Ухвала

іменем україни

18 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору поруки неукладеним, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір від 29 квітня 2008 року, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 21 892,50 доларів США на термін до 29 квітня 2016 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки. У забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки від 29 квітня 2008 року. Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а тому у нього утворилася заборгованість перед банком.

Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором за період з 12 грудня 2014 року по 25 травня 2015 року у розмірі 6 946,92 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) складає 143 592,84 грн.; стягнути з ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 99 081,70 доларів США, що за НБУ від 25 травня 2015 року складає 2 048 018,74 грн.

Заперечуючи проти вказаних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що договір поруки від 29 квітня 2008 року не підписувала, а тому не повинна відповідати за кредитним зобов'язаннями позичальника.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просила визнати договір поруки неукладеним.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року, первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором від 29 квітня 2008 року за період з 12 грудня 2014 року по 25 травня 2015 року в розмірі 6 946,92 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25 травня 2015 року із розрахунку 20,67 грн. за 1 долар США становить 143 592,84 грн., яка складається із: заборгованості по процентам за користування кредитом - 1 555,46 доларів США, що за курсом НБУ складає 32 151,36 грн.; пені - 5 335,93 доларів США, що за курсом НБУ складає 110 293,67 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом 55,53 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 147,81 грн. У задоволенні решти первісного позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_5, справу в цій частині направити на новий розгляд.

У решті судові рішення не оскаржуються, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України судом касаційної інстанції не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір від 29 квітня 2008 року, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 21 892,50 доларів США на термін до 29 квітня 2016 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2015 року призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 13 липня 2016 року підпис від імені ОСОБА_5 у графі «Підпис», що міститься нижче реквізитів поручителя у договорі поруки між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 від 29 квітня 2008 року, виконано не ОСОБА_5, а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_5

Враховуючи викладене, суд дійшов вірного висновку, що договір поруки від 29 квітня 2008 року ОСОБА_5 не підписувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За змістом ст. 57 ЦПК України Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог до ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що договір поруки ОСОБА_5 не підписувала, що встановлено висновком судово-почеркознавчої експертизи від 13 липня 2016 року, а тому відсутні правові підстави для стягнення з останньої заборгованості за кредитом, як з поручителя.

Разом з тим, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вірно відхилив доводи заявника, що висновок експерта виконаний неналежною установою та з порушеннями, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляло жодних клопотань про призначення повторної експертизи ні в місцевому, ні в суді апеляційної інстанції.

Отже, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич