Справа № 158/1406/17
Провадження № 2/0158/514/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року Ківерцівський районний суд Волинської області

складі: головуючого судді Костюкевич О.К.

секретаря Хмілевської І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Волинської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 міської ради Волинської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2012 року померла ОСОБА_4, після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,0661 га, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Деревообробників (колишня вул. Крупської), 5, Волинської області. ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої за заповітом. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.06.2015 року за позивачем визнано право власності на спадкове будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом.

При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Тому просить в судовому порядку визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0661 га, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Деревообробників (колишня вул. Крупської), 5, Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Волинської області в судове засідання не з'явився, подали до суду заяву про слухання справи у відсутності їх представника, щодо вирішення спору покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.01.2002 року померла ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 105593 від 14.01.2002 року (а.с. 5).

Належність померлій ОСОБА_4 земельної ділянки, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Деревообробників (колишня вул. Крупської), 5 Волинської області, стверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ № 015391 від 20.05.1999 року (а.с. 18).

Відповідно до змісту ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час виникнення правовідносин, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Як вбачається із заповіту, посвідченого 04.02.1998 року державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-326, ОСОБА_4 розпорядилася належним їй будинковолодінням, що знаходяться у м. Ківерці, вул. Деревообробників, 5, Волинської області (а.с. 14), заповівши його ОСОБА_1, який прийняв спадщину по смерті спадкодавця шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном у встановлений законом строк, а саме зберіганням правовстановлюючих документів на імя спадкодавця (зокрема державного акту на право приватної власності на землю серія III ВЛ №015391, виданого ОСОБА_2 міською радою Волинської області 20.05.1999 року, Технічного паспорту на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Деревообробників, 5, Волинської області), що відповідає вимогам ст. 549 ЦК УРСР та п. 113 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 18/5 від 14.06.1994 року.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.06.2015 року за позивачем визнано право власності на спадкове будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом (а.с. 16-17).

Згідно повідомлення ОСОБА_2 державної нотаріальної контори № 567/01-16 від 08.06.2015 року, після смерті ОСОБА_4, яка померла 14.01.2002 заведена спадкова справа № 50 за 2015 рік. 16.02.2015 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_1 Інших спадкоємців не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.2 ст.1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Отже, спадкування жилого будинку, інших будівель і споруд незалежно від спеціального нагадування про це в заповіті, має наслідком виникнення у спадкоємців зазначеної нерухомості права на земельну ділянку, на якій ця нерухомість розташована. Така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Спадкодавець може передавати за заповітом частину належної йому земельної ділянки, тоді інша частина цієї ділянки спадкується за законом. У разі коли спадкодавець заповів всю земельну ділянку або її частину іншим особам, які не успадковували нерухоме майно, то спадкоємці мають право на земельну ділянку, на якій розміщено нерухоме майно та на частину ділянки, яка є необхідною для його обслуговування, незалежно від змісту заповіту.

На підставі ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 80 Земельного кодексу України закріплено право громадян мати у приватній власності земельні ділянки. Норма п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав набуття права приватної власності на землю називає перехід її у спадщину.

Як вбачається з представлених суду доказів, земельна ділянка площею 0,0661 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Ківерці вул. Деревообробників, 5, перебувала у власності померлої ОСОБА_4 на законних підставах та в межах необхідних для обслуговування належних на праві власності померлій ОСОБА_4 житлового будинку з побутовими будівлями і спорудами.

На вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які успадкував позивач ОСОБА_1 за заповітом ОСОБА_4 після її смерті.

Отже, в порядку ч.2 ст.1225 ЦК України, до позивача ОСОБА_1, який є спадкоємцем житлового будинку та будівель і споруд, розташованих за вищевказаною адресою, повинно перейти і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що інших спадкоємців у померлої ОСОБА_4 немає.

Враховуючи відсутність інших спадкоємців у ОСОБА_4, а також відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача ОСОБА_2 міської ради щодо можливості задоволення позову, суд прийшов до висновку про те, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У відповідності до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких умов, позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 174, 197, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1216-1218, 1225 ЦК України, ст.ст. 80, 81 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0661 га, кадастровий номер: :01:001:5663, що знаходиться у м. Ківерці по вул. Деревообробників, 5 Волинської області для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 11 січня 2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, в цей же термін з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_5