РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1796/17

19 жовтня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду в жовтні 2015 року було розірвано. За час перебування у шлюбі, на підставі договору обміну (міни) від 13.11.2012 року, ними було набуто квартиру №18 в будинку №12, що по вул. Симоненка, м. Костопіль Рівненської області. Згідно витягу №36303513 про державну реєстрацію прав від 19.11.2012 року, право власності на зазначену квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 В зазначеній квартирі, крім відповідача, постійно проживає позивач та їх спільний неповнолітній син. На неодноразові прохання позивача про розподіл спільного майна, відповідач добровільної згоди не надав, оскільки проводити поділ майна не бажав.

Посилаючись на те, що спірна квартира є спільною власністю подружжя, в якій частки майна дружини та чоловіка є рівними, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири №18 в житловому будинку №12 по вул. Симоненка, в м. Костопіль Рівненської області.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти поділу майна не заперечував. Вважає, що квартира підлягає поділу в рівних частках.

Виходячи з наведеного, суд вважає, за вірне прийняти визнання відповідачем позову.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду в жовтні 2015 року розірвано.

Від подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_4, 12.09.2001 р. н., який проживає разом з позивачкою та відповідачем.

За час перебування у шлюбі, колишнім подружжям на підставі договору обміну (міни) від 13.11.2012 року було набуто квартиру АДРЕСА_1. Право власності на дану квартиру зареєстровано за відповідачем, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №36303513 від 19.11.2012 року.

Судом встановлено, що в даній квартирі постійно проживає відповідач, позивач та їх спільний син ОСОБА_4, 12.09.2001 р. н.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Суд приходить до висновку, що спірна квартира була набута в період шлюбу і являється спільною сумісною власністю, відповідно ст.60 СК України.

Виходячи із положень статей 60, 69, 70 СК України, частини третьої статті 368 ЦК України, суд рахує, що квартира, набута сторонами на підставі договору обміну (міни) від 13.11.2012 року за час шлюбу, може бути визнана обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Сімейний Кодекс України (ч.1 ст.70) визначає, що розмір часток при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними.

Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись керуючись ст. ст. 60,70 Сімейного кодексу України, ст. ст.368, 372 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити.

Виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частини квартири №18 в житловому будинку №12 по вул.Симоненка в м.Костопіль Рівненської області.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 798 (сімсот девяносто вісім) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5