УхвалА

іменем україни

14 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом малого приватного підприємства «Рапід» до ОСОБА_4 про виселення за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою її представником - ОСОБА_5, на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 7 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року мале приватне підприємство «Рапід» (далі - МПП «Рапід») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що підприємству на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 липня 2014 року та свідоцтвом від 15 липня 2014 року.

Зазначало про те, що до набуття підприємством права власності на вищевказану квартиру вона належала житлово-будівельному кооперативу № 5 «Юність», який у рахунок погашення боргу передав цю квартиру підприємству.

28 липня 2014 року підприємство направило ОСОБА_4 вимогу про виселення з зазначеної квартири, проте відповідачка вимогу не виконала добровільно з квартири не виїхала. Вказувало про те, що договору оренди житлового приміщення між ним та ОСОБА_4 укладено не було, а відповідачка займає спірну квартиру без будь-яких належних правових підстав, не пускає його у цю квартиру, позбавляє підприємство можливості розпоряджатися своєю власністю, чим порушує його права.

Ураховуючи викладене, МПП «Рапід» просило суд виселити ОСОБА_4 із зняттям з реєстрації з квартири АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 7 липня 2016 року позов МПП «Рапід» задоволено. ОСОБА_4 виселено із зняттям з реєстрації з належної МПП «Рапід» квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити МПП «Рапід» у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов МПП «Рапід», суди, вірно застосувавши положення ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами(ст. 212 ЦПК України), дійшлиправильного висновку про те, що відповідачка підлягає виселенню зі спірної квартири зі зняттям з реєстрації, так як ОСОБА_4 проживає у цій квартирі без належних правових підстав, без згоди власника даного нерухомого майна, на неодноразові вимоги позивача щодо звільнення квартири вона не реагувала, чим створювала МПП «Рапід» перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Посилання касаційної скарги на положення ст. 109 ЖК УРСР та Закон України «Про іпотеку» безпідставні, оскільки ОСОБА_4 не була іпотекодавцем, а зазначена норма ЖК УРСР застосовується до осіб, які на законних підставах проживають у приміщенні.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником - ОСОБА_5, відхилити.

Заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 7 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

О.В.Закропивний

С.П.Штелик