Справа №484/3678/16-ц 17.10.2017 17.10.2017
Провадження №22-ц/784/2191/17
Справа №484/3678/16
Провадження №22-ц/784/2191/17 Головуючий першої інстанції: Фортуна Т.Ю.
Категорія 30 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
17 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.

за участі представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2
ОСОБА_1
на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 7 вересня 2017 року за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі,
в с т а н о в и л а :
У грудні 2016 р. Національної академії внутрішніх справ (далі НАВС) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 5 серпня 2010 р. Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ (далі - Київський НУВС) № 562 ОСОБА_2 з 01 вересня 2010 р. зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ.

Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27 серпня 2010 р. № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський НУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ, яка відповідно до вищезазначеного розпорядження є правонаступником Київського НУВС.

27 вересня 2010 р. між Київським НУВС, комплектуючим органом ГУ УМВС України в Миколаївській області та відповідачем укладено договір № 10-448 про підготовку фахівця у Київському НУВС. Відповідно до договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі.

З 01 вересня 2010 р. по 28 червня 2012 р. відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг.

За наказом НАВС від 28 червня 2012 р. № 377 відповідачу видано диплом спеціаліста.

Після здобуття вищої освіти відповідача направлено до Органів внутрішніх справ для подальшого проходження служби.

Таким чином, навчальним закладом умови договору виконано у повному обсязі.

Наказом УМВС України в Миколаївській області від 2 березня 2015 р. № 55 о/с відповідача звільнено з Органів внутрішніх справ на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням. Відповідно до п. 2.3.6. договору відповідач зобов`язався відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі у разі звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням, але грошові кошти від відповідача до НАВС не надходили.

Посилаючись на викладене, а також на те, що відповідач навчався в НАВС з 01 вересня 2010 р. по 28 червня 2012 р. і вартість витрат пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі становить 24 357 грн. 08 коп., позивач просить стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, а його представник заперечував проти задоволення позову.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 7 вересня 2017 р. позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь НАВС 24 357 грн. 08 коп. витрат на утримання в навчальному закладі та 1 378 грн. витрат на сплату судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача Бєлоущенко А.Ж. вказує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним та фактичним обставинам справи й просить його скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У запереченні на апеляційну скаргу представник позивача вказує на безпідставність її доводів, зокрема щодо посилань на положення КЗпП України та невірність розрахунку фактичних витрат на навчання, і просить скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доподвіь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що наказом ректора Київського НУВС № 562 від 05 серпня 2010 р. ОСОБА_2 зараховано з 01 вересня 2010 р. курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Правознавство» на базі вищої юридичної освіти освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст.

Згідно зі статутом НАВС, затвердженим наказом МВС України від 17 листопада 2010 р. № 555, Академія є юридичною особою, державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації, правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ і Академії управління МВС.

27 вересня 2010 р. між Київським НУВС, Управлінням МВС України в Миколаївській області та ОСОБА_2 укладено тристоронній договір № 10-448 про підготовку фахівця у Київському НУВС (далі Договір). До вказаного Договору 22 травня 2012 р. сторони Договору уклали Додатковий договір № 1.

Предметом Договору є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавра» за напрямком (спеціальністю) «правознавство» (п. 1).

За п. 2.1.3. Договору, виконавець зобов`язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до п. 2.3.6. Договору, відповідач зобов`язався у разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3. договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до Договору ОСОБА_2 навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі.

Пунктом 3.1. Договору передбачено таку підставу для відшкодування фактичних витрат на підготовку як дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв`язку з відрахуванням особи з навчального закладу та звільненням з органів внутрішніх справ: за власним бажанням, через неуспішність, за порушення дисципліни.

Аналогічні положення щодо укладення договору та обов`язку відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення містяться у Типовому договорі, затвердженому Наказом МВС України від 14 травня 2007 р. № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» (зареєстрований Міністерством юстиції України 29.05.2007 за № 547/13814).

Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Наказом Національної академії внутрішніх справ від 28 червня 2012 р. № 377 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста.

Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідача направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Миколаївській області.

Таким чином, навчальним закладом умови договору виконано у повному обсязі, а відповідач за умовами договору зобов`язаний був відпрацювати в органах внтурішніх справ після закінчення навчання не менше трьох років.

Між тим, наказом УМВС України в Миколаївській області від 02 ерезня 2015 р. № 55о/с ОСОБА_2 звільнено з ОВС за власним бажанням згідно з п. 64 «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Тобто з часу закінчення навчання в Національній академії внутрішніх справ (наказ № 377від 28 червня 2012 р.) до часу звільнення з органів внутрішніх справ (наказ № 55о/с від 02 березня 2015 р.) сплило 2 роки 8 місяців 5 днів.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Згідно положень частини сьомої цієї статті курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Виходячи з положень зазначених нормативних актів, умов тристороннього договору та встановлених у справі обставин, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його навчанням у вищому навчальному закладі МВС України, так як він звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням протягом трьох років після закінчення навчального закладу, що свідчить про те, що він відмовився від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу.

Доводи апеляційної скарги про те, що загальний стаж проходження служби відповідача в органах внутрішніх справ становить більше п`яти років, що виключає визначені позивачем підстави відшкодування витрат на навчання, ґрунтуються на помилковому тлумаченні вимог закону, що регулюють спірні правовідносини, та умов договору, які зазначені вище і передбачають обов`язок особи саме після закінчення навчання відпрацювати три повних роки (а не мати загальний стаж у відповідних органах три роки) і за порушення такої умови визначають наслідки - покладання обов`язку з відшкодування фактичних виртат на навчання у вищому навчальному закладі.

Також не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про те, що такі підстави для відшкодування витрат пов`язані лише з відрахуванням із вищого навчального закладу, оскільки таке суперечить наведним умовам договору.

Щодо посилань в апеляційній скарзі представника відповідача про помилкове зазначення у наказі про зарахування до навчального закладу про те, що ОСОБА_2 прийнятято на І курс (замість ІІІ), а в укладеному сторонами Договорі про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», тоді як після закінчення навчання відповідачу видано диплом «спеціаліста», оскільки такі помилки не вплинули на спірні правовідносини щодо відшкодування витрат на утримання у навчальному закладі.

Між тим, правильно встановивши наявність підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодуванням витрат навчальному закладу, суд не врахував наспуне.

Відповідно до Довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця, випуск 2012 року, від 13 чеврня 2012 р. фактичні витрати, пов`язані з навчанням відповідача у навчальному закладі становлять 24 357,08 грн. Із зазначеною довідкою відповідача ознайомлено під особистий підпис (а.с. 19).

Аналогічна варість навчання зазначені у довідці від 21 травня 2015 р. про розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням рядового міліції ОСОБА_2 .

Згідно даних, зазначених у трудовий книжці ОСОБА_2 та у довідці від 13 червня 2012 р., відповідач не проходив службу у Збройних силах України.

Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 р. № 313 (далі Порядок), визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, зокрема, у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 5 Порядку витрати відшкодовуються 1) у повному розмірі: особами чоловічої статі, що вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у навчальний заклад, та жіночої статі за весь період навчання; особами, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, за період навчання, що перевищує такий строк; 2) з урахуванням різниці суми витрат з утримання осіб у навчальному закладі та утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю.

Таким чином, встановлено диференціацію розміру відшкодування особами вказаних витрат залежно від факту проходження або не проходження такими особами строкової військової служби до навчання у вищому навчальному закладі МВС України.

При розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищему навчальному закладі, слід враховувати також Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (аділ Порядок № 419), затверджений наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16 липня 2007 р.

Порядок № 419 також передбачає диференціацію розміру відшкодування особами витрат залежно від факту проходження або не проходження ними строкової військової служби до навчання у вищому навчальному закладі МВС України.

Курсанти, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби (понад 12 місяців), відшкодовують витрати за перші 12 місяців навчання у наступному порядку:

грошове забезпечення, продовольче забезпечення у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово обліковою спеціальністю (п.2.1.1.2, п.2.1.2.2 Порядку № 419),

вартість отриманого речового забезпечення у повному обсязі (п.2.1.3.2 Порядку № 419),

витрати на медичне забезпечення та витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв взагалі не відшкодовуються ( п.2.1.4.2, п.2.1.6.2 Порядку розрахунку витрат).

За період навчання, що перевищує 12 місяців, указана категорія курсантів відшкодовує витрати на грошове забезпечення (п.2.1.1.1). продовольче забезпечення (п.2.1.2.1), речове забезпечення (п.2.1.3.1), оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв у повному обсязі (п.2.1.6.1).

Згідно із пунктом 2.1.1.2 Порядку № 419 до розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням курсанта за відповідний період навчання, та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період.

Грошове забезпечення за перші 12 місяців навчання відшкодовуються у розмірі різниці між грошовим забезпеченням курсанта і грошовим окладом війсковослужбовця строкової служби за відповідною військово обліковою спеціальністю.

Відповідно до п.5.2 наказу Міністерства оборони України № 260 від 11 черпня 2008 р. «Про затвердження Інстркуції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», особам, які призвані на строкову військову службу, із дня відправлення у військову частину з військового комісаріату і до набуття права на одержання посадових окладів відповідно до п.п. 5.3,6.5,6.8 і 6.12 цієї Інструкції виплачуються оклади за 1 тарифним розрядом. Згідно з п.3 та додатком 7 постанови Кабінетру Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», посадовий оклад військовослужбовця строкової служби за першим тарифним розрядом становить 154 грн.

Таким чином, грошове забезпечення військовослужбовця строкової служби за рік дорівнює 1 848 грн. (154грн.х12 місяців) і в цьому розмірі не підлягає стягненню з відповідача.

Витрати за комунальні послуги за перші 12 місяців навчання відповідача в якості курсанта дорівнюють 3 146 грн. 23 коп. (а.с. 21), але згідно Порядку № 419 ця сума відшкодуванню не підлягає.

Сума коштів, витрачених на харчування за перші 12 місяців навчання відповідача, дорівнює 5 291 грн. 05 коп. (а.с. 22) і згідно Порядку № 419 не підлягає відшкодуванню, так як військовослужбовці і курсанти вищих навчальних закладів МВС мають однакові норми харчування відповідно до постанови Кабінету Мінстрів України № 426 від 29 березня 2002 р.

Речове забезпечення, вартість якого становить 2 267 грн. 02 коп., підлягає відшкодуванню у повному обсязі за всі роки навчання.

Таким чином, не підлягають відшкодуванню кошти у розмірі 10 285 грн. 28 коп. (1 848 грн.+3 146 грн. 23 коп.+5 291 грн. 05 коп.).

Отже розмір коштів, які повинен відшкодувати відповідач позивачу, становить 14071 грн. 08 коп. (24 357 грн. 08 коп. 10 285 грн. 28 коп.).

За такого колегія суддів приходить до висновку, що суд помилково застовував норми права, що регулюють спірні правовідносини щодо здійснення розрахунку витрат на утримання відповідача у навчальному закладі, а тому рішення суду в силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно змінити, частково задовольнивши позов.

Відповідно у зв`язку зі зміною рішення суду в частині суми стягнення коштів згідно із положеннями ст. 88 ЦПК України підлягає зміні і проведений судом розподіл судових витрат.

Так, за звернення з позовною заявою позивачем сплачено 1 378 грн. судового збору.

У зв`язку із частковим задоволенням позову поверненню позивачу підлягає сума збору, пропорційна до задоволених витрат - 796 грн. 07 коп. (1378х14071,08:24357,08).

Також у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача та зменшенням суми стягнення на користь позивача апеляційним судом слід повернути відповідачеві суму сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги (151 грн. 80 коп.), яка пропорційна сумі незадоволених позовних вимог, а саме 640 грн. 08 коп. (1515,8х10285,28:24357,08).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів
в и р і ш и л а :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2017 року змінити.
Позов Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Національної академії внутрішніх справ 14 071 (чотирнадцять тисяч сімдесят одну) грн.. 08 коп. витрат на утримання у навчальному закладі та 796 (сімсот дев`яносто шість) грн. 07 коп. судового збору.
Стягнути з Національної академії внутрішніх справ на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) грн. 08 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Рішення набирає законної сил з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська