У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору, стягнення грошових коштів, стягнення процентів за користування банківським вкладом та інфляційних витрат за весь час прострочення,

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 грудня 2013 року між нею та банком був укладений договір № 8АМВМ//ТТ)900 вклад «Стандарт».

Договір укладено шляхом подання заяви вкладником від 26 грудня 2013 року № SAMDNWFD900 вклад «Стандарт», яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між вкладником та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до даних, які містяться у вищевказаному договорі: залишок на вкладі станом на 26 грудня 2013 року - 100 тис. грн, строком до 26 березня 2014 року включно, банк відкриває рахунок № НОМЕР_1, на який зараховується вклад, на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 17 % річних, при продовженні строку вкладу, розрахунок процентів за кожний новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, яка діє в банку для продовжуваних депозитних вкладів без укладення додаткових угод, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць.

Відповідно до п. 3 договору за № SAMDNWFD900 вклад «Стандарт» від 26 грудня 2013 року, якщо після закінчення строку вкладу вкладник не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаній у заяві. Строк вкладу продовжується не однократно без явки вкладника до банку.

Загальна сума депозиту за договором за № SAMDNWFD900 вклад «Стандарт» від 26 грудня 2013 року складає 300 тис. грн.

08 січня 2016 року позивач звернулася із заявою до банку з вимогою повернути вклад разом з нарахованими відсотками за вказаним договором.

19 січня 2016 року та 17 березня 2016 року банк надіслав відповідь, згідно якої банк відмовляється виконати її вимогу про повернення депозиту та процентів за депозитом.

Позивач просила розірвати договір № SAMDNWFD900 вклад «Стандарт» від 26 грудня 2013 року, який укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнути з відповідача грошові кошти за вказаним договором у розмірі 300 тис. грн, проценти за користування банківським вкладом - 121 021,38 грн, які нараховані станом на 31 травня 2016 року, 3 % річних - 3 230,14 грн за період з 19 січня 2016 року по 31 травня 2016 року та інфляційні витрати за весь час прострочення, починаючи з 19 січня 2016 року по 31 травня 2016 року у розмірі 16 200 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2017 року заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Розірвано договір № SAMDNWFD900 вклад «Стандарт» від 26 грудня 2013 року, який укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором № SAMDNWFD900 вклад «Стандарт» від 26 грудня 2013 року у розмірі 300 тис. грн та проценти за користування банківським вкладом у розмірі 12 1021,38 грн, які нараховані станом на 31 травня 2016 року.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов правильного висновку, що відповідач в установлений строк не повернув позивачу суму банківського вкладу, що є порушенням вимог ст.ст. 1058-1065, 1066-1076 ЦК України та умов договору банківського вкладу.

Рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору, стягнення грошових коштів, стягнення процентів за користування банківським вкладом та інфляційних витрат за весь час прострочення.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов