майнову шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням, в розмірі 929,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, майнову шкоду НОМЕР_2, РНОКПП НОМЕР_1, моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 2000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Левченко

23.10.2017