АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

15 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Компанії Квікком Лімітед (Quickcom Limited), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про відшкодування майнової шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року,

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з врахуванням уточненої позовної заяви просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, Компанії Квікком Лімітед (Quickcom Limited) на свою користь 60 422 435 грн. 70 коп. на відшкодування заподіяної майнової шкоди та відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25 вересня 2009 р. між ним та ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») укладено договір про залучення грошових коштів на умовах субординованого боргу на суму вкладу 1 800 000 доларів США, строком до 25.09.2016 р., зі сплатою процентів за ставкою 13% річних.

Відповідно до листа ПАТ "ВіЕйБі Банк" від 22.06.2015 р. залишок коштів на день надання відповіді складає 2 439 339,35 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14.07.2016 р. становить 60 422 435,70 грн.

На підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 р. №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 20.11.2014 р. №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21.11.2014 р. у вказаному Банку запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 р. №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Банку строком на 1 рік з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р. включно.

22.02.2016 р. виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №123 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" на два роки до 19.03.2018 р. включно.

22.04.2015 р. позивачем була подана заява про акцептування вимог, проте за оціночною вартістю активів Банку коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна, вистачить лише для задоволення вимог кредиторів третьої черги. При цьому вимоги кредиторів за субординованим боргом підлягають задоволенню в десяту чергу.

Відповідно до ч.4 ст. 58 Закону України "Про банки та банківську діяльність" власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.

Відповідно до публікації НБУ, за результатами банківського нагляду за діяльністю ПАТ "ВіЕйБі Банк", НБУ неодноразово вказував керівництву банку та його власникам на наявність потенційних ризиків у діяльності банку.

При цьому акціонери банку не надавали реальної фінансової підтримки банку, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності, порушення економічних нормативів та неможливості своєчасного виконання банком зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами.

Вважаючи, що відповідачі, як власники істотної участі, не вживали своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку, тому мають нести цивільну відповідальність у зв'язку з завданням шкоди банку, порушенням прав та інтересів вкладника.

Посилаючись на вказані обставини, положення ст.58 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ст. 1166 ЦК України позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що НБУ фактично на офіційному рівні закріплено факт невживання власниками банку дії щодо уникнення визнання банку неплатоспроможним. Однак судом першої інстанції не було взято до уваги дані доводи та докази, які містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із відсутності доказів, які підтверджують наявність вини пов'язаних із банком осіб щодо неповернення позивачу його коштів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який відповідає обставинам справи та вимогам закону.

У публічному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті НБУ розміщено інформацію про власників істотної участі в банку, згідно якої Компанія Квікком Лімітед (Quickcom Limited), одноосібним власником якої є ОСОБА_2, має 86,7780% у статутному капіталі ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 вересня 2009 р. між ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_1 укладений договір про залучення грошових коштів на умовах субординованого боргу, за умовами якого останній надає боржнику на умовах субординованого боргу депозит у грошових коштах в іноземній валюті в сумі 1 800 000 доларів США зі сплатою процентів за ставкою 13% річних на строк 10 років, до 25 вересня 2019 року.

На підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 р. №733 «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.11.2014 р. прийнято рішення №123 «Про запровадження з 21 листопада 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Згідно з постановою Правління НБУ від 03 жовтня 2014 р. №631/БТ ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до категорії проблемних та його зобов'язано привести свою діяльність у відповідності до вимог банківського законодавства та нормативно правових актів НБУ, проте банк не дотримався вимог ст. 32 Закону України «Про банки та банківську діяльність», у результаті чого станом на 14 листопада 2014 року регуляторний капітал банку менше ніж статутний.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 р. №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації банку.

22.04.2015 р. представник ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк» з заявою про акцептування вимог кредитора.

Згідно листа № 15-16323 від 22.06.2015 р. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», залишок коштів з урахуванням нарахованих процентів за договором про залучення грошових коштів на умовах субординованого боргу від 25.09.2009 р., укладеного з ОСОБА_1, складає 2 439 339,35 доларів США. Вказані кошти позивачу повернуто не було.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

Відповідальність власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним не є автоматичним. Така відповідальність має бути застосована до власників істотної участі лише за наявності їх вини у настанні неплатоспроможності банку.

Відповідальність особи у вигляді обов'язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв'язку між поведінкою і шкодою, вини.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, передбачених ст.58, 59 ЦПК України на підтвердження того, що саме дії чи бездіяльність відповідачів призвели до ліквідації банку, заподіяли йому шкоду, причинно-наслідковий зв'язок між діями (бездіяльністю) відповідачів та заподіяною шкодою.

Настання факту неплатоспроможності банку не є достатнім доказом того, що власники істотної участі не вживали своєчасних заходів для її уникнення.

Прес-реліз НБУ від 21.11.2014 р., розміщений в мережі Інтеренет (а.с.12), не є належним та достатнім доказом вини відповідачів у настанні неплатоспроможності банку.

Крім цього, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку.

У ч.4 ст.52 цього Закону передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Відповідно до ч.3 ст.53 цього Закону ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Разом з тим, лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів в процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної ст. 52 закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

Справа №757/34528/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/3990/2017

Головуючий у суді першої інстанції: ЛитвиноваІ.В.

Головуючий у сулі апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.