Справа № 373/358/17 Головуючий у І інстанції Свояк Д. В.
Провадження № 22-ц/780/2459/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 9 07.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міскрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Державна міграційна служба України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

заявниця звернулась до суду першої інстанції із заявою, у якій просила встановити факт, що її дід ОСОБА_3 (ОСОБА_4) народився у 1915 році на території України у м. Дніпро (того часу м. Катеринослав).

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міскрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду про залишення заяви без розгляду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу суду скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_2, заінтересована особа Державна міграційна служба України про встановлення факту, що має юридичне значення не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками, так як вони є необґрунтованими та не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Приписами ст. 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Сутністю провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є те, що у ньому відсутній спір про право, об'єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, предметом судової діяльності - є встановлення юридичних фактів з метою подальшого здійснення заявником своїх суб'єктивних прав.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня

1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, народження її діда ОСОБА_3 (ОСОБА_4) на території України у м. Дніпро (того часу м.Катеринослав). Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати право на отримання громадянства України.

Водночас, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що під час розгляду даної заяви ОСОБА_2 виник спір про право.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не зясував характер та зміст заяви, у звязку з чим дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

Колегія визнає обґрунтованими доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права.

Згідно ч.1 п.3 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, постановлена з порушенням норм процесуального права ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 311, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міскрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

ОСОБА_5