Справа № 472/963/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2017 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання договору оренди землі поновленим,

В С Т А Н О В И В :

02 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання договору оренди землі поновленим.

Позовна заява мотивована тим, що 13 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 райдержадміністрацією було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 20,04 га ріллі строком на 10 років, тобто до 13 серпня 2017 року, який 29.11.2007 року зареєстровано у ОСОБА_4 офісі «Центр ДЗК» Миколаївської регіональної філії центру державного земельного кадастру за № 21.

Перед закінчення строку дії договору оренди, а саме 12 червня 2017 року позивач звернувся до ОСОБА_4 райдержадміністрації з листом-повідомленням про поновлення договору оренди земельної ділянки та проектом додаткової угоди. ОСОБА_4 райдержадміністрація у місячний термін не розглянула надісланий позивачем лист з проектом додаткової угоди

Позивач продовжує користуватися цією земельною ділянкою, виконує всі умови договору та сплачує орендну плату. З цих підстав вважає, що договір оренди землі від 13 серпня 2007 року має бути поновленим у відповідності до проекту додаткової угоди, що була направлена до ОСОБА_4 райдержадміністрації, враховуючи і те, що заперечень з боку орендодавця немає.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав. Також додав, що позивач ОСОБА_3 є належним користувачем земельної ділянки згідно договору оренди землі від 13 серпня 2007 року. Порушень умов договору оренди з боку позивача не було. Позивач скористалась своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі та відповідно до п. 8 Договору та ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» в місячний термін направила відповідачу повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди. Відповідач в порушення вимог ч. 5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» у місячний термін не розглянув надісланий лист-повідомлення з проектом додаткової угоди. Крім того, зазначив, що договір оренди землі закінчився, однак позивач продовжує користуватись земельною ділянкою, а відповідач своїх заперечень проти поновлення договору оренди не надав. За таких підстав вважає, що позивач має переважне право на поновлення договору оренди землі, та договір оренди землі повинен бути поновленим.

Представник відповідача ОСОБА_4 райдержадміністрації Миколаївської області за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Надав до суду письмове заперечення, в якому зазначив, що 11 липня 2017 року робочою групою з питань забезпечення додержання чинного законодавства щодо використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та колективної власності (не витребувані паї) на території Веселинівського району Миколаївської області розглянуто питання щодо поновлення договору оренди земельної ділянки площею 20,04 га з ОСОБА_3. В звязку з істотними порушеннями орендарем умов договору оренди землі (несвоєчасною сплатою орендної плати, заборгованістю по сплаті орендної плати) вирішено не поновлювати договір оренди землі з ОСОБА_3 ОСОБА_4 райдержадміністрацією, до закінчення дії договору оренди землі надіслано позивачу лист-повідомлення про прийняте рішення щодо не поновлення договору оренди землі. В судовому засіданні представник відповідача підтримав викладені в заперечені обставини. В звязку з цим, просив відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

13 серпня 2007 року між ОСОБА_4 райдержадміністрацією, в особі першого заступника голови ОСОБА_5, та громадянкою ОСОБА_3 укладено договір оренди землі площею 20,04 га ріллі, який зареєстровано 29 листопада 2007 року у ОСОБА_4 секторі «Центр ДЗК» за № 21 (далі Договір).

Згідно п. 8 Договору строк дії договору становить 10 років, тобто до 13 серпня 2017 року.

Відповідно до п. 37 Договору дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Крім того, п. 8 Договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

До закінчення дії договору, а саме 12 червня 2017 року, позивачкою направлено до ОСОБА_4 райдержадміністрації письмовий лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а також проект додаткової угоди до договору оренди землі.

Даний лист-повідомлення отриманий відповідачем 12 червня 2017 року.

Матеріалами справи встановлено, що в місячний термін з дня отримання листа позивача, а саме 11 липня 2017 року, відбулось засідання робочої групи з питань забезпечення додержання чинного законодавства щодо використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та колективної власності (не витребувані паї) на території Веселинівського району Миколаївської області, створеній при ОСОБА_4 райдержадміністрації, на якому відбувся розгляд листа-повідомлення ОСОБА_3 щодо поновлення договору оренди землі.

За результатами розгляду вказаної заяви членами комісії прийнято рішення про відмову ОСОБА_3 в поновленні договору оренди землі.

12 липня 2017 року ОСОБА_4 райдержадміністрацією позивачу ОСОБА_3 направлено лист-повідомлення про відмову в поновлені договору оренди землі за вих. № 45 від 11.07.2017 року, що підтверджується витягом з книги обліку відправки кореспонденції райдержадміністрації.

Факт отримання позивачем вказаного листа підтверджується листом останнього, що надійшов 20 липня 2017 року до ОСОБА_4 райдержадміністрації та в якому ОСОБА_3 зазначає, що нею отримана письмова відповідь № 45 від 11.07.2017 року щодо порушеного нею питання про поновлення дії договору оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частині першій статті 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті).

Так, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору, на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд України у Постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219 цс14.

Суду не надано доказів того, що орендодавець, тобто відповідач по справі, уклав договір оренди зазначеної земельної ділянки із новим орендарем.

В даному випадку суд приходить до висновку, що переважне право позивача на укладення нового договору оренди не було порушено, оскільки договір оренди вказаної земельної ділянки ні з ким не укладався.

Відповідач скористався своїм повноваженням та в місячний термін розглянув лист-повідомлення позивача щодо поновлення договору оренди землі та прийняв рішення про відмову в поновлені договору оренди з позивачем. Таким чином, відповідач у відповідності до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», виразив своє волевиявлення, яке полягає у відмові у поновленні договору оренди землі, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Виходячи з викладеної норми, суд прийшов до переконання, що слід скасувати вжиті заходи забезпечення позову після набрання судового рішення по справі законної сили застосовані ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року в даній справі.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 154, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання договору оренди землі від 13 серпня 2007 року поновленим відмовити.

Скасувати вжиті заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року по справі № 472/963/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання договору оренди землі поновленим - після набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6