Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1237/14-ц Головуючий у 1-й інст. Снігір В. М.
Категорія 48 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М., Коломієць О.С.

при секретарі Кучерявому О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2017 року,

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя житловий будинок №21 по пров.Південному в м.Коростень, земельну ділянку площею 0,1388га за цією ж адресою та поділити майно в натурі. В обґрунтування позову зазначив, що під час шлюбу на імя ОСОБА_2 був придбаний будинок, а земельна ділянка, на якому він розташований, була приватизована також на імя відповідачки. Шлюб між ними розірвано, поділити майно добровільно неможливо. Після проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи уточнив вимоги і просив провести поділ будинку за варіантами №2 або №3 і відповідними ним варіантами поділу земельної ділянки.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2017 року позов задовлено частково. Домоволодіння №21 по пров.Південному в м.Коростень поділено за варіантом №5 висновку експерта №8714 від 23.11.2016 року. Визнано за сторонами право власності на ? частину за кожним на земельні ділянки площею 0,10 га кадастровий номер :01:019:0129 та площею 0,0388га кадастровий номер :01:019:0130. Поділено земельні ділянки за варіантом №5 висновку експерта. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 9139 грн. за відхилення від ідеальних часток. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення в частині поділу земельної ділянки площею 0,0388га кадастровий номер :01:019:0130 і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що цільовим призначенням даної земельної ділянки є ведення особистого селянського господарства, а не обслуговування житлового будинку.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що з 1999 року по 2010 рік сторони перебували у шлюбі. Під час шлюбу, у 2003 році, ними був придбаний житловий будинок із господарськими спорудами.

У 2005 році в порядку приватизації ОСОБА_2 набула право власності на дві земельні ділянки по пров.Південному, 21 в м.Коростень площею 0,10 га для обслуговування жилого будинку, площею 0,0388га для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.196). У 2014 році зазначені ділянки буди внесені до Державного земельного кадастру: земельна ділянка площею 0,10 га із кадастровим номером :01:019:0129 за видом використання для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка площею 0,0388га із кадастровим номером :01:019:0130 за видом використання - для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.60-63).

Відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі №6-47цс16 від 07.09.2016 року та правової позиції у справі №6-814цс15 від 09 грудня 2015 року право спільної сумісної власності подружжя виникає лише на приватизовану земельну ділянку, призначену для обслуговування будівель і споруд, які перебувають у спільній власності подружжя.

Отже, земельна ділянка площею 0,0388га для ведення особистого селянського господарства є особистою власністю ОСОБА_2 і не підлягає поділу.

Висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позову в цій частині не відповідає обставинам справи і суперечить нормам матеріального закону. Рішення в цій частині належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

В решті рішення не оскаржується і не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2017 року в частині визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2 права власності на ? частину за кожним на земельну ділянку площею 0,0388га кадастровий номер :01:019:0130 та поділу даної земельної ділянки.

Ухвалити в цій частині нове рішення. Відмовити ОСОБА_1 у позові про визнання за ним права власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0388га кадастровий номер :01:019:0130 та її поділ.

В решті рішення залишається без змін

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 268грн.40коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: