18.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/4780/17
Провадження №2/205/2656/17
18 вересня 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
за участю секретаря Романової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «КРЕДО» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Сентравіс Продакшин Юкрейн» про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування, -
Позивач 26 липня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-2).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 травня 2016 року між сторонами укладено договір страхування №АІ/9664570, відповідно до умов якого позивач зобовязався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми на умовах та порядку передбачених умовами договору.
05 серпня 2016 року об 09-30 год. в м. Нікополь Дніпропетровської обл.. на вул.. ОСОБА_1, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під куруванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який на праві власності належить ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн».
Постановою Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 05.04.2017 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) від 17.05.2017 року, визнано винним у вчиненні вказаної ДТП ОСОБА_2
Внаслідок вказаної ДТП автомобілю НОМЕР_2, що належить ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» завдано механічних ушкоджень.
Згідно рахунку №303 від 18.08.2017 року вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля НОМЕР_3 складає 158 297,00 грн.
Позивач виконуючи свої договірні зобовязання, відшкодував заподіяний відповідачем збиток та перерахував страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. потерпілій особі.
Наголошуючи на тому, що відповідач як особа відповідальна за заподіяну шкоду, зобовязана компенсувати завдані збитки у порядку регресу відповідно до законодавства, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з відповідача суму збитків в порядку регресу у розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати по справі.
Позивач, в особі свого представника, діючого на підставі довіреності ОСОБА_4, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.31).
Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».
У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування шкоди в порядку регресу.
Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.
В ході розгляду справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника наземного транспортного засобу застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» на підставі полісу №АІ/9664570 від 21.05.2016 року (а.с.8-9).
05 серпня 2016 року з вини ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої завдано матеріальної шкоди автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який на праві власності належить ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн».
Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області м. Кривий Ріг від 17 травня 2017 року, - вина ОСОБА_1 є доведеною у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.16-17,18).
Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля НОМЕР_2, згідно висновку авто товарознавчого дослідження спеціаліста №303 від 18.08.2016 року, становить 158 297,00 грн. (а.с.10-14).
Відповідно до страхового акту № Э.ENSTRAX/3-10320083 від 14.06.2017 року, сума страхового відшкодування, що підлягає відшкодуванню становить 100 000,00 грн. (а.с.19).
Позивач виконуючи свої договірні зобовязання за полісом №АІ/9664570 від 21.05.2016 року, перерахував страхове відшкодування в сумі 100 000,00 грн., про що свідчить платіжне доручення №7174 від 20.06.2017року (а.с.20).
За змістом статті 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному розмірі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Відповідно п. 1 ч. 1 статті 1188 Цивільного Кодексу України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
За статтею 27 Закону України «Про страхування» №85/96 ВР від 07.03.1996 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до статті 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача суму відшкодування збитків у розмірі 100 000,00 грн.
Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору на суму 1 600,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про страхування» №85/96 ВР від 07.03.1996 року, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 10,11, 60, 79, 88, 197, 209, 212, 213-215, 228, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «КРЕДО» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Сентравіс Продакшин Юкрейн» про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_4, на користь Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «КРЕДО» грошові кошти повязані із сплатою страхового відшкодування в сумі 100 000,00 грн. (сто тисяч грн.. 00 коп.).
Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_4, на користь Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «КРЕДО», судовий збір в сумі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн.. 00 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.С. Шавула