14 червня 2017 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Погрібна О.М.,
секретаря судового засідання Корольковій К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.06.2007 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредиту відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.
У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судові засідання 07.06.2017 року та 14.06.2017 року не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити позивачу визначені кредитним договором суму кредиту, проценти за користування кредитом, та пеню.
Так, судом встановлено, що публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».
26 червня 2007 року між сторонами укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредиту відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
У заяві позичальника на отримання кредиту зазначено, що відповідач надає згоду, що заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.
Відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, підписання договору є прямою та безумовною згодою відповідача стосовно прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком.
Згодом кредитний ліміт був збільшений банком, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Згідно п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, де зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до п 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.
Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.
Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.
Відповідач в свою чергу не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 3-5).
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. ОСОБА_2 договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
В даному випадку укладений сторонами кредитний договір на підставі заяви позичальника від 26.06.2007 року з ознайомленням відповідача при її складанні з Умовами та правилами надання кредиту відповідає загальним вимогам чинності правочину, при підписанні вказаної заяви позичальника всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, заява позичальника та Умови містять усі передбачені діючим законодавством відомості. Крім того, Умови надання споживчого кредиту не порушують співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавляють заінтересовану особу того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки укладаючи кредитний договір, відповідач зобов'язувався повернути позивачу кредит, сплатити відсотки, комісію за користування кредитом.
Вирішуючи позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками за користування кредитом суд враховує наступне.
Пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.
Згідно п. 5.4 розділу ІІ Правил користування платіжною картою Умов і Правил надання банківських послуг строк погашення по кредиту по платіжним картам без встановлення мінімального обовязкового платежу, проводить у наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі не пізніше наступного дня місяця вказаного на платіжній карті.
Відповідно до пункту 3.1.3 Умов і Правил надання банківських послуг за закінченням строку відповідна карта продовжується на новий строк (шляхом надання ОСОБА_3 із новим строком дії).
Доказів, що після закінчення дії цієї картки Банком відповідачу була передана нова картка з новим строком дії, позивачем надано не було.
Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.
В даному випадку відповідачем частково сплачувалися суми в погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 3-5).
Відповідно до п. 5.5. Умов та правил надання банківських послуг, за користування ОСОБА_2 нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік. Пунктом 5.5.2. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що відсотки за користування ОСОБА_2 (у тому числі простроченим кредитом і Овердрафтом), передбачені Тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок ОСОБА_2 кошти, з дня списання суми з карткового рахунку.
Так за умовами договору, у разі користування клієнтом кредитними коштами та не повернення їх у встановлений пільговий період ОСОБА_3 повинен сплатити Банку відсотки встановлені Тарифами за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок ОСОБА_2 кошти, а у разі виходу ОСОБА_3 на просрочку Банком нараховується плата за користування кредитом у розмірі підвищеної відсоткової ставки.
Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.
Таким чином, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягає задоволенню.
Що стосується вимог позивача про стягнення 3825 грн. 61 коп. заборгованість за пенею та комісією та штрафів: 250 грн. 00 грн. - штраф (фіксована частина); 952 грн. 67 коп. - штраф (процентна складова), суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пеня є одним з видів неустойки.
У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Як встановлено в судовому засіданні, сума заборгованості за тілом кредиту становить 107 грн. 81 коп., в той час як пеня, нарахована на цю суму 3825 грн. 61 коп., що значно перевищує суму основної заборгованості.
Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Право суду на зменшення розміру неустойки, за умови, що такий розмір перевищує розмір збитків, відображено також в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.
Суд враховує цю правову позицію відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, оскільки підстав для відступлення від цієї правової позиції в даній справі не вбачається.
Зважаючи, що розмір пені значно перевищує суму кредиту, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає, що за таких обставин і у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені необхідно зменшити до 100 % від розміру заборгованості за тілом кредиту, тобто до 107 грн. 81 коп.
Також, представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 952 грн. 67 коп. - штраф (процентна складова), які передбачені п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг.
Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі N 6-2003цс15 за позовом публічного акціонерного товариства "Апекс-Банк" до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом третьої особи ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Апекс-Банк" про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію, відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Враховуючи положення ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
В даному випадку позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією; а також штрафів 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 952,67 грн. - штраф (процентна складова).
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Оскільки пеня і штраф є одним видом відповідальності - неустойкою, то є неможливим притягувати суб'єктів цивільних правовідносин до сплати штрафу й пені одночасно за одне й те саме правопорушення, оскільки буде порушено конституційний принцип, закріплений в ст. 61 Конституції України.
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки.
Як вже зазначалося, за правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Тобто, пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання.
Тому не підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 952,67 грн.
ПАТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за ОСОБА_2, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесенні останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.
Керуючись 10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Віншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: