УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/15906/17

Провадження № 2-о/638/359/17

24.10.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Білопільська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про встановлення юридичних фактів,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення юридичних фактів, а саме: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт від імені ОСОБА_2 виданий на імя ОСОБА_1, посвідчений 29 секретарем Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області і зареєстрований в реєстрі за №50 виданий ОСОБА_3, яка померла 11.01.2009 року в місті Харків, актовий запис про смерть №651 від 12.01.2009 року; встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності документа, зокрема, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0051485 на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в колективному сільськогосподарському підприємстві «Обрій» розміром 4, 72 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, виданому на імя ОСОБА_2 на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 17.05.1996 року №152, зареєстрованому в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №243 належить ОСОБА_3, яка померла 11.01.2009 року в місті Харків, актовий запис про смерть №651 від 12.01.2009 року.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частини 3 статті 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишеннязаяви без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог статті 119 ЦПК України, а саме: в заяві не зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, докази, що підтверджують кожну обставину, що не відповідає пункту 5, 6 частини 2 статті 119 ЦПК України.

Так, у заяві не в повному обсязі викладені обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування (не зазначені, наприклад, докази звернення до нотаріуса та обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, як про це розяснено у Постанові Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»), чим порушені вимоги статті 119 ЦПК України.

Суд розяснює, що відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до пункту 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобовязаний викласти причини відмови в письмовій формі і розяснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Крім того, відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Така відмова до заяви не додана.

Окрім того, у відповідності до частини 4 статті 235 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає з участю заявника і заінтересованих осіб, тобтов окремому провадженні має місце специфічне коло субєктів цивільного процесу.

Так, за змістом статті 3 ЦПК України заінтересованими особами є особи, які беруть участь у справі та які мають юридичну заінтересованість.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», належними відповідачами (заінтересованими особами) є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Нотаріуси до участі у справі не залучаються.

Таким чином, заявнику необхідно зазначити заінтересовану особу, коло якої визначається взаємовідносинами із заявником у звязку із обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обовязки.

Відповідно до статті 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заву ОСОБА_1, заінтересована особа: Білопільська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про встановлення юридичних фактів - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки заяви в строк, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання заявником ухвали.

Роз'яснити заявнику, що у випадку не усунення відмічених вище недоліків заява вважатиметься не поданою та буде повернено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дзержинського районного суду

м. Харкова В.М. Хайкін