ухвала

іменем україни

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Раритет» про визнання права на отримання страхового відшкодування, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Раритет» на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 23 лютого 2016 року,

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи який зазначив, що 28 жовтня 2010 року, маючи проїзний квиток на потяг № 042 сполученням «Трускавець- Дніпропетровськ» та перебуваючи на пасажирській платформі залізничного вокзалу «Хмельницький» під час прибуття вказаного поїзда, впав на колію, де колісною парою вагону № 12 потягу, що прибував, отримав травму - ампутацію верхньої третини лівої гомілки.

На своє звернення до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Раритет» (далі - ПрАТ «СК «Раритет») про виплату страхового відшкодування отримав відмову.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив визнати за ним право на отримання страхового відшкодування.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 23 лютого 2016 року рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове про задоволення позову.

Визнано за ОСОБА_6 право на страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Раритет» внаслідок нещасного випадку, що мав місце з ним 28 жовтня 2010 року на залізничній платформі станції «Хмельницький».

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Раритет» на користь держави 779 грн 52 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Раритет» просить скасувати рішення апеляційної інстанції і залишити в силі судове рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з доведеності судовим рішення факту перебування позивача у момент отримання ним травми 28 жовтня 2010 року внаслідок нещасного випадку на транспорті у стані алкогольного сп'яніння, що виключає право на страхове відшкодування в силу положень п. 14 Правил поведінки громадян на залізничному транспорті, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 1995 року № 903 , та ч. 2 п. 7 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959(далі - Положення).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачем, як застрахованою особою, надано страховику передбачені п. 10 Положення, документи для виплати страхового відшкодування, а тому відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є неправомірною.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 28 жовтня 2010 року ОСОБА_6, маючи проїзний квиток на потяг № 042 сполученням «Трускавець-Дніпропетровськ» та перебуваючи на пасажирській платформі залізничного вокзалу «Хмельницький» під час прибуття вказаного поїзда, впав на колію, де колісною парою вагону № 12, потягу, що прибував, отримав травму - ампутацію верхньої третини лівої гомілки. Внаслідок вказаного нещасного випадку позивачу встановлено другу групу інвалідності з 21 червня 2011 року довічно.

Страховиком виступає відповідач у справі - ПрАТ «СК «Раритет».

Позивач є застрахованим від нещасного випадку на транспорті відповідно до Положення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2012 року визнані неправомірними дії територіального управління Держгірпромнагляду по Житомирській області щодо внесення до актів форми Н-1 та Н-5 від 18 травня 2011 року інформації Хмельницької обласної лікарні від 04 травня 2011 року № 802 про вміст алкоголю в крові ОСОБА_6

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2012 року зобов'язано Територіальне управління Держгірпромнагляду по Житомирській області внести зміни до вищевказаних актів, виключивши з них запис про перебування потерпілого під час отримання травми 28 жовтня 2010 року в стані алкогольного сп'яніння.

За результатами перевірки скарги ОСОБА_6 до Міністерства охорони здоров'я України від 15 червня 2011 року Державною установою «Український медичний та моніторинговий центр з алкоголю та наркотиків Міністерства охорони здоров'я України» надано висновок про те, що запис у медичній карті хворого ОСОБА_6 № 21349 про алкогольне сп'яніння зроблений безпідставно.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» особисте страхування від нещасних випадків на транспорті є обов'язковим.

Одержання застрахованим травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні йому інвалідності є страховим випадком та підставою для виплати страховиком страхової суми за умови надання застрахованим: заяви про її виплату; акта про нещасний випадок із пасажирами галузевого зразка; листа непрацездатності (для працюючої особи) або довідки спеціалізованих установ про встановлення інвалідності.

Страхова сума виплачується не пізніше як через 10 діб з дня одержання необхідних документів через касу страховика або перераховується на розрахунковий рахунок, зазначений застрахованим у заяві, відповідно до рівня неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на день виплати. Страхова сума виплачується незалежно від виплат по державному соціальному страхуванню, соціальному забезпеченню та в порядку відшкодування збитків (п. п. 7-10 Положення).

Повторне звернення позивача до відповідача про виплату страхового відшкодування страховиком не задоволене.

За таких обставин, коли позивачем, як застрахованою особою, надано страховику передбачені п. 10 Положення документи для виплати страхового відшкодування, відмова відповідача є неправомірною.

Відповідно до п. 2 Положення пасажири з моменту оголошення посадки в поїзд вважаються застрахованими.

Пояснення, з посиланням на лист начальника вокзалу станції «Хмельницький», представника відповідача про те, що ОСОБА_6 на час отримання травми 28 жовтня 2010 року не набув статусу застрахованої особи, так як на той момент не відбулася повна зупинка поїзда та, відповідно, не було оголошення про посадку в поїзд, спростовуються змістом акта про нещасний випадок, що стався на залізниці із застрахованим пасажиром.

Крім того, відповідачем не надано суду жодного доказу про дотримання 28 жовтня 2010 року диктором вокзалу станції «Хмельницький» технологічного процесу щодо порядку оголошення про прибуття та початок посадки на поїзд сполученням «Трускавець-Дніпропетровськ».

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків апеляційного суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Раритет» відхилити.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак