Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/1320/15-ц Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Хорошівської селищної ради, відділу Держгеокадастру у Хорошівському районі, ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом на обґрунтування якого зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 07.06.1994 року укладеного між позивачем та Володарсько-Волинським районним міжгосподарським комбінатом сільського комунального господарства «Райсількоспкомунгосп», він придбав незавершений будівництвом житловий будинок, розташований по вул. Щорса,27 в смт. Хорошів (колишній смт. Володарськ-Волинський) Житомирської області, разом з яким до нього перейшло право користування земельною ділянкою 0,07 га за даною адресою.

Разом з тим, 28 квітня 2004 року рішенням 15 сесії 24 скликання Володарсько-Волинської селищної ради № 31, вказана земельна ділянка разом із незавершеним будівництвом житловим будинком незаконно була передана ОСОБА_3, яка в подальшому оформила право власності на земельну ділянку та зруйнувала вказану забудову. Факт умисного руйнування ОСОБА_3 незавершеного будівництвом будинку підтверджується постановою Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області від 03.01.2009 року та рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2013 року.

З урахуванням вищевикладеного просив стягнути в солідарному порядку з Хорошівської селищної ради, відділу Держгеокадастру у Хорошівському районі, ОСОБА_3 на його користь ринкову вартість зруйнованого незакінченого будівництвом будинку з відсотком готовності 12% в розмірі 102570 грн.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, відмовляючи в позові безпідставно не взяв до уваги рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2013 року та постанову Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року, якими встановлені обставини зруйнування відповідачем ОСОБА_3 незакінченого будівництвом будинку; незаконність рішень Хорошівської селищної ради про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки та державний акт про право власності на землю, а також ті обставини, що позивач залишається власником незавершеного будівництвом житлового будинку незалежно від його відсутності на земельній ділянці по вул. Щорса,27 в смт. Хорошів. Крім того, суд в порушення вимог ст.ст. 143,147 ЦПК України безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи для визначення дійсної ринкової вартості зруйнованої забудови.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 62700 грн., що підтверджується звітом № 0880325/25-Л субєкта оціночної діяльності від 25.03.2008 року.

Відповідач ОСОБА_3 та представник Хорошівської селищної ради просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 червня 1994 року у Володарсько-Волинській державній нотаріальній конторі між Володарсько-Волинським райсількомунгоспом та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу незавершеного будівництвом будинку з відсотком готовності 12% по вул.Щорса, 27 у смт. Хорошів. Даний договір є чинним. Попередньому власнику вказаного нерухомого майна було виділено під забудову будинку 0,07 га землі.

Зазначені обставини встановлені рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2013 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_5 до Володарсько-Волинської селищної ради, Володарсько-Волинського районного відділу земельних ресурсів, ОСОБА_3 про визнання нечинним рішень, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку (том.1 а.с.8-10).

Також встановлено, що рішеннями Володарсько-Волинської селищної ради № 31 від 28 квітня 2004 року ОСОБА_3 вказана земельна ділянка була виділена в оренду ; № 122 від 20 жовтня 2006 року безкоштовно передана у приватну власність; № 283 від 25 липня 2007 року затверджено технічну документацію та передано безкоштовно у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0922 га по вул. Щорса,27 у смт. Хорошів.

Дані рішення Володарсько-Волинської селищної ради визнані нечинними та скасовані рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 22 квітня 2013 року, яке набрало законної сили.

Згідно постанови старшого оперуповноваженого ДСБЕЗ Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області від 03.01.2009 року відмовлено за малозначністю в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 194 КК України. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що в ході перевірки був встановлений факт зруйнування відповідачем ОСОБА_3 незавершеного будівництвом будинку по вул. Щорса, 27 у смт. Хорошів (том 1 а.с.64).

Рішенням Володарсько-Волинської селищної ради № 88 від 31.03.2016 року з урахуванням постанови Верховної ради України від 04.02.2016 р. № 3854 «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Володарсько-Волинську селищну раду перейменовано на Хорошівську селищну раду (том 2 а.с.86).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не набув права власності на незакінчений будівництвом житловий будинок по вул. Щорса,27 в смт. Хорошів, а відповідач ОСОБА_3, отримавши у власність земельну ділянку за вказаною адресою, здійснила її впорядкування для подальшого використання, що відповідає положенням ст. 96 ЗК України. А тому враховуючи відсутність в діях ОСОБА_3 порушення будь-яких законних прав та інтересів позивача дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування майнової шкоди.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду справи було встановлено, що позивав ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу 07 червня 1994 року придбав незакінчений будівництвом житловий будинок по вул. Щорса,27 у смт. Хорошів. З укладенням цього договору до позивача перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташоване незавершене будівництво. Відсутність на даний час на земельній ділянці забудови не позбавляє права власності позивача на незакінчений будівництвом будинок та користування земельною ділянкою і останній фактично залишається власником даної недобудови. Вказані обставини встановлені рішеннями Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2013 року, від 30 березня 2015 року, ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 03 червня 2015 року та постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року, які в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України мають преюдиційне значення (а.с.114-116, 119, 120-124, 128-130).

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_2 просив відшкодувати з відповідачів в солідарному порядку майнову шкоду заподіяну незаконним руйнуванням забудови, а не про визнання права власності на вказане майно. Таким чином, висновок суду про те, що позивач ОСОБА_2 не є власником незакінченого будівництвом будинку є помилковим та не відповідає встановленим обставинам у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За змістом ст.ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за нормою ст. 1173 ЦК України доказуванню підлягають: а) наявність шкоди; б) незаконність рішень (дій бездіяльність) заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та прийняттям незаконних рішень (дій, бездіяльності) заподіювачем. Наявність чи відсутність вини заподіювана в даному випадку правового значення не має.

Відповідно до положень. ст. 1190 ЦК України особами, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Вина відповідача ОСОБА_3 у заподіянні позивачу шкоди зруйнуванні незакінченого будівництвом будинку, доводиться постановою старшого оперуповноваженого ДСБЕЗ Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області від 03.01.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи, в якій зазначено, що ОСОБА_3 зруйнувала будинок позивача. Вищевказана постанова не була оскаржена відповідачем у встановленому законом порядку та набула законної сили.

Районний суд при ухваленні рішення не взяв до уваги встановлені факти та обставини у чинному рішенні Володарсько-Волинського районного суду від 22.04.2013 року про те, що ОСОБА_3 умисно знищила незакінчений будівництвом житловий будинок по вул. Щорса,27 у смт. Хорошів.

Також даним рішенням встановлена і вина Володарсько-Волинської селищної ради у прийнятті незаконних рішень щодо надання вказаної земельної ділянки в оренду ОСОБА_3, а згодом щодо передачі її у власність, оскільки в архівах селищної ради була наявна інформація про виділення земельної ділянки під забудову по вул. Щорса, 27 попередньому власнику ОСОБА_6 та рішення про надання дозволу на продаж незакінченого будівництвом житлового будинку, в тому числі і позивачу ОСОБА_2 і селищна рада прийняла своє рішення не скасувавши попередні рішення щодо виділення земельної ділянки під забудову ОСОБА_7

Таким чином, суд першої інстанції дав невірну оцінку наявним у справі доказам.

Колегія суддів дійшла висновку, що підставою відповідальності Хорошівської селищної ради як органу місцевого самоврядування в спірних правовідносинах є прийняття незаконних рішень № 31 від 28 квітня 2004 року, № 122 від 20 жовтня 2006 року, № 283 від 25 липня 2007 року щодо надання земельної ділянки по вул. Щорса, 27 в смт. Хорошів в оренду ОСОБА_3, а згодом щодо передачі її у власність, що призвело до знесення ОСОБА_3 незакінченого будівництвом будинку позивача та позбавлення належного йому на праві власності майна.

У звязку з чим, неправомірні дії Хорошівської селищної ради та ОСОБА_3 знаходяться в безпосередньому причинному зв'язку з наслідками, що настали у позивача, внаслідок чого останньому була заподіяна матеріальна шкода.

Разом з тим, вимоги щодо відшкодування шкоди з відділу Держгеокадастру у Хорошівському районі є безпідставними та задоволенню не підлягають. Аналізуючи зібрані докази по справі, суд вважає, що позивачем не доведена вина посадових осіб відділу Держгеокадастру у Хорошівському районі в заподіянні йому матеріальної шкоди, відсутня протиправність діяння посадових осіб відповідача відносно нього, не встановлено неправомірності дій чи бездіяльності та причинного звязку між шкодою та будь-якими неправомірними діями відповідача.

Проте, колегія суддів вважає, що вимоги позивача не підлягають до задоволення через недоведеність їх розміру виходячи з наступного.

Зі змісту апеляційної скарги та пояснень наданих представником позивача під час апеляційного розгляду справи вбачається, що ОСОБА_2 просить відшкодувати шкоду в розмірі 62700 грн., що підтверджується звітом № 0880325/25-Л субєкта оціночної діяльності від 25.03.2008 року (том 1 а.с.44-55).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вказаний звіт не є належним та допустимим доказом (в силу ст.ст. 58, 59 ЦПК України) щодо правомірності заявлених позовних вимог в частині розміру майнової шкоди з наступних підстав.

Згідно розділу ІІ Звіту (стор. 4) зазначено, що оцінювач особисто проводив огляд оцінюваного майна в присутності власника та замовника. В даній роботі ефективна дата оцінки не співпадає з датою огляду будівлі. Оцінювач визначив оцінку, вважаючи, що в період часу, пройдений з дати, яка є ефективною датою оцінки, до моменту огляду обєкта оцінки, не відбулося будь-яких змін, здатних вплинути на стан та вартість оцінюваного обєкту.

Разом з тим, вказаний звіт містить лише одну дату 25.03.2008 року, яка зазначена як дата, на яку виконана оцінка незавершеного будівництва, інших дат Звіт не містить. Разом з тим, позивач в позовній заяві зазначав, що руйнування його будинку відбулось 25 червня 2008 року. Крім того, із відповіді прокуратури № 113ск-08 від 03.02.2012 року Володарсько-Волинського району вбачається, що позивач звернувся 08.08.2008 року до Володарсько-Волинського РВ УМВС з приводу руйнування недобудованого будинку і вході проведення перевірки Житомирською товарною агропромисловою біржею було проведено оцінку його вартості ( том 1 а.с.61).

У звязку з чим, зазначення у звіті, що оцінювач особисто проводив огляд оцінюваного майна в присутності власника та замовника (розділ ІІ), а також, що на дату оцінки обєкт знаходиться в задовільному стані (п.3.2.2.) не відповідає обставинам справи та положенням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Крім того, як випливає із Звіту оцінювачем визначено ринкову вартість обєкта виходячи з оренди приміщень в Володарськ-Волинському. Водночас, такий підхід на думку колегії суддів не є доцільним, оскільки незавершене будівництво готовністю 12% не може порівнюватися з 100% нерухомістю.

Висновок експерта від 26.11.2015 року № С-010/11/15 також не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заподіяної шкоди, оскільки експертом визначена лише можлива ринкова вартість незавершеного будівництвом будинку в розмірі 102570 грн., проте рішення суду відповідно до вимог ЦПК України не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи позивачем було заявлено клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи для визначення вартості зруйнованого незавершеного будівництвом будинку, від проведення якої представник позивача відмовився.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів для підтвердження розміру завданої шкоди, а для визначення розміру необхідні спеціальні пізнання та призначення судової будівельно-технічної експертизи, від проведення якої представник позивача відмовився, а відтак відмовляє в задоволенні позову щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 62700 грн.

У звязку з тим, що судом відмовлено по суті у задоволенні позову, питання про пропуск позивачем строку позовної давності колегія суддів залишає без обговорення.

За таких обставин, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову з вищевказаних підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Хорошівської селищної ради, відділу Держгеокадастру у Хорошівському районі, ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий : Судді :