Номер провадження: 22-ц/785/5842/17
Головуючий у першій інстанції Погрібний С. О.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи В.В., за участі заінтересованої особи - ОСОБА_4,

встановила:

Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернувся до суду із вказаною скаргою, просив скасувати постанову про повернення виконавчого документу від 02.06.2016 року, ухвалену державним виконавцем Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Саламахою В.В. за виконавчим провадженням № 49491985 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ПП «Екселлайн Медікал» заборгованості за кредитним договором № 0 у розмірі 66 672,12 доларів США й відновити виконавче провадження № 49491985 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ПП «Екселлайн Медікал» заборгованості за кредитним договором № 0 у розмірі 66 672,12 доларів США. На обґрунтування скарги посилався на те, що державним виконавцем Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Саламахою В.В. 02.06.2016 року на підставі постанови повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2, п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за провадженням № 49491985. Втім, на думку скаржника висновок державного виконавця про неможливість стягнення належного боржнику майна є передчасним й необґрунтованим, з огляду на що представник банку змушений звернутись до суду за захистом порушеного права вказаної юридичної особи й з метою недопущення невиконання ухваленого на користь заявника рішення суду.

В судове засідання представник суб'єкта оскарження й заінтересована особа не з'явилися.

Скаржник у своїй первісній скарзі зазначив однією з вимог розглядати справу за його відсутності.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2017 року скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Не погодившись з вказаною ухвалою Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в особі начальника Шуляченко М.Б. звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та відмовлення повністю у задоволенні вимог представника ПАТ «Укрсиббанк», посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 311 ЦПК України, однією з підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті та розгляду скарги, суд першої інстанції порушив наступні норми чинного процесуального законодавства.

Подавши скаргу від 25.08.2016 року, заявник вказав тільки прізвище та ініціали суб'єкта оскарження, не зазначив та не залучив інших заінтересованих осіб, а саме боржників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи та самої оскаржуваної ухвали суд також не встановив всі необхідні анкетні дані суб'єкта оскарження, зазначивши також лише прізвище та ініціали державного виконавця Саламаха В.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не оплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

В п. 13 пленумуВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ пленуму за №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», зазначено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Положення п.17 постанови Пленуму вказують на те, що згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

В п.16 постанови Пленуму зазначено, що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу нарішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в своїй заяві зазначив, що з оскарженою постановою ознайомився тільки 09.08.2016 року, а тому він вважав, що строк оскарження не є пропущений. Однак при цьому жодного доказу цього твердження до суду не надав.

Суд не витребував матеріали виконавчого провадження не дослідив їх, також не перевірив доводи заявника про його обізнаність щодо оскарженої постанови ВДВС, не з'ясував питання щодо поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч.1 статті 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Незважаючи на вказані порушення та зазначені приписи процесуального закону, суд першої інстанції призначив справу до розгляду тільки на 27.09.2016 року.

При цьому встановивши, що ОСОБА_4 не значиться зареєстрованим/знятим з реєстрації в м. Одесі та Одеській області (а.с.16), з незрозумілих підстав весь час направляв повістки на його ім'я за адресою, зазначеній Банком в своїй скарзі, при цьому жодної повістки не направив на адресу знаходження його особистого майна, яке є також іпотечним майном, на яке Банк просить звернути стягнення.

Вказані порушення привели також до того, що розглядаючи справу в період з 25.08.2016 року по 20.04.2017 року суд не з'ясував коло осіб, не залучив до розгляду справи всіх заінтересованих осіб, жодного разу не здійснив виклик боржників і розглянув справу за їх відсутністю, не з'ясувавши їх позицію щодо скарги.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що винесена ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2017 року не може вважатися законною та обґрунтованою, і тому вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо розгляду заяви по суті.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 311, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2017 року скасувати, справу повернути до того ж суду першої інстанції для нового розгляду в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк