Справа № 638/5995/16-ц
Провадження № 2/638/195/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

за участю секретаря Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

12 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що він 26.08.2014 року уклав з ОСОБА_2 та передав останньому в борг 200 000 дол. США, які відповідач зобовязався повернути ОСОБА_1 до 01.01.2015р.Строк даного договору закінчився, але відповідач по справі свої зобовязання за договором позики не виконав та не повернув взяті кошти. Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 26.08.2014р. у сумі 5 310 417 грн. 93 коп., з яких 5 114 119 грн. 80 коп. основна сума заборгованості, 196 298 грн. 13 коп. 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

В подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог та остаточно просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором позики від 26.08.2014р. в сумі 5 782 884, 60 грн , з яких:

5 340 838, 60 грн - основна сума заборгованості,

442 046 грн.- 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов"язання.

В судовому засіданні позивач та його уповноважений представник вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених в їх обгрунтування.

Відповідач та його уповноважені представники проти позову заперечував в повному обсязі, посилався на те, що всі грошові кошти позивачу повернув, взяті на себе зобовязання виконав в повному обсязі. Також в подальшому відповідач стверджував, що не памятає як писав розписку та почерк у розписці на його не схожий.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору, дослідивши представлені суду докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, належну правову оцінку, дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 26.08.2014 року отримав у ОСОБА_1 200 000 доларів США в борг, які зобов'язався повернути до 01.01.2015 року . Оригінал розписки долучений до матеріалів справи.

Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання взяті сторонами за договором повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 625 ч. 2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

В порушення умов договору відповідачем ОСОБА_2 зобов'язання не виконується. Надана в борг сума, відповідно до умов договору, позивачу не повернена.

Згідно даних офіційного курсу долара США щодо гривні, встановленого Національним банком України станом на 04.10.2017 року 100 доларів США складають 2670,42 грн., при цьому 200 000 доларів США складають 5 340 838,60 грн.

Таким чином, термін прострочення становить 1007 дні.

Загальна сума боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 з урахуванням 3% річних складає 5 782 884, 60 грн .

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 відносно того, що ним не складалася та не підписувалася розписка від 26.08.2014 року , з огляду на наступне.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За клопотанням відповідача ОСОБА_2, з метою забезпечення його права на подання доказів та доказування правової позиції, судом ухвалою від 21.03.2017 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. На вирішення експертів були поставлені питання відносно того, чи виконано текст розписки та підписи в оригіналі розписки ОСОБА_2

На адресу суду надійшло клопотання експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи№6183 від 28.04.2017року .

Вказане клопотання судом було направлене на адресу відповідача.

Однак останній вимоги клопотання експерта не виконав, додаткові матеріали в обсязі необхідному для проведення експертизи не надав. П. 2 та п.3 клопотання експерта взагалі виконано не було, будь-яких оригіналів документів, з числа перелічених у клопотанні експерта не надано.

Враховуючи наведене, 11.08.2017р. року судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_3 на адресу суду було надіслано Повідомлення № 6183 від 11.08.2017 року про неможливість надання висновку у зв'язку із невиконанням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

Таким чином, судом в межах повноважень, визначених ЦПК України, було вжито всіх необхідних заходів для забезпечення права відповідача ОСОБА_2 на подання доказів та доведення обставин на які посилається сторона, в тому числі доказів на підтвердження того, що розписка від 26.08.2014р. написана не ним.

Суд вважає, що експертизу не було виконано через обставини, що залежали виключно від поведінки особи, яка заявила клопотання про проведення експертизи, тобто відповідача у справі. Відповідач у справі не витримав тягар доказування обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Враховуючи наведене вище, суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 відносно того, що останній не писав та не підписував розписку від 26.08.2014р., оскільки всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідача про виконання взятих на себе зобовязань та повернення грошових коштів позивачу в повному обсязі.

В якості зазначених доводів відповідач посилається на покази, які може надати свідок ОСОБА_4, яка доводиться відповідачу дружиною.

Також посилається на електронну переписку між ним та ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що точно пригадати, чи виконувала вона власноруч на оригіналі розписки від 26.08.2014 року запис про те, що з умовами даної розписки вона, дружина ОСОБА_2 , ознайомлена та згодна з зазначенням дати 26.08.2014 року , не змогла. Однак й не спростувала такий факт.

З наданих відповідачем роздруківок не вбачається виникнення правовідносин, наявність розрахунків чи інші фінансові операції між позивачем та відповідачем, які б свідчили про погашення заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики від 26.08.2014 року , а також наявність інших правовідносин між сторонами.

Також з роздруківок вбачається наявність сум (розрахунків) з відсотками, датування, яких починається з 2013 року, тобто до події 26.08.2014 року.

Натомість, як встановлено судом правовідносин за договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2виникли з 26.08.2014р. Договір позики є безвідсотковим.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані відповідачем роздруківки електронної переписки не є належним та допустимим доказом сплати відповідачем на користь позивача грошових коштів за договором позики від 26.08.2014 року . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_2. укладав договір позики та брав у борг грошові кошти з дотриманням положень ч.2 ст.65 СК України, тобто за наявності погодження дружини відповідача про, що на розписці міститься відповідний напис.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведено факт передачі відповідачеві в борг вказаної в розписці грошової суми та факт її неповернення до дійсного часу. позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З відповідача належить стягнути користь позивачки, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору, що визначені пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11,57-60, 209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.. ст.. 526, 527, 625, 1050, 1051 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 26.08.2014р. в сумі 5 782 884 ( п"ять мільйонів сімсот вісімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири ) грн..60 коп, з яких:

5 340 838 ( п"ять мільйонів триста сорок тисяч вісімсот тридцять вісім )грн.,60 коп - основна сума заборгованості,

442 046 (чотириста сорок дві тисячі сорок шість) грн.- 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов"язання.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 6 890 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через суд 1 інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особами, які були учасниками процесу, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя : І.О.Грищенко