22-ц/775/626/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Томілін О.М.
Доповідач: Зайцева С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„14 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.

за участю секретаря : Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вказаним позовом до відповідача,обґрунтовуючи вимоги тим,що 16 травня 2012 року ОСОБА_1 отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач надав згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням банку,а також надав право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт за рішенням банку та підтвердив свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг,зобов*язався повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом,однак зобов*язання по погашенню кредиту належним чином не виконав. У зв*язку з порушенням зобов*язань відповідач має заборгованість ,яка станом на 31 серпня 2016 року становить 40 120,61 грн., та складається з наступного : 3090,25 грн. заборгованість за кредитом; 30943,66 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3700 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1886,70 грн. штраф (процентна складова). Просили стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом 3090,25 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 30943,66 грн.; заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом 900грн., яка утворилась станом до 14 квітня 2014 року; штраф (процентна складова) за порушення строків погашення кредиту 1886,70 грн., а всього 36 820,61 грн., стягнуто з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в сумі 1265 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2017 року виправлено описку в рішенні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2017 року із вірним зазначенням відповідача ОСОБА_1 (а.с. 124).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог ,посилаючись на неповне з*ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «Приватбанк» , що діє на підставі довіреності ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити ,надала письмові заперечення на апеляційну скаргу (а.с.153-154) .

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з*явилися ,належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи шляхом отримання 07 листопада 2017 року телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм № 1 за № 2435 та шляхом отримання судової повістки ,про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.162,164,173).

Відповідно до ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Представником відповідача ОСОБА_3 вдруге надана заява про перенесення розгляду справи з урахуванням його графіка призначених судових засідань у яких він представляє інтереси інших сторін та через зайнятість у іншому судовому засіданні(а.с.142,165). З урахуванням строків розгляду апеляційної скарги,вказана заява представника відповідача відхилена через відсутність доказів на підтвердження викладених у заяві обставин.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 травня 2012 року між сторонами був укладений кредитний договір ,який складається із анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ « ПриватБанк» .

У відповідності до умов даного договору ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки відповідач порушувала умови укладеного договору станом на 31 серпня 2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 40120,61 грн., яка складається з наступного : заборгованості за кредитом 3090,25 грн. ; заборгованості за відсотками за користування кредитом 30943,66 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3700 грн. ; із штрафів : 500 грн.(фіксована частина), 1886,70 грн. (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги ,суд першої інстанції дійшов висновку ,що оскільки ОСОБА_1 порушувала взяті на себе зобов*язання за кредитним договором та не сплачувала своєчасно тіло кредиту та відсотки за його користування ,є підстави для стягнення з неї заборгованості за кредитом у розмірі 3090,25 грн.,заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 30 943,66 грн.

У вказаній частині висновки суду є законними та обґрунтованими .

Так,відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Апеляційний суд вбачає, що відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг приєдналася до договору приєднання та погодилася з його умовами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Позивачем на підтвердження факту укладення кредитного договору наданий такий належний та допустимий доказ укладення відповідачем з банком кредитного договору як анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ « ПриватБанк» (а.с.6).

В заяві-анкеті позивачальника від 16 травня 2012 року ОСОБА_1своїм підписом засвідчила свою згоду з тим, що дана заява з Пам*яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг; позичальник засвідчила своє ознайомлення з цими складовими договору, що їй надані в письмовому вигляді; поінформована про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційному сайті КБ «Приватбанк» www.privatbank.ua; зобов*язалась їх виконувати, регулярно ознайомлюючись із змінами на цьому сайті банку.

Тобто,датою укладання договору є підписання позичальником заяви.

Факт підписання заяви та отримання кредитної картки в апеляційній скарзі відповідач не оспорював.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 30 травня 2012 року отримала кредит в розмірі 4 000 грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 385445, зі сплатою 30% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки.

Отримання 30 травня 2012 року кредитного ліміту на платіжну картку підтверджено наданим розрахунком заборгованості та також випискою по особовому рахунку на основну карту 5211 ****5445 та доказами відповідачем не спростовано (а.с.4, 73-79).

Згідно довідки ПАТ КБ « ПриватБанк» ,даних по особовому рахунку ,ксерокопії карток відповідачу протягом дії договору було надано кредитні картки : № 385445 терміном дії до 03.2016 року та № 594998 терміном дії до 10.2015 року (а.с.72,82 ).

Як вбачається з виписки по особовому рахунку 5211 ****5445 кредитний ліміт відповідача неодноразово змінювався ,зокрема :16.05.2012 року - 500 грн.,21.05.2012 року -600 грн., 30.05.2012 -4000 грн.

З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що остання ознайомлена з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми оплати за користування кредитними коштами.

Отже, при укладенні договору сторони керувались приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якими укладений між сторонами у справі договір є договором приєднання, умови якого встановлені банком у Пам*ятці клієнта, Умовах та правилах надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010р., Тарифах, до яких приєдналась відповідач.

Згідно з п.п. 1.1.3.2.3., 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.5.7. Умов та Правил надання банківських послуг: після отримання Банком заяви він приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту; клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку; клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно п.1.1.4. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт Банку завірив у тому, що договір укладений належним чином.

Клієнт зобов*язався за умовами Тарифів щомісячно в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати платежі на погашення заборгованості за кредитним лімітом, а розмір мінімального щомісячного платежу складає 7% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов*язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

З матеріалів справи вбачається ,що ОСОБА_1 .підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг,користувався кредитним лімітом ,отже погодився з такими умовами,розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями,що передбачені п.2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг.

Таким чином відповідач погодила всі запропоновані умови банку.Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими матеріалами справи.

На підтвердження наявності домовленості сторін щодо оформлення картки «Універсальна» , встановлення кредитного ліміту, використання його позичальником, банк надав: - копію анкети-заяви від 16 травня 2012 року з підписом ОСОБА_1І.(а.с.6); - довідку про умови кредитування з використанням кредитки « Універсальна,55 днів пільгового періоду « (а.с.7-8); -довідку про видачу картки № 385445 терміном дії до 03.2016 року та № 594998 терміном дії до 10.2015 року (а.с.72), - витяг з Умов та правил надання банківських послуг,затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року (а.с.9-32); накази дирекції банку : №СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року про зміну тарифів банку у зв*язку із зміною ринкової ситуації, а саме - збільшення процентної щомісячної ставки до 2,9% щомісячно ( 34,80% річних) з 01.09.2014 року для клієнтів «ПриватБанку» та №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року про зміну тарифів банку у зв*язку із зміною ринкової ситуації, а саме- збільшення процентної щомісячної ставки до 3,6 % на щомісячно (43,2% річних) з 01.04.2015 року для клієнтів «ПриватБанку» ; - виписку з особового рахунку ОСОБА_1про рух коштів на рахунку № 5211 **** 5445, з якого вбачається встановлення кредитного ліміту 4 000 грн., активне користування клієнтом кредитними коштами на картці «Універсальна» з 16 травня 2012 року (видача готівки ,поповнення карткового рахунку,в тому числі експрес платежі ).Останнє поповнення рахунку відповідачем відбулось 04 квітня 2013 року в сумі 1600 грн. (а.с.74).

Тобто,встановлено ,що відповідач отримала кредитну картку «Універсальна» та строк дії картки - до березня 2016 року.

Банком наданий розрахунок заборгованості за договором, укладеним 16 травня 2012 року з ОСОБА_1, яким належним чином підтверджено встановлення кредитного ліміту , яким відповідач користувалася, отримуючи гроші з кредитної картки.

Внаслідок невиконання зобов* язань за кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 31 серпня 2016 року складає 40 120,61 грн., з яких : 3090,25 грн. заборгованість за кредитом; 30943,66 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3700 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1886,70 грн. штраф (процентна складова) за порушення строків погашення кредиту.

Надані до суду першої інстанції письмові докази в сукупності підтверджують волю позичальника ОСОБА_1 на укладення кредитного договору з оформленням з травня 2012 року картки «Універсальна», а також факт утворення внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов*язань заборгованості в розрахунку банку станом на 31 серпня 2016 року , де відзначено розмір поточної та простроченої заборгованості, кількість днів прострочення, процентна ставка за порушення умов договору.

Цих даних відповідач та його представник не спростував. А також відповідачем не були надані й Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Пам*ятка іншого змісту, аніж ті, що долучені до справи.

Заперечення відповідача відсутності факту укладання кредитного договору не мають свого підтвердження з підстав, наведених у даному рішенні.

Позивачем надано всі наявні відомості для підтвердження факту існування договірних відносин між сторонами і їх неналежне виконання позичальником. Натомість жодного доказу відповідачем на спростування вимог позивача ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду надано не було .

Судом апеляційної інстанції перевірені доводи апеляційної скарги в частині проведення відповідачем виплат за договором на суму 2720 грн.,які відображені у розрахунку заборгованості та у виписці по особовому рахунку.Як вбачається з наданих відповідачем квитанцій остання виплата проведена 04 квітня 2013 року на суму 1600 грн. Проте твердження відповідача,що залишок її заборгованості за кредитом становить 1280 грн. безпідставні,оскільки при розрахунку відповідач не прийняв до уваги обов*язок погашення не тільки тіла кредиту ,а й відсотків, на умовах,передбачених договором.

Посилання відповідача на ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів « є недоречним,оскільки вказана стаття регулює правовідносини, що виникають з приводу надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту,типи відсоткової ставки ,сплати комісії тощо,які передують укладенню договору.Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини ,тому до спорів щодо виконання договору кредиту Закон України « Про захист прав споживачів « не може застосовуватись,а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. Договір споживчого кредиту це правочин ,який надає споживачу особливі засоби правового захисту ,які не притаманні для інших банківських правочинів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа,яка порушила зобов*язання.

Відповідно до ч.1.3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі ,виникає спір.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, тарифи- розмір винагороди за послуги банку, є невід*ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими Умовами (п.1.1.1.91). Винагорода банку - сума зобов*язань держателя платіжної картки з оплати установлених банком тарифів, в тому числі процентів за користування кредитом (п.1.1.1.17).

Клієнт банку зобов*язаний отримувати виписки про стан карткового рахунку та про операції, що проводяться по картрахунку (п.1.1.2.3).

Згідно п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною Правил та/або тарифів банку, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком, в тому числі заборгованість, що утворилась протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю.

Згідно з п.п. 2.1.1.12.6. п. 2.1.1. Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, за користуванням кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Відповідно до п. п. 2.1.1.12.8. п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами/Пам'яткою клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами банку, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Строк дії договору - протягом 12 місяців з моменту його підписання, а якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк (п.1.1.7.12 Умов і правил).

Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно (п.2.1.1.2.11). По закінченню строку дії відповідна картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта до банку (п.2.1.1.2.12).

В разі невиконання зобов*язань по договору, на вимогу банку клієнт зобов*язаний виконати зобов*язання по поверненню кредиту,оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6).

Строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним карткам з установленням мінімального обов*язкового платежу, а також овердрафта, що виник за такими картками, а також встановлюється даним пунктом. (п.2.1.1.12.4).

За користування кредитом і Овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13 (п.2.1.1.12.6).

Відповідно до п.2.1.1.12.12 процентна ставка по кредиту за місяць, наступним за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

Таким чином, пам'яткою клієнта та тарифами на обслуговування, які є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» встановлено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Зі справи також вбачається, що свої зобов*язання за договором банк виконав, відкрив на ім*я відповідача банківський рахунок та надав їй картку, зарахувавши на картковий рахунок кредитні кошти. Відповідач отримала кредитні кошти на картковий рахунок та користувалась ними, але свої зобов*язання за договором належним чином не виконувала, у зв*язку з чим у неї перед банком утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5).

Досліджені матеріали справи свідчать про те,що ОСОБА_1 свої зобов*язання за кредитним договором не виконала,що є підставою для стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту за договором б/н від 16 травня 2012 року відповідно до наданого банком розрахунку у розмірі 3090,25 грн.

У ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи ,умови про порядок внесення змін до тарифів по кредиту були закладені з самого початку ,тобто відповідач перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди ,під час підписання договору відповідача влаштовували умови договору ,про що свідчить його підпис.

Крім того ,відповідно до п.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов*язаний у разі незгоди зі змінами правил та /або тарифів банку надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість,що виникла перед банком ,у тому числі й заборгованість ,що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток ,виданих держателю і його довіреним особам.

Як встановлено судом ,заяв про дострокове розірвання договору відповідач не подавав ,що свідчить про згоду останнього зі змінами тарифів .

Як вбачається з розрахунку заборгованості, згідно якого розмір заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 31 серпня 2016 року становить 30 943,66 грн. Банк виконав умови договору та у виписці по рахунку проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту. SMS повідомлення про підвищення процентної ставки за кредитом на фінансовий номер клієнта відправлялися завчасно про ,що свідчать копії витягів про відправлення від 15.08.2014 року та 15.03.2015 року (а.с.80-81). Відповідач не заперечував проти підвищення відсоткової ставки.

Отже,досліджені матеріали справи свідчать про те,що ОСОБА_1свої зобов*язання за кредитним договором не виконала,що є підставою для стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту за договором № б/н від 16 травня 2012 року відповідно до наданого банком розрахунку у розмірі 3090,25 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом 30 943,66 грн. Суд першої інстанції у вказаній частині дійшов правильного висновку ,з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи відповідача в частині того, що кредитний договір вона вважає недійсним не можуть братися до уваги, оскільки в силу ст.204 ЦК України апеляційний суд виходить із встановлений даною нормою матеріального права презумпції правомірності правочину, який не оспорений, недійсним не визнаний.

Апеляційний суд вважає , що суд першої інстанції правильно до правовідносин, що склались між сторонами застосував Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року.

З позовних вимог вбачається відображення розміру сукупно за комісією та пенею. При цьому, з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з розрахунку заборгованості, вбачається нарахування тільки пені за несвоєчасне погашення заборгованості .

Тому , враховуючи вимоги банку про стягнення заборгованості по пені у розмірі 3700 грн. суд першої інстанції правильно зазначив про часткове задоволення позовних вимог у вказаній частині , з огляду на положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14.10.2014р.№ 1669-VII, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р., Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», які на час проведення антитерористичної операції забороняють нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі м.Маріуполь Донецької області, де зареєстрована та мешкає відповідач ОСОБА_1

З наданої виписки по рахунку вбачається нарахування пені у розмірі 3700 грн. за період з 01.05.2013 року по 31.08.2016 року ,отже в цій частині з огляду на положення Закону № 1669-VII, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно частково задовольнив позовні вимоги та стягнув пеню у розмірі 900 грн.,яка утворилась станом до 14 квітня 2014 року .

Крім того ,керуючись положеннями вищезгаданого Закону № 1669-VII, що охопляює період з 14.04.2014 року ,суд правильно не погодився із заявленою позивачем сумою штрафу у фіксованій частині 500грн.

Про те ,на думку апеляційного суду,суд помилково стягнув з відповідача суму штрафу у розмірі 1886,70 грн. процентна складова та у вказаній частині рішення суду вимогам зазначеного закону не відповідає. Доводи апеляційної скарги у вказаній частині заслуговують на увагу .

Суд першої інстанції в повній мірі не звернув уваги на вказаний Закон та на те,що сума штрафу (процентна складова) у розмірі 1886,70 грн. (п. 2.1.1.7.6 Умов), обчислена станом на 31 серпня 2016 року, та позивач не мав права нараховувати відповідачу штраф на основну суму заборгованості із зобов*язань за кредитним договором б/н від 16 травня 2012 року ,починаючи з 14 квітня 2014 року ,тому суд апеляційної інстанції ,вважає необхідним рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 суми штрафу у розмірі 1 886,70 грн. скасувати, у задоволенні позовних вимог у вказаній частині - відмовити ,в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відповідно ч.1,ч.5 ст.88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України,не передаючи справи на новий розгляд ,змінює рішення або ухвалює нове,суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв*язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми штрафу процентної складової у розмірі 1886,70 грн. ,апеляційний суд вважає необхідним змінити рішення суду в частині стягнення з відповідача суми судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (40 120,61 - 34 933,91 грн.- 87,07%,1378 грн.-87,07% = 1199,82 грн.) у розмірі 1199грн.82 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309,316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2017 року в частині стягнення суми штрафу у розмірі 1 886,70 грн. скасувати, у задоволенні позовних вимог у вказаній частині - відмовити .

Рішення суду в частині стягнення суми судового збору змінити ,в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Абзац 2 та абзац 3 резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції :

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1,яка народилася у м.Іловайськ Донецької області ,ІПН НОМЕР_1,яка зареєстрована та мешкає за адресою : 87500,Донецька область,м.Маріуполь ,бул.Шевченко буд.305 кв.10 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094,м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги ,буд.50 ,,рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299 заборгованість за кредитним договором б/н від 16 травня 2012 року ,яка складається із : - заборгованості за кредитом у розмірі 3 090 (три тисячі дев*яносто ) грн. 25 коп. , - заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 30 943 ( тридцять тисяч дев*ятсот сорок три )грн. 66 коп. ,заборгованості за пенею у розмірі 900 (дев*ятсот ) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1,яка народилася у м.Іловайськ Донецької області ,ІПН НОМЕР_1,яка зареєстрована та мешкає за адресою : 87500,Донецька область,м.Маріуполь ,бул.Шевченко буд.305 кв.10 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094,м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги ,буд.50 ,,рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 199 (одна тисяча сто дев*яносто дев*ять ) грн. 82 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: