АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання дій протиправними.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича та просила визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В. щодо посвідчення 20 листопада 2015 року договору купівлі - продажу предмета іпотеки квартири № АДРЕСА_1, зареєстрований в реєстрі за № 8978, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Зазначала, що 20 листопада 2015 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. посвідчив договір купівлі-продажу предмету іпотеки, а саме: квартири № АДРЕСА_1, а 03 грудня 2014 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_4 договір іпотеки, предметом якого була належна позивачці двокімнатна квартира № АДРЕСА_1.

Посилаючись на неповідомлення ОСОБА_4 про намір укласти договір купівлі-продажу, при тому, що в спірному договорі передбачений обов'язок про зворотне, незвернення останнього до позивачки для встановлення ціни продажу предмету іпотеки, остільки вона має бути визначена за згодою між іпотекодержателем та іпотекодавцем, неврахування зазначених обставин при вчиненні нотаріальної дії, просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі третя особа - ОСОБА_1, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 та її представника, представника відповідача, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та її представника, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення районного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

З матеріалів справи убачається, що 20 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу КаплуномЮ.В. за реєстровим № 8973 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за умовами якого продавець продав, а покупець купив квартиру № АДРЕСА_1 (а.с.125-126 т.1).

Встановлено, що зазначена квартира належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 липня 2014 року та була передана в іпотеку ОСОБА_4 згідно договору іпотеки від 03 грудня 2014 року в забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 за договором позики від 03 грудня 2014 року (а.с.8-15 т.1).

Відповідно до п. 5.1., 5.1.1 договору іпотеки, іпотекодержатель (ОСОБА_4.) набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі настання одного із таких випадків: Якщо на день, визначений договором позики або додатковими угодами до нього а) іпотекодавець не поверне іпотекодержателеві суму позик в повному обсязі; б)не сплатить іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання.

5.1.2. У будь-яких інших випадках, передбачених основним зобов'язанням, в тому числі, у випадку прострочення основного зобов'язання.

Відповідно п. 5.2. договору іпотеки, за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя:

5.2.2. У безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості іпотекодавця за основним зобов'язанням, а саме: заяву про невиконання іпотекодавцем умов основного зобов'язання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього договору.

Відповідно до п. 5.2.9. договору іпотеки, сторони дійшли згоди, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та направлення суми на погашення заборгованості за основним договором.

Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Встановлено, що 03 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, предметом якого є надання позикодавцем у позику позичальнику 604 400 грн., що еквівалентно 40 000 дол. США, які позичальник зобов'язався повернути до 12 год. 03 січня 2015 року, а з урахуванням доповнень до нього - до 03 червня 2015 року (а.с.8,9 т.1, 68-72 т.2).

Встановлено, що 26 червня 2015 року ОСОБА_2 було складено нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої позивачка зазначила про те, що 26 червня 2015 року нею було отримано заяву-вимогу від ОСОБА_4 про необхідність сплатити на його користь суму позики в розмірі 847844 грн. протягом 31 календарного дня з моменту отримання листа-вимоги та попереджено, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, ОСОБА_4 буде змушений діяти згідно з пунктом 5.2.9. договору іпотеки в рамках чинного законодавства України, і в тому числі від свого імені продати за ціною визначеною експертом предмет іпотеки третім особам і спрямувати отримані кошти на задоволення своїх вимог (а.с.130 т.1).

Задовольняючи позов, районний суд виходив з незаконності дій приватного нотаріуса при вчиненні нотаріальних дій : відсутності повідомлення ОСОБА_6 іпотекодавця про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки та неузгодження сторонами ціни продажу предмета іпотеки.

Разом з тим, з такими висновками суду погодитися неможливо.

Відповідно до п. 5.2.4. договору іпотеки від 03 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_2, сторони домовились про те, що у разі порушення умов основного зобов'язання та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом установленого строку вимога іпотекодержателя залишиться без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до цього договору та Закону України «Про іпотеку».

Згідно п. 5.3.2 договору іпотеки продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі здійснюється на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, що буде встановлена відповідно до висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, кваліфікація якого підтверджується сертифікатом оціночної діяльності.

Отже, між іпотекодержателем та іпотекодавцем було досягнуто згоди щодо порядку вчинення дій звернення стягнення на предмет іпотеки та визначено, що ціна продажу предмету іпотеки дорівнює ціні, яка буде встановлена відповідно до висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, кваліфікація якого підтверджується сертифікатом оціночної діяльності.

Зазначена обставина свідчить про відсутність необхідності запитання у ОСОБА_2 будь-якої додаткової згоди щодо ціни продажу предмету іпотеки.

Належними чином суд першої інстанції не дослідив зміст нотаріально посвідченого листа ОСОБА_2, в якому позивачка вказала про попередження її ОСОБА_4 26 червня 2015 року листом-вимогою про необхідність сплатити на його користь суму позики в розмірі 847844 грн. протягом 31 календарного дня з моменту отримання, а у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, ОСОБА_4 буде змушений діяти згідно з пунктом 5.2.9. договору іпотеки в рамках чинного законодавства України, і в тому числі від свого імені продати за ціною визначеною експертом предмет іпотеки третім особам і спрямувати отримані кошти на задоволення своїх вимог (а.с.130 т.1).

Отже, ОСОБА_2 достовірно знала про наміри позикодавця реалізувати предмет іпотеки у випадку неповернення коштів, проте дій щодо виконання умов договору позики не вчинила, не вказала про своє бажання й купити предмет іпотеки.

Встановлено, що у відповідності до вищенаведених умов договору, продаж квартири здійснено за ціною, визначеною звітом незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, кваліфікація якого підтверджується сертифікатом оціночної діяльності ТОВ «Альфа-Івелейшн груп» від 16 листопада 2015 року - 1 235 491 грн. (а.с.144-163 т.1).

Відповідно до матеріалів справи, договір купівлі-продажу предмету іпотеки було засвідчено приватним нотаріусом 20 листопада 2015 року.

Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

З долученої до матеріалів справи ухвали колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними, витребування майна убачається визнання доведеним законності дій ОСОБА_4 щодо продажу предмету іпотеки у зв'язку з тим, що ОСОБА_8 була за 30 днів належним чином повідомлена ОСОБА_4 про її обов'язок повернути позику, а в іншому випадку предмет іпотеки буде продано за ціною, визначеною експертом. Однак, ОСОБА_2 не повідомила йому про своє бажання купити зазначений предмет іпотеки або повернути позику, а повідомила, що коштів немає (а.с.81-82 т.2).

Згідно положень ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, висновки суду про те, що ОСОБА_2 не була повідомлена відповідачем про намір звернути стягнення на предмет іпотеки та те, що ціна предмету іпотеки з позивачкою не узгоджена, не відповідають обставинам справи.

Окрім цього, поклавши в основу оскаржуваного рішення висновок № 0565/166 від 22 квітня 2016 року ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз» НАН України про те, що текст заяви-вимоги ОСОБА_4 від 26 червня 2015 року не містить повідомлення, передбаченого пунктом 5.3.1 договору іпотеки про намір ОСОБА_4 укласти договір купівлі-продажу для реалізації свого права на продаж предмета іпотеки, районним судом не було враховано зміст висновку, відповідно до якого договір іпотеки між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 03 грудня 2016 року не був об'єктом дослідження, а ця обставина надає сумніви у його законності.

Припустившись невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, суд першої інстанції дійшов поспішних, необґрунтованих висновків про наявність правових підстав до визнання протиправними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В. щодо посвідчення 20 листопада 2015 року договору купівлі - продажу предмета іпотеки квартири № АДРЕСА_1, зареєстрований в реєстрі за № 8978, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про визнання дій протиправними відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскарженo в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/18738/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2889/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.