Справа №: 671/1584/16-ц
Номер провадження № 2/671/69/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чорного С.Б.,

при секретарі Кошонько Н.С.,

з участю: представників позивачів адвокатів Струсевича Ф.Я., Костика О.М.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

адвоката Вароди П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волочиськ справу за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали та роботи незавершеного будівництвом житлового будинку, та про виключення зі складу спільного майна подружжя житлового будинку,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що відповідачу ОСОБА_3 на праві власності згідно Державного акта належить земельна ділянка по АДРЕСА_1, однак вона згідно п.5 ч.1 ст.57 ЦК України є його особистою приватною власністю. 04.11.2013 року між відповідачем ОСОБА_3 та позивачами ОСОБА_6, дошлюбне прізвище якої "ОСОБА_8" і ОСОБА_7 було укладено Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови, відповідно до якого власник ОСОБА_3 Надав, а землекористувачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняли у користування цю земельну ділянку для будівництва на ній будинку, на підставі якого було внесено зміни в будівельний паспорт. На підставі договору позивачі за весь час будівництва купили матеріалів та виконали робіт на суму 950000 грн, будівництво фінансувалося за їх особисті кошти, тому незавершене будівництво житлового будинку на цій земельній ділянці не може виступати як об'єкт права спільної сумісної власності бувшого подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, тому просять визнати за ними в рівних частках право особистої власності на будівельні матеріали та роботи незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1, виключивши його зі складу спільного майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

У судовому засіданні представники позивачів їх вимоги підтримали повністю.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, оскільки земельна ділянка була його приватною власністю, яка отримана ним в 2006 році в процесі приватизації під час шлюбу з ОСОБА_3 для можливого будівництва житлового будинку, тому він мав право без її дозволу укласти договір на встановлення права користування земельною ділянкою позивачам для будівництва будинку, про укладення такого договору він ОСОБА_3 не повідомляв. В процесі будівництва будинку ні його ні ОСОБА_3 кошти не використовувалися, фінансову участь у будівництві вони не приймали, вони до нього не мають ніякого відношення, використовувалися кошти позивачів, тому він не вважає себе власником цих будівельних матеріалів, як і бувшу дружину, а вважає власниками позивачів. Він не знає, хто подавав заяву в ДАБІ про початок будівництва будинку, його будівництво було розпочате в 2014 році, він передав позивачам будівельний паспорт 04.11.2013 року, хто звертався про внесення змін в будівельний паспорт щодо зміни забудовника він не знає.

Представник відповідача ОСОБА_4 Варода П.Б. позов не визнав повністю, оскільки вказане майно відноситься до спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, укладений між позивачами та відповідачем ОСОБА_3 договір від 04.11.2013 року не є чинним, оскільки не пройшов державної реєстрації, відповідно не набув юридичної сили, тому у них не виникло право користування земельною ділянкою. Крім того, дозвіл на початок будівницва видавався на ОСОБА_3, зміни в нього було внесено лише в квітні 2016 року, будівництво будинку розпочалося під час шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_4, надані позивачами документи про ніби то купівлю будівельних матеріалів не свідчать, що саме ці матеріали були використані у будівництві будинку, а такі як товарні чеки не свідчать про придбання матеріалів.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.05.1997 року, шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 12.10.2015 року (а.с176).

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_3 на підставі рішення Волочиської міської ради від 25.12.2006 року набув право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,16 га, з них: 0,10 га під будівництво та обслуговування житлового будинку, 0,06 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с.201), а 27.11.2012 року йому було видано державний акт НОМЕР_1 на земельну ділянку 0,10 га для обслуговування жилого будинку (а.с.138).

28.10.2013 року за замовленням ОСОБА_3 Волочиським районним відділом містобудування та архітектури Волочиської РДА було видано будівельний паспорт на будівництво житлового будинку на вказаній земельній ділянці, а 20.11.2013 року ОСОБА_3 повідомив інспекцію ДАБК про початок будівельних робіт (а.с.159, 167, 168). На даний час будівництво будинку не завершено.

Статті 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, а майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.5 ст.61 СК України в редакції Закону України від 11.01.2011 року №2913-VІ, який набрав чинності 09.02.2011 року і вказана частина діяла до її виключення Законом України від 17.05.2012 року №4766-VІ, який набрав чинності 13.06.2012 року, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказаним законом доповнено ч.1 ст.57 СК України пунком 5, згідно якого земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом Україниє особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Тобто з 09.02.2011 року по 13.06.2012 року земельна ділянка була власністю того подружжя, кому вона була надана. Виходячи із вказаних положень законів, дат їх дії та виходячи з дати рішення місцевої ради від 25.12.2006 року про надання ОСОБА_3 безкоштовно у приватну власність вказаної земельної ділянки та дати видачі державного акта 27.11.2012 року, земельна ділянка є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до ст.ст.63, 65, 66 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленністю між ними, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

04.11.2013 року між ОСОБА_3 та позивачами укладено договір про встановлення права користування вказаною земельною ділянкою, згідно якого ОСОБА_3 без згоди на той час дружини ОСОБА_4 передав своєму сину ОСОБА_7 та майбутній дружині ОСОБА_8 право користування вказаною земельною ділянкою на 49 років для будівництва будівель (споруд). 25.12.2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, яка після реєстрації шлюбу отримала прізвище ОСОБА_3 (а.с.75).

Відповідно до ст.413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій).

Виходячи з ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України в редакції станом на 04.11.2013 року).

Статтею 126 ЗК України (в редакції станом на 04.11.2013 року) встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно ст.4 якого (в редакції станом на 04.11.2013 року), обов'язковій державній реєстрації підлягає право забудови земельної ділянки (суперфіцій).

Враховуючи викладене, те, що земельна ділянка належить ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності подружжя, відсутня згода ОСОБА_3 на укладення договору про встановлення права користування вказаною земельною ділянкою, що підтверджено і ОСОБА_3, те, що вказаний договір не пройшов державної реєстрації у встановленому порядку, тобто не набув юридичної сили, тому відсутні підстави для задоволення позову, враховуючи також ту обставину, що позивачі в разі доведення мають право вимагати лише компенсації вартості майна, матеріалів, а не ставити питання про визнання права власності.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 понесла судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. (а.с.120-121), а позивачам відмовлено у задоволенні позову, тому вказані судові витрати слід стягнути з позивачів на користь відповідача ОСОБА_3 в рівних частках по 2500 грн.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 63, 65, 66 СК України, ст.ст. 210, 413 ЦК України, ст.ст.125, 126 ЗК України, ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 10, 57-60, 79, 84, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали та роботи незавершеного будівництвом житлового будинку №16 по АДРЕСА_1 та про виключення зі складу спільного майна подружжя житлового будинку №16 по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рівних частках по 2500 грн. судових витрат по справі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законноїх сили після закінчення строку на подання апеляційних скарг, якщо їх не було подано.

Суддя