Справа № 456/1607/16-ц
Провадження № 2/456/295/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просить стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 19 557,58 дол. США та 107417,56 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.08.2006р. між банком та відповідачем ОСОБА_1, було укладено кредитний договір 804/06-Ф про надання кредиту в розмірі 19340,00дол. США під 10,00 % річних з кінцевим терміном погашення до 04.09.2026р. 08.10.2010р. між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_1, було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 804/06-Ф. З метою забезпечення виконання зобовёязання, встановлених кредитним договором між банком та ОСОБА_2, було укладено договір поруки від 06.09.2006р., згідно якого останній зобовязався відповідати за виконання позичальником, всіх його зобовязань по кредитному договору перед банком в повному обсязі. Однак, відповідач не виконував умови кредитного договору, графіку погашення заборгованості не дотримується, ухиляється від виконання договірних зобовязань, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих по ньому процентах, чим порушив прийняті на себе договірні зобовязання.

Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати позовну заяву у їх відсутності, не заперечили проти постановлення заочного рішення, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, однак його представник ОСОБА_3, подав до суду заяву, згідно якої просив слухати справу за його відсутності та відсутності відповідача та взяти до уваги заяву про застосування строків позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до поручителя ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 06.08.2006р. між ВАТ КБ Надра» (правонаступник ПАТ КБ «Надра») та відповідачем ОСОБА_1, було укладено договір про надання кредиту у розмірі 19340,00дол. США під 10,00 % річних з кінцевим терміном погашення до 04.09.2026р. 08.10.2010р. між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_2, було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №804/06-Ф. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно п. 1.1. додаткової угоди №1 до кредитного договору плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити банку), зазначеним у п. 1.1. цього договору. Плата сплачується в повному обсязі за кожен календарний місяць, протягом якого позичальник користується кредитом, незалежно від фактичної кількості днів, протягом яких позичальник користувався кредитом.

Відповідно п.1.1 даної додаткової угоди до договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 10,00 % річних та термін повернення кредиту, відсотків і комісії відповідно до графіка погашення кредиту становить не пізніше 04.09.2026р..

Відповідно до 1.1., 2.4 щомісячна сума мінімального необхідного платежу визначається графіком (додаток до договору). Позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п. 3.3.2 цього договору, щомісячно до «05» числа місяця наступного за тим, в якому було здійснене нарахування відсотків.

Згідно п.п. 4.1., 4.2 додаткової угоди до кредитного договору у разі невиконання позичальником зобовязань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов цього договору. Позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє в період прострочення. плата неустойки (пені) здійснюється позичальником шляхом зарахування коштів на відповідні рахунки кредитора в розмірі нарахованому кредитором відповідно до п. 4.1. цього договору одночасно з погашенням відповідних сум заборгованості. У випадку прострочення позичальником виконання зобовязання, визначеного абз. 1 п. 2.4 цього договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник починаючи з 30-го дня прострочення зобовязаний оплатити кредитору штраф у розмірі 10 % від суми несплаченого щомісячного платежу за кожен випадок.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «Надра» свої зобовязання на отримання кредиту згідно кредитного договору виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Уклавши з ПАТ КБ «Надра» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності ОСОБА_1, порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

У відповідності до ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 06.08.2006р., такий станом на 17.02.2015р. становить 23632,80 дол. США., що в еквіваленті на національну валюту становить 622930,19 грн., з них 16 910,58 дол. США сума заборгованості за кредитом; 1513,10 дол. США заборгованість по сплаті відсотків; 1133,90 дол. США заборгованість по сплаті комісії; 5,82 дол. США пеня; 4069,40 дол. США штраф.

Наявний розрахунок містить вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та про наявність заборгованості позичальника перед банком. Жодних інших розрахунків матеріали справи не містять, зокрема і тих, які б спростовували наявність заборгованості чи виключали факт існування договірних зобов`язань за договором кредиту.

Відповідно до ст. ст. 192, 533 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно Банківської ліцензії від 26.10.1993р. № 21 Національним банком України надано ВАТ КБ «Надра» право здійснення валютних операцій згідно з додатками.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п. 12 Постанови ВССУ України від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

Згідно ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами, в розумінні ст. 57 ЦПК України, є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Позивач свої обов'язки перед позичальником виконав. Відповідач отримав грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності.

Відповідач ОСОБА_1, порушив умови кредитного договору, у визначений строк кредит з відсотками не повернув.

Оскільки в порушення норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1, зобов'язання за кредитним договором не виконав, з відповідача в примусовому порядку підлягає стягненню заборгованість по кредиту в сумі 19 557,58 дол. США та 107 417,56 грн..

В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1, між банком та ОСОБА_2, було укладено договір поруки від 06.09.2006р., згідно якого останній зобовязався у випадку неналежного виконання позичальником своїх зобовязань, виконати їх за нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 4ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п.1.3. Договору поруки відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязання так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому.

Згідно п.2.1 Договору поруки Кредитор набуває право вимагати від Поручителя виконання Зобовязання, що витікає із Кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання Позичальником Зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконанні, а також при умові обовязкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати Зобовязання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Згідно п.2.4. Договору поруки Повідомлення, що направляється Кредитором Поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у Договорі) чи надано особисто Поручителю.

У відповідності до п.5.3. Договору поруки Дія цього Договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобовязань згідно з умовами цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав суду доказів надсилання (надання) повідомлення поручителю, в порядку п.п. 2.1, 2,4 Договору поруки.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1, який доданий до матеріалів справи вбачається, що останній платіж було 30 квітня 2014 року. Позивач звернувся до суд з позовом 07.04.2015р., тобто майже через рік з моменту останнього платежу.

Верховний Суд України 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на передбачений строк поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

В ст. 360-7 ЦПК України вказано, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Судом встановлено, що позивач пропустив шість місяців із моменту настання строку погашення позичальником чергового платежу за основним зобовязанням. Як доказом пропуску строку є останній платіж згідно розрахунку наданого суду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що порука ОСОБА_2, є припиненою на підставі ч. 1 та ч.4 ст. 559 ЦК України, отже позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2, не підлягають задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України та зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача ОСОБА_1, необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 559, ч. 2 ст. 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», борг за кредитним договором в розмірі 19 557 (девятнадцять тисяч пятсот пятдесят сім) доларів США 58 центів та 107417 (сто сім тисяч чотириста сімнадцять) гривень 56 копійок штрафних санкцій.

Стягнути з ОСОБА_1 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривень судового збору в користь держави.

В задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованості в сумі 19 557 (девятнадцять тисяч пятсот пятдесят сім) доларів США 58 центів та 107417 (сто сім тисяч чотириста сімнадцять) гривень 56 копійок штрафних санкцій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4