У Х В А Л А

6 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року, рішення Апеляційного суду Донецької області від 22 лютого 2017 року та рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області рішенням від 12 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив: стягнув на її користь з ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, без урахування часу канікул, починаючи з 30 травня 2016 року, але не більш ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд Донецької області 22 лютого 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2016 року змінив у частині визначення розміру аліментів та стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час його навчання, в розмірі 1/12 частини його заробітку (доходу) щомісячно, без урахування часу канікул, починаючи з 30 травня 2016 року, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилив, рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2016 року в незмінній частині та рішення Апеляційного суду Донецької області 22 лютого 2017 року залишив без змін.

18 вересня 2017 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвалених у справі судових рішень, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини першої статті 184 та статей 199, 200 Сімейного кодексу України (далі - СК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження підстави перегляду заявник посилається на судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня та 12 жовтня 2016 року.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що повнолітній син сторін проживає з матір'ю та навчається на другому курсі у вищому навчальному закладі на денній формі, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги на період навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, а відповідач за своїм майновим станом може її надавати. Апеляційний суд, з висновком якого погодився суд касаційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів та частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з вартості навчання сина, пов'язаних із цим витрат, стану здоров'я і майнового становища позивачки та відповідача, а також із того, що на утриманні останнього перебувають троє неповнолітніх дітей.

У наданому для порівняння судовому рішенні від 31 серпня 2016 року суд касаційної інстанції змінив рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині кінцевого строку стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зазначивши, що аліменти слід стягувати не до моменту припинення навчання, як передбачено частиною другою статті 199 СК України, а до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Ухвалою від 12 жовтня 2016 року суд касаційної інстанції скасував рішення суду апеляційної інстанції та направив справу на новий розгляд, зазначивши, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку при визначенні розміру допомоги на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі, оскільки стаття 200 СК України дає право обирати розмір та форму стягнення залежно від установлених фактичних обставин справи, зокрема потреби цієї дитини у такій допомозі, та наявності у відповідача можливості її надавати.

У справах, за результатами розгляду яких ухвалено надані заявником для порівняння судові рішення, та у справі, рішення в якій просить переглянути заявник, наявні різні фактичні обставини.

Порівняння зазначених судових рішень із судовими рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року, рішення Апеляційного суду Донецької області від 22 лютого 2017 року та рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко