Справа № 373/2552/14-ц Головуючий у І інстанції Опанасюк І. О.
Провадження № 22-ц/780/2644/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 07.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року заступник начальника відділу державної виконавчої служби Переяслав - Хмельницького міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з заявою про зміну порядку і способу виконання рішення суду шляхом затвердження мирової угоди по виконанню виконавчого листа № 2-1021/14. Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні у відділі знаходяться виконавчі листи про стягнення солідарно боргу з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3,

Зазначає, що від ОСОБА_3 надійшла заява про зміну способу виконання рішення суду та затвердження мирової угоди.

Ухвалою Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2015 року заяву задоволено. Прийнято заяву про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі.

Затверджено мирову угоду від 01.07.2015 року укладену між сторонами виконавчого провадження за виконавчими листами №2-1021/14 за якою:

В рахунок стягнутих за рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11.11.2014 року року сум коштів з боржників на користь стягувача, за стягувачем, ОСОБА_3 визнано право власності на: земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер :01:046:0012), яка знаходиться за адресою: вул. Літописна, 24-а, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область; земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :01:046:0017), яка знаходиться за адресою: вул. Літописна, 24-а, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область; Домоволодіння (житловий будинок), яке розташоване за адресою: вул. Літописна, 24-а, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область;1/2 частину житлового будинку, за адресою: вул. П.Морозова, 9-а, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область;1/2 частину житлового будинку, за адресою: вул. Горького, 37, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область; Обєкт незавершеного будівництва за адресою: вул. Волинська, 17, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область;

Земельну ділянку (кадастровий номер :01:013:0013), яка знаходиться за адресою: вул. Волинська, 17, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область.

2. В свою чергу стягувач ОСОБА_3 відмовлялась від примусового виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11.11.2014 року за виконавчими листами №2-1021/14 про стягнення з боржників: ОСОБА_4Й, ОСОБА_6М, ОСОБА_7М, ОСОБА_5М сум в розмірі 1845245 гривень; 15155150 гривень; 968660 гривень та 3684,23 гривень судових витрат.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою особа, яка не брала участь у розгляді справи ОСОБА_2,подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати і постановити нову про відмову в задоволенні заяви.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Тобто, в ухвалі суд першої інстанції зобовязаний навести мотиви, з яких суд дійшов висновку, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу, оскільки інакше буде порушено вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення.

В порушення зазначених положень закону, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про прийняття заяви про затвердження мирової угоди та закриття провадження, не дав оцінку доводам заяви, не навів мотивів ухваленого ним судового рішення та не зазначив норму закону, якою керувався суд, обмежившись лише викладом ч. 1 ст. 372 ЦПК України.

Разом з тим, затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що положеннями ст. 372 ЦПК України передбачено право суду за результатами розгляду мирової угоди визнати або відмовити у визнанні мирової угоди укладеної сторонами в процесі виконання, а не затверджувати її ухвалою суду.

Судом встановлено, що рішенням Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення суми боргу за договорами позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 і ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_3 грошову суму 1845245,5 (один мільйон вісімсот сорок пять тисяч двісті сорок пять гривень) гривень 50 копійок..

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_3 1515150 (один мільйон пятсот пятнадцять тисяч сто пятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 і ОСОБА_7 солідарно на користь ОСОБА_3 968 660 (девятсот шістдесят вісім тисяч шістсот шістдесят) гривень 00 коп.

На виконання вказано рішення 26 червня 2015 року було видано виконавчі листи.(а.с.104-111).

03 липня 2015 року заступником начальника ВДВС Переяслав Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для добровільноговиконання рішення суду ( а.с. 122-119).

Відповідно до ст.372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається у письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета спору.

Специфіка даної мирової угоди пов'язана із тим, що на відміну від дефініції ч. 1 ст. 175 ЦПК, де сформульовано поняття мирової угоди на стадії до вирішення спору судом, мирова угода в процесі виконання не може укладатись з метою врегулювання спору.

Передбачається, що спір вже врегульований певним судом рішенням, яке набрало законної сили, за цим рішенням видано виконавчий документ, що надійшов для примусового виконання державному виконавцю.

Мирова угода в процесі виконання не може стосуватись питань про визначення фактичних обставин та відповідних правовідносин, основною метою такої угоди є встановлення (зміна) способу та порядку виконання ухваленого судового рішення, що може ґрунтуватись на взаємних поступках і, безумовно, стосуватись лише прав та обов'язків сторін й предмета спору.

Така мирова угода не може виходити за межі спірних правовідносин, стосуватися прав та обов'язків осіб, які не є сторонами у спорі, створювати права та обов'язки для них тощо.

Мирова угода, що розглядається, покликана сприяти закінченню виконавчого провадження, зокрема шляхом визначення конкретних заходів, дій, рішень тощо, що сторони беруться вчинити.

Розглядаючи подання в межах ст.ст. 175, 372 ЦПК України, судова колегія вважає, що сторони виконавчого провадження укладенням даної мирової угоди фактично створюють нові правовідносини, виходячи за межі тих правовідносин, які вже склалися та існують між ними.

Мирова угода між стягувачем ОСОБА_3 та боржниками ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7 укладена на виконання рішення суду про стягнення суми боргу в сумі 1845245,50 грн., тобто предметом спору були грошові кошти, а не нерухоме майно, відносно якого укладено мирову угоду.

Із огляду на вищевикладене суд першої інстанції безпідставно затвердив мирову угоду, оскільки нерухоме майно не було предметом позову.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що сторони шляхом укладення мирової угоди намагаються здійснити відчуження нерухомого майна, яке є обєктом незавершеного будівництва, однак такий порядок укладення угод щодо відчуження та набуття у власність майна суперечить чинному законодавству.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, затверджуючи мирову угоду, допустив порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і постановлення нової.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і постановляє ухвалу з цього питання , якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або пари правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2015 року скасувати та постановити нову.

У задоволенні заяви заступника начальника державного виконавця відділу державної виконавчої служби Переяслав - Хмельницького міськрайонного управління юстиції про зміну порядку і способу виконання рішення суду шляхом затвердження мирової угоди по виконанню виконавчого листа № 2-1021/14 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: