Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/794/17

10.11.2017 смт.Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді:

ОСОБА_1 О. А., при секретарі с/з ОСОБА_2, розглянувши у залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 10.10.2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Позов мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, через що шлюб існує лише формально, тому просить такий розірвати, прізвище не змінювати.

Позивачка в судове засідання не з"явилася, надала заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав.

Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 19.02.2005 року у виконкомі Верб"язької сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №3 (а.с.6).

Від даного шлюбу у сторін дітей немає.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Враховуючи обставини, викладені у позовній заяві, відсутність дітей у подружжя, досліджені в судовому засіданні матеріали справи, суд прийшов до висновку, що сторони не змогли створити міцної сімї, сімейне життя у них не склалося, їх шлюб існує лише формально, взаємна згода на збереження шлюбу відсутня, тому причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим.

Згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Прізвище позивачці після розірвання шлюбу необхідно залишити ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 24, 110, 112,113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 11, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу- задоволити.

Шлюб, зареєстрований 19.02.2005 року у виконкомі Верб"язької сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Софілканич О. А.