Дата документу 24.10.2017 Справа № 554/4918/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я Справа № 554/4918/16-ц

Іменем України

(заочне) Провадження № 2/554/1110/2017

23 жовтня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі судді Шевської О.І., при секретарі Дроздові Д.А. розглянувши у приміщенні у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтави ради, Управління державної реєстрації виконавчого комітету Полтавської міської ради про виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що є власницею квартири №119, що знаходиться за адресою: м. Полтава вул. Героїв Сталінграда, 11 що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.07.1997 р. видане відділом приватизації житла Полтавського КЕЧ району. Свідоцтво зареєстровано колективним підприємством «Інвентаризатор», про внесено запис в реєстрову книгу за №112-15603 від 09.07.1997 р.

В квартирі крім неї зареєстровані та проживають її онук ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_3. Дружина онука ОСОБА_4 проживає в квартирі без згоди позивача та реєстрації. Протягом останнього року ОСОБА_2 з ОСОБА_4, постійно порушують правила співжиття, лаються брутальною лайкою, принижують, вчиняють сварки та б'ють позивачку чим роблять неможливим спільне проживання із ними в одній квартирі. ОСОБА_1 є людиною похилого віку, має слабке здоров'я, хворе серце та слабку нервову систему, медикаментозну алергію, а систематичні сварки негативно впивають на її емоційний та фізичний стан.

Крім того, ОСОБА_2 з ОСОБА_4 участі у сплаті комунальних платежів не приймають, а отже весь тягар утримання житла позивач змушена нести самостійно, тобто і за їх сім'ю також.

Позивач неодноразово викликала поліцію та зверталася з письмовими заявами, у зв'язку із порушенням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 правил співжиття, а також порушення правил громадської поведінки, неодноразові зустрічі із представниками міліції до бажаних результатів не призвели, відповідач по справі і в подальшому продовжували погрожувати фізичним насильством, вчиняти сварки чим порушувалм правила спільного співжиття.

В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, надавши письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позову.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, були повідомлені про дату та місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення про виклик в судове засідання в засобах масової інформації, про причину неявки суду не повідомили, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України.

Третя особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м.Полтава ради в судове засідання не зявилася, попередньо подавши до суду висновок про недоцільність виселення малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, при винесенні рішення прохали врахувати наданий висновок. У висновку зазначили, що батьки дитини категорично заперечують проти виселення дитини з квартири та цим будуть порушені житлові права малолітнього.

Третя особа Управління державної реєстрації виконавчого комітету Полтавської міської ради до суду не зявилася, причини неявки суду неповідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивач є власницею квартири №119, що знаходиться за адресою: м. Полтава вул. Героїв Сталінграда, 11 що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.07.1997 р. видане відділом приватизації житла Полтавського КЕЧ району. Свідоцтво зареєстровано колективним підприємством «Інвентаризатор», про що внесено запис в реєстрову книгу за №112-15603 від 09.07.1997 р.

В квартирі крім неї зареєстровані та проживають її онук ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_3. Дружина онука ОСОБА_4 проживає в квартирі без згоди позивача та реєстрації. Протягом останнього року ОСОБА_2 з ОСОБА_4, постійно порушують правила співжиття, лаються брутальною лайкою, принижують, вчиняють сварки та б'ють позивачку чим роблять неможливим спільне проживання із ними в одній квартирі. ОСОБА_1 є людиною похилого віку, має слабке здоров'я та хворе серце та слабку нервову систему, медикаментозну алергію, а систематичні сварки негативно впивають на її емоційний та фізичний стан.

Крім того, ОСОБА_2 з ОСОБА_4 участі у сплаті комунальних платежів не приймають, а отже весь тягар утримання житла позивач змушена нести самостійно, тобто і за їх сім'ю.

Позивач неодноразово викликала поліцію та зверталася з письмовими заявами, у зв'язку із порушенням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 правил співжиття, а також порушення правил громадської поведінки, неодноразові зустрічі із представниками міліції до бажаних результатів не призвели, відповідачі по справі і в подальшому продовжували погрожувати фізичним насильством, вчиняти сварки чим порушував правила спільного співжиття.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, коли наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Отже, виселення відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультативними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

За правилами частин першої, другої та четвертої статті 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Позивач ОСОБА_1 не надавала згоди (дозволу) на вселення в її квартиру дружини племінника ОСОБА_4, що свідчить про проживання останньої в квартирі позивача без дозволу власника.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, вирішення питання про виселення є категорією житлового законодавства і залежить від вирішення питання про право користування членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) займаним жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Крім того на адвокатський запит Малоперещепинська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області надала відповідь, в якому повідомила, що гр.ОСОБА_4 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьками : ОСОБА_5 та ОСОБА_6, родина має житловий будинок.

Вказані обставини свідчать, про те, що ОСОБА_4 має місце реєстрації, та відповідно має де зареєструвати своїх неповнолітніх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі систематично порушують правила співжиття, створюють позивачці неможливі умови для проживання. У звязку з зазначеним вона неодноразово була змушена звертатися до органів поліції, що підтверджується відповідями наявними у матеріалах справи.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт систематичного порушення відповідачами правил співжиття, який робить неможливим для позивачки проживання з ними в одній квартирі, а тому позов є підставним і його слід задовольнити.

Судові витрати суд стягує з відповідача відповідно до статті 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 116, ч.4 ст. 156, 157 ЖК України, керуючись ст.ст.15, 30, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и л а:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтави ради, Управління державної реєстрації виконавчого комітету Полтавської міської ради про виселення без надання іншого житлового приміщення - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням, яке належить ОСОБА_1 за адресою м.Полтава, вул.Героїв Сталінграда, 11 - виселити ОСОБА_2 (29.11.1987 р.н.), ОСОБА_4, ОСОБА_3 (26.01.2015 р.н.) з квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (29.11.1987 р.н.), ОСОБА_4, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Копію даного рішення направити ОСОБА_2, ОСОБА_4 не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів із дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів із дня його проголошення, або протягом 10 днів із дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя О.І. Шевська