Номер провадження: 22-ц/785/5438/17
Номер справи місцевого суду: 511/700/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бахірко А.Г.,

за участю: представника позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 травня 2017 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

28 березня 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно укладеного договору № 195-08/П-35 від 30 серпня 2008 року ПАТ АК «Укргазбанк» надав відповідачеві ОСОБА_4 кредит у сумі 29 300 доларів США строком до 29 травня 2018 року із сплатою 13,8% річних. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_4 було передано у іпотеку три кімнатну квартиру, загальною площею 67,55 кв.м, житловою площею, 42,85 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Леніна, буд,10, кв.14. Відповідач ОСОБА_4 свої зобовязання по кредитному договору належним чином не виконує, несвоєчасно здійснює оплату обовязкових платежів за користування кредитними коштами. Заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів станом на 27 січня 2016 року становить 10 441,90 доларів США та 13 287,48 гривень з яких:

- заборгованість по кредиту строкова 6 836,36 доларів США;

- прострочена заборгованість за кредитом 2 441,56 доларів США;

- поточна заборгованість за процентами 103,04 доларів США;

- прострочена заборгованість за процентами 1 060,94доларів США;

- пеня за невчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 9 489,57 гривень;

- пеня за невчасну сплату процентів 3 797,91 гривень.

Всупереч умовам кредитного договору ОСОБА_4 не здійснює платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нараховані проценти, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 не погодившись з позовними вимогами надав суду заперечення на позовну заяву, в яких визнає факт укладання кредитного договору, та отримання кредитних коштів, але просив відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки в 2015 році відбулась істотна зміна обставин, а саме зростання курсу долара США по відношенню до гривні України, що потягло за собою значне здороження кредитного курсу і суттєве зменшення ціни обєкту нерухомого майна та внаслідок форс мажорних обставин, передбачених п.5.5. кредитного договору, у звязку з чим він звернувся 10 вересня 2015 року до банку з пропозицією про зміну умов кредитного договору № 195-08/П-35 від 30 травня 2008 року в сторону зменшення суми платежів по кредиту. У відповідь на свою пропозицію з банку 18 вересня 2015 року надійшов лист з пропозицією параметрів реструктуризації кредитного договору. Не погодившись з пропозицією банку він надав свою пропозицію ( лист-відповідь). Після його пропозиції банку і не отримання відповіді на його пропозиції відповідач вважав, що банк прийняв всі запропоновані ним пропозиції реструктуризації боргу і зарахував всі сплачені ним грошові кошти в рахунок погашення повністю тіла кредиту у сумі 29 300 доларів США і погашення повністю суми за користування банківським кредитом та повністю закрив зазначений кредит.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 травня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення та заперечення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з кредитним договором за № 195-08/П-35 від 30 травня 2008 року ПАТ АК «Укргазбанк» надав відповідачеві ОСОБА_4 кредит у сумі 29 300 доларів США строком до 29 травня 2018 року із сплатою 13,8% річних.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_4 було передано в іпотеку банку трикімнатну квартиру, загальною площею 67,55 кв.м., житловою площею, 42,85 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Леніна, буд,10, кв.14.

У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх кредитних зобовязань станом на 27 січня 2016 року у нього виникла заборгованість у розмірі 10 441,90 доларів США та 13 287,48 гривень, з яких:

- заборгованість по кредиту строкова 6 836,36 доларів США;

- прострочена заборгованість за кредитом 2 441,56 доларів США;

- поточна заборгованість за процентами 103,04 доларів США;

- прострочена заборгованість за процентами 1 060,94 доларів США;

- пеня за невчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 9489,57 гривень;

- пеня за невчасну сплату процентів 3 797,91 гривень.

У звязку з невиконанням ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором № 195-08/П-35 від 30 травня 2008 року звертався до ОСОБА_4 з претензією № 510013/05/0513/241 від 13 травня 2015 року про погашення заборгованості по кредиту.

Однак, до теперішнього часу ОСОБА_4О зазначені вимоги щодо погашення простроченої заборгованості в добровільному порядку не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах. встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем виконані свої зобовязання перед відповідачем шляхом надання грошових коштів. Свій обовязок щодо погашення кредиту відповідач не виконав, не сплачував вказані суми у повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Одним з основних засад цивільного законодавства Цивільний кодекс України (ст.3) називає принцип добросовісності.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не було надано до суду належних доказів про наявність форс мажорних обставин, які передбачені п. 5.5. кредитного договору та які призвели до порушення виконання ОСОБА_4 кредитних зобовязань, а тому підстави для звільнення його від відповідальності відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо реструктуризації кредитної заборгованості також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п.5 Методичних рекомендацій щодо роботи банків з боржниками фізичними особами, у яких виникли/можуть виникнути фінансові труднощі вказано, що реструктуризація - комплекс заходів, який передбачає зміну умов кредитного договору у зв'язку з наявними або можливими фінансовими труднощами боржника з метою створення сприятливих умов для виконання ним зобов'язань за цим кредитним договором.

Однак, між сторонами не було досягнуто згоди щодо програми реструктуризації боргу, не було погоджено її істотних умов (графік, строки та суми погашення кредиту та інші необхідні умови), внаслідок чого між ними не було укладено такої угоди, що в свою чергу не дає підстав для зарахування сплачених ОСОБА_4 коштів в рахунок погашення тіла кредиту.

Отже, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності вини відповідача у невиконанні зобовязань визначених умовами договору. Суд перевірив усі докази, які навів позивач ПАТ «Укргазбанк» у підтвердження своїх вимог, а відповідач ОСОБА_4 - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини.

Також не заслуговують на увагу й інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, та постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_5

ОСОБА_2