Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1013/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Мохонько К. М.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

08.06.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Голованя А.М., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 15 березня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю «Неоальянс», третя особа - ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною,

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТДВ «Неоальянс», третя особа - ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною.

Посилався на те, що в 2016 році дізнався, що між ним як власником земельної ділянки площею 20,70 га, яка знаходится на території Новгородківської селищної ради Кіровоградської області, та відкритим акціонерним товариством «Новгородківський Райагрохім» (далі - ВАТ «Новгородківський Райагрохім»), правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю «Неоальянс» (далі - ТДВ «Неоальянс») 15 лютого 2008 року укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 26 жовтня 2005 року № 69, яка зареєстрована в Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра Державного Земельного кадастру 28 серпня 2008 р. за № 57, 58, 59, 60. При її укладенні від його імені за довіреністю від 01 лютого 2005 року діяв ОСОБА_2, який одночасно був керівником ВАТ «Новгородківський Райагрохім», що заборонено ч. 3 ст. 238 ЦК України. Вказана додаткова угода, яка фактично продовжила строк дії договору оренди земельтної ділянки на 10 років, порушує його права, укладена без його згоди з порушенням вимог закону, підписана представником, який діяв у своїх інтересах як керівник підприємства - орендаря, і на даний час є засновником і підписантом його правонаступника ТДВ «Неоальянс». Просив визнати оспорювану угоду недійсною, посилаючись на те, що в порушення вимог ст. 238 ЦК України додаткова угода підписана особою, яка фактично одночасно була представником обох сторін правочину.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 15 березня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду до договору оренди землі від 26 жовтня 2005 року № 69, укладену 15 лютого 2008 року від імені ОСОБА_3 з ВАТ ''Новгородківський Райагрохім'' та зареєстровану в Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра Державного Земельного кадастру 28 серпня 2008 року за № 57, 58, 59, 60.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати як незаконне і необгрунтоване та залишити позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права. Зазначає, що у порушення ч. 2 ст. 42 ЦПК України, яка передбачає підтвердження повноважень представника нотаріально посвідченою довіреністю, суд першої інстанції допустив до участі у справі представника позивача - ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності, посвідченої Новгородківської селищною радою.

ОСОБА_2 та представник ТОВ «Неоальянс», які повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с. 68, 70, 71, 90, 91, 92), в засідання апеляційного суду двічі не з'явились, в тому числі з причин відрядження (а.с.74) та хвороби представника товариства (а.с. 86), які зазначені у заявах про відкладення розгляду справи, але не підтверджені доказами, що відповідно до вимог ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення представника позивача - ОСОБА_4, який підтримав свої письмові заперечення проти доводів апеляційної скарги (а.с.72) і просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, вивчивши матеріали справи, перевіривши у межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що під час укладення оспорюваної додаткової угоди до договору оренди землі було порушено положення ст. ст. 237, 238 ЦК України. Крім того ОСОБА_2, будучи на час вчинення оспорюваного правочину керивником і підписантом ВАТ «Новгородківський Райагрохім», а в подальшому став одним з засновників і керівником його правонаступника - ТДВ «Неоальянс», у порушення вимог закону шляхом представництва орендодавця за довіреністю фактично вчинив правочин в інтересах очолюваного ним підприємства - орендаря за оскаржуваним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, тобто однією з підстав визнання правочину недійсним є відсутність у особи, яка вчинила правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України).

Частиною 1 ст. 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє (ч. 1 ст. 238 ЦК України).

Частиною 3 ст. 238 ЦК України передбачено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 20,70 га, яка розташована на території Новгородківської селищної ради, що підтверджується ксерокопією державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 10.08.2000 року (а. с. 4).

1 лютого 2005 року позивач видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Новгородківського районного нотаріального округу ОСОБА_5, якою уповноважив ОСОБА_2 користуватися і розпоряджатися належною йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого 10.08.2000 року Новгородківською селищною радою земельною ділянкою площею 20,70 гектарів (а. с. 9).

Між ОСОБА_3 і ВАТ "Новгородківський Райагрохім" укладений договір оренди землі від 26.10.05 р., за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 20,70 га ріллі строком на 10 років. Орендна плата становить 2793 грн. 33 коп. в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням індексу інфляції. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір зареєстрований у Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра Державного Земельного Кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.10.05р. за № 69 (а. с. 5-6).

15 лютого 2008 року між орендодавцем (уповноважена ним особа) ОСОБА_2, який діє згідно доручення від 01.02.2005 року від імені ОСОБА_3, і орендарем ВАТ "Новгородківський райагрохім", в особі ОСОБА_7, який діє на підставі Статуту, укладена додаткова угода до договору оренди землі від 26.10.2005 року. За умовами додаткової угоди термін дії договору продовжений на 10 років з 15.02.2008р. по 15.02.2018р. Всі інші положення договору залишаються без змін. Угода підписана зазначеними представниками сторін договору та зареєстрована у Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра Державного Земельного Кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.08.2008 року (а.с.7).

Відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит ОСОБА_4 від 01.11.16 р. № 22339448 станом на 25.12.2006 року вказано, що керівником та підписантом ВАТ "Новгородківський райагрохім" є ОСОБА_2. Зазначено перебування юридичної особи у процесі припинення 13.09.2006 року за рішенням засновників (а. с. 31-33).

Відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит ОСОБА_4 від 07.10.16 р. № 22288600 станом на 07.10.2016 року зазначено, що керівником та підписантом ТДВ "Неоальянс" є ОСОБА_2 (без обмежень), а ТДВ "Неоальянс" є правонаступником ВАТ "Новгородківський райагрохім" (а. с. 14-16).

Таким чином, на час укладення додаткової угоди від 15 лютого 2008 року між орендодавцем (уповноважена ним особа) ОСОБА_2 і орендарем ВАТ "Новгородківський райагрохім" до договору оренди землі від 26.10.2005 року, ОСОБА_2 який діяв за дорученням від імені позивача був одночасно керівником та підписантом ВАТ "Новгородківський райагрохім" з 25.12.2006 року.

Відповідач і третя особа не надали суду доказів того, що на час укладення додаткової угоди від 15.02.2008 року керівником та підписантом ВАТ "Новгородківський райагрохім" був ОСОБА_7, а не ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України)

Згідно із ч.1 і ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦК України).

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.2 ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 і ч.3 ст.27 ЦПК України особа зобов'язана подати усі наявні у неї докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті, та зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилався позивач, були предметом дослідження судаом і при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції дотримані норми процесуального та матеріального права.

Суд на підставі доказів, досліджених в судовому засіданні, що належним чином оцінені, дійшов вірного висновку про те, що оскільки позивач не давав згоди на укладення додаткової угоди до договору оренди, внаслідок чого продовжено строк оренди на 10 років, а його представник за довіреністю, який одночасно був керівником і підписантом підприємства, якому спірна земельна ділянка передана в оренду, підписуючи угоду від імені орендодавця фактично діяв в інтересах орендаря, що заборонено законом, то наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією з основних засад судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і, таким чином, закріплені гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Згідно зі ст. 40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді.

Частинами 1, 2, 5 ст. 42 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами як, зокрема, довіреність фізичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання. Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 цього ж Кодексу представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що в засіданні суду інстереси позивача представляв ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 7 грудня 2016 року, виданої ОСОБА_3 і посвідченої за місцем його проживання секретарем Новгородківської селищної ради (а.с.26).

Порушень норм процесуального права, які регулюють підстави і порядок представництва у цивільному судочинстві, при розгляді справи в суді першої інстанції не допущено.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши відповідно до вимог ст.303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції приходить до висновку, що рішення відповідає матеріалам справи, наданим сторонами в суді першої інстанції доказам, які суд оцінив відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, та вимогам закону. В межах доводів апеляційної скарги та наданих відповідачем доказів передбачених законом підстав для його скасування або зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: