Справа № 161/5127/17 Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Провадження № 22-ц/773/857/17 Категорія: 19 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Осіпука В.В., Русинчука М.М.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Вест Транс», Акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним та визнання недійсним аукціону, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Вест Транс» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2017 року про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2017 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 158,8 кв.м., що знаходяться за адресою: вул. Старицького, 9 в м. Луцьку Волинської області; житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 86,3 кв.м., що знаходяться за адресою: вул. Старицького, 9а в м. Луцьку Волинської області; земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,1025 га по вул.Старицького, 9 в м. Луцьку Волинської області.

Не погодившись із ухвалою суду, ТОВ «Вест Транс» оскаржило її в апеляційному порядку. Покликається на недотримання судом принципу співмірності виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам і що суд не звернув уваги на наявність виконавчого провадження № 36454602 та створив товариству перешкоду у стягненні заборгованості за кредитним договором, оскільки накладення арешту фактично зупинило виконання судового рішення від 10 листопада 2011 року, яким з неї стягнуто на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість в сумі 2552956,92 грн.

З наведених підстав просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні відповідної заяви.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, що приймають участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно чи грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною здійснювати визначені дії; встановленням обов'язку здійснювати визначені дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач зазначала, що ТОВ «Вест Транс» 09.03.2017 року шляхом проведення електронних торгів набуло право вимоги за кредитним договором за №486/07 від 07.08.2007 р., укладеним між ОСОБА_4 та АТ «Брокбізнесбанк», та іпотечним договором від 07.08.2007 р.

Відповідно до умов іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником основного договору іпотекодержатель має право на задоволення своїх вимог в позасудовому порядку за своїм рішенням та відповідно до застереження шляхом передачі права власності на предмет іпотеки або шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки. При чому, іпотекодавець у таких випадках підписанням цього договору дає свою згоду на передачу у власність предмета іпотеки, і цей договір має силу правовстановлювального документу та засвідчує перехід права власності на предмет іпотеки. (п.7.5.1). Крім того, п.7.5.2. договору передбачено право звернення стягнення на іпотечне майно шляхом продажу будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця. Цим договором іпотекодавець засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього договору, для укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки, укладеного іпотекодержателем з покупцем предмета іпотеки, для реєстрації права власності на предмет іпотеки не вимагається.

22.03.2017 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Вест Транс» укладено договір про відступлення права вимоги, а отже ТОВ «Вест Транс» набуло права самостійно без згоди власника відчужувати нерухоме майно, що перебуває в іпотеці. А тому у випадку невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, майно позивача може бути відчужено шляхом укладення договору купівлі-продажу або іншого правочину до вирішення справи по суті.

Таким чином, задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду.

На підтвердження такого висновку в ухвалі наведені відповідні мотиви та докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заходи забезпечення позову порушують принцип співмірності із заявленими позовними вимогами, колегією суддів відхиляються, оскільки судом оскаржуваною ухвалою накладено арешт на належне ОСОБА_4 майно лише в межах заявленого позову.

Відповідно до ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із доданих до матеріалів заяви доказів, позивач ОСОБА_4 дійсно звернулася із позовом до ТОВ «Вест Транс», АТ «Брокбізнесбанк» із вимогами про визнання недійсними проведеного 9 березня 2017 року аукціону (електронних торгів) та визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги за кредитами від 22 березня 2017 року. Позов прийнято до розгляду судом, 31 березня 2017 року ухвалено відкрити провадження у даній справі і, як ствердили сторони, проводився судовий розгляд справи та оголошено перерву перед судовими дебатами у справі.

Покликання ТОВ «Вест Транс» в апеляційній скарзі на те, що вжиті заходи забезпечення позову перешкоджають виконанню рішення суду про стягнення заборгованості з позивачки в його користь та зупиняють виконавчі дії не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними доказами, а, як ствердили в суді сторони, товариство ще не є стороною виконавчого провадження, оскільки не вирішено питання про таку заміну.

Разом з тим, застосування заходів забезпечення позову за своїм змістом носять тимчасовий характер, оскільки відповідно до ч.3, 5 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 312 ЦПК апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає вимогам матеріального і процесуального закону і підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Вест Транс» відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді