Справа № 460/2911/14 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/2053/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Ванівського О.М., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року у справі за позовом Фермерського господарства «Обрій-С» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року позов задоволено.Зобов'язано витребувати із незаконного володіння ОСОБА_4, що проживає в селі Смолин Яворівського району Львівської області, зернозбиральний комбайн, марки СК-5 «Нива», вартістю 36650 гривень та передати його Фермерському господарству «Обрій-С». Стягнуто солідарно, з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завдані Фермерському господарству «Обрій-С» збитки, в частині втраченої вигоди, в сумі 34162 гривень 20 копійок та судовий збір в сумі 585 гривень 02 копійки.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завдані Фермерському господарству «Обрій-С» збитки, в частині втраченої вигоди, в сумі 34162 гривень 20 копійок та судовий збір в сумі 585 гривень 02 копійки та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ФГ «Обрій-С». Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи. Зазначає, що посилання суду на те, що в 1992-2001 роках мало місце розпаювання майна колишнього сільськогосподарського підприємства с. Смолин Яворівського району Львівської області, в процесі якого до пайового фонду було включене майно, що визначене у Переліку, згідно договору міни від 9.02.2001 року є невірним, оскільки ніякого розпаювання майна колгоспу «Авангард» в цей період не було, а позивач незаконно заволоділа майном пайовиків і в подальшому його незаконно продавала, покриваючи свої борги. Крім цього, зазначає, що ніякого договору міни ніхто з пайовиків с. Смолин не укладав, оригіналу цього договору позивач у судовому засіданні не представляв і суд його правдивості не перевіряв. Також, вважає, що суд помилково вважав, що зернозбиральний комбайн марки СК «Нива» не входить до пайового майна колишнього колгоспу, оскільки він зборами пайовиків був виділений апелянту та ще трьом пайовикам, а рішення зборів пайовиків на даний час є чинним. Крім цього, судом порушено і ряд процесуальних норм.

В судове засідання окрім представника відповідача ОСОБА_2, решта осіб, що беруть участь у справі (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, посилаючись, зокрема, ст.ст. 16, 321, 386-387, 1166 Цивільного кодексу України, - виходив з того, що Загальними зборами пайовиків від 10 квітня 1998 року, Спілку власників селянських господарств (СВСГ) «Авангард», (протокол №1), було вирішено ліквідувати, майнові та земельні паї власників передати в оренду діючому, на той час, в селі Смолин Яворівського району Львівської області Селянському (фермерському) господарству «Обрій». Селянське (фермерське) господарство «Обрій» було створене громадянкою України ОСОБА_8, основними напрямками діяльності якого є виробництво товарної сільськогосподарської продукції, її переробка та реалізація. Судом, також, встановлено, що в період 1992-2001 років, мало місце розпаювання майна колишнього сільськогосподарського підприємства села Смолин Яворівського району Львівської області, в процесі якого, до пайового фонду було включено майно, що визначене у Переліку, згідно договору міни від 09 лютого 2001 року. Згідно договору міни від 09 лютого 2001 року та Переліку викупленого майна пайового фонду, що передається СФГ "Обрій" за цим договором, комбайн марки СК-5 «Нива» переданий фермерському господарству «Обрій-С» та знаходиться на балансі ФГ «Обрій-С». Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що спірний комбайн, марки СК-5 «Нива» не входить до пайового фонду та не може бути поділений між пайовиками колишнього сільськогосподарського підприємства села Смолин, оскільки належить ФГ «Обрій-С» на праві власності, як майно, що передане за договором міни. Відтак, відповідач ОСОБА_4 помилково вважаючи комбайн марки СК «Нива» об'єктом пайового фонду колишнього сільськогосподарського підприємства села Смолин, самовільно забравши його 19-20 червня 2014 року з території Фермерського господарства «Обрій-С», діяв протиправно, з порушенням норм чинного законодавства України, порушуючи при цьому права ФГ «Обрій-С», як власника майна. Суд не може взяти до уваги рішення зборів пайовиків від 09 червня 2014 року, як підставу законного володіння відповідачами спірним майном, оскільки комбайн, марки СК-5 «Нива», який був забраний відповідачем ОСОБА_4, 19-20 червня 2014 року з території Фермерського господарства «Обрій-С», не входить до числа майна пайового фонду сільськогосподарського підприємства, так як є власністю ФГ «Обрій-С". Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними та обгрунтованими, оскільки позивач, будучи власником свого майна не може у повній мірі ним володіти, користуватися та розпоряджатися, чим порушено його право власності, а тому позов слід задовольнити та витребувати із незаконного володіння відповідача ОСОБА_4, що проживає в селі Смолин Яворівського району Львівської області, зернозбиральний комбайн, марки СК-5 «Нива», вартістю 36650 гривень та передати його Фермерському господарству "Обрій-С", а також стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, завдані господарству «Обрій-С» збитки, в частині втраченої вигоди, в сумі 34162 гривень 20 копійок.

Колегія суддів, перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що висновки суду частково відповідають обставинам справи та вимогам закону, однак у певній частині таким суперечать, та обставини, які суд вважав встановленими не доведені.

Так, що стосується вимог про витребування спірного комбайну від відповідача ОСОБА_4 та передачі такого позивачу, то така лише побічно стосується доводів апеляційної скарги, оскільки заявлена позовна вимога не стосується відповідача ОСОБА_2 Однак висновки суду, що покладені в основу рішення суду першої інстанції про задоволення такої вимоги до певної міри стосуються другої позовної вимоги, що була задоволена судом про стягнення солідарно завданих збитків, в частині якої і оскаржено рішення відповідачем ОСОБА_2, а тому суд апеляційної скарги перевіряє рішення суду і у цій частині висновків мотивувальної частини.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції та відповідачами не спростовано, позивачу належить спірний зернозбиральний комбайн СК-5 «Нива», як такий що перейшов у власність позивача на підставі договору міни, укладеного 9.02.2001 року між позивачем та Об'єднанням співвласників ЦМК та взятий на баланс (протокол №1 загальних зборів пайовиків СФГ «Обрій» а.с. 4-13, та витяг з ЄДРЮОФОП про реєстрацію позивача статут позивача а.с. 14-20, договір міни від 9.02.2001 року із переліком майна, що передається за таким, у якому спірний комбайн міститься під номером 69 та акту прийому-передачі майна згідно вказаного договору від 20.12.2005 року а.с. 21-29).

Що стосується доводів відповідача (апелянта) на відсутність у позивача права власності на спірний комбайн, оскільки у позивача відсутні документи про реєстрацію за ним спірного комбайна, то такі не слід вважати обґрунтованими, оскільки про факт набуття у власність спірного комбайна свідчать згадані документи, зокрема договір міни із переліком майна, що передається за таким та акту прийому-передачі, які є чинними, не визнані недійсними та не оспорювались у встановленому законом порядку. Відповідно ж до змісту договору міни право власності до кожної із сторін за таким договором переходить з моменту підписання актів приймання-передачі. Дійсність копій таких документів, наявність оригіналів яких відповідач заперечила, підтверджується листом Яворівської райдержадміністрації №1980/9 від 21.07.2014 року, якою при перевірці заяви голови ФГ «Обрій» здійснювалась перевірка ряду оригіналів документів, зокрема, і згаданих та встановлено їх дійсність та відповідно належність позивачу права власності на спірний комбайн (а.с. 45-48).

Зважаючи на вказане висновки суду про належність саме позивачу спірного комбайну та відповідно безпідставність перебування такого на підставі не чинних рішень зборів пайовиків від 9.06.2014 року у цій частині (а.с. 44-49, 78-83, 161-163) у відповідача ОСОБА_4, - судом вірно вирішено задовольнити вимогу про його витребування.

Вказані висновки відповідають вимогам Закону України «Про власність» ст.ст. 2-4, 8, 20-21, 23-24, 30, 48-50, 55; Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. N 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», ст.ст. 15, 16, 20, 386, 387 Цивільного кодексу України, Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Наказам міністерства аграрної політики України №62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» та «Про затвердження Порядку оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» №63 від 14.03.2001 року, Постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 3.12.1999 року, Указу Президента України від 29.01.2001 року №62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки».

Однак, що стосується задоволення судом вимоги про стягнення солідарно з відповідачів завданих збитків в частині втраченої вигоди, то така вимога судом задоволена безпідставно, без жодного обґрунтування та посилання на належні докази, на підтвердження такої та вимоги закону.

Так, відповідно до п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Також, відповідно до 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Зважаючи на вказане позивачу слід було б довести заподіяння йому збитків як упущеної вигоди у вказаному ним розмірі. А саме позивачу слід було б подати докази про те, що спірний комбайн мав використовуватись фермерським господарством, такий не був використаний у період перебування такого у відповідача та підприємство не отримало доходів, яке б воно реально могло отримати у випадку коли б комбайн перебував у їх користуванні.

Однак таких доказів позивачем не представлено. Розрахунки вартості збирання зернових культур, вирощених в особистих підсобних господарствах населення Яворівського району та розрахунок втраченої вигоди здійснений на основі таких даних - є лише посиланням на певні можливі наслідки відсутності комбайна у позивача, однак такі не є належними та допустимими доказами заподіяння збитків позивачу.

Так, такі не свідчать про те, що у зв'язку із невикористанням комбайна позивач не здійснив певного (конкретного) виду робіт на конкретній ділянці, що призвело до втрати доходів (конкретних, з приводу конкретного виробітку), які позивач міг би реально одержати за звичайних обставин.

Зважаючи на вказане, а саме те, що судом, в порушення вимог закону, без достатніх доказів на підтвердження згаданої вимоги, - таку задоволено, такі порушення на думку колегії свідчать про необхідність виходу за межі вимог скарги та скасування рішення суду і у частині задоволення вказаної вимоги і щодо інших відповідачів окрім відповідача, що оскаржила рішення, оскільки такі порушення вимог закону є обов'язково підставою для скасування рішення, враховуючи, зокрема, і необґрунтованість рішення в частині задоволення такої вимоги.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково.

Рішення ж суду в частині вимоги про стягнення солідарно з відповідачів завданих позивачу збитків та стягнення судового збору слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині та розподілу судових витрат відповідно до задоволених вимог позову.

Відповідно до задоволених вимог скарги слід також вирішити і питання судових витрат, понесених і у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргуОСОБА_2 - задовольнити частково.

РішенняЯворівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року в частині задоволення позову та стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завдані Фермерському господарству «Обрій-С» збитки, в частині втраченої вигоди, в сумі 34162 гривень 20 копійок та стягнення судового збору - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені позову в цій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Фермерського господарства «Обрій-С» .. 366,5 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Фермерського господарства «Обрій-С» в користь держави 854,02 грн. недоплаченого судового збору за подання позовної заяви.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з Фермерського господарства «Обрій-С» в користь ОСОБА_2 939,07 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги

Стягнути з Фермерського господарства «Обрій-С» в користь держави 403,15 грн. недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: О.М. Ванівський

М.М. Шандра