Єдиний унікальний номер 741/310/17
Провадження № 2/741/233/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 09 червня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок № 45 по вул. Новоселиця в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року у зазначеному житловому будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_3, який помер 14 вересня 2000 року, та ОСОБА_4, яка померла 6 січня 1994 року. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її чоловік ОСОБА_3 Вона (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_3 першої черги за законом за правом спадкового представництва, оскільки її (позивача) батько ОСОБА_5, який був сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4, помер 18 серпня 1999 року. Вона (позивач) прийняла спадщину, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 45 по вул. Новоселиця в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

У судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача.

У судове засідання відповідач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти.

Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами, оскільки представник позивача заперечував проти проведення заочного розгляду справи, про що зазначив у поданій до суду заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 45 по вул. Новоселиця в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією довідки виконкому Макіївської сільської ради № 42 від 13 січня 2017 року (а.с. 15).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало по 1/2 частині житлового будинку № 45 по вул. Новоселиця в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

6 січня 1994 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16).

З копії спадкової справи № 610/2004 до майна померлої ОСОБА_4 (а.с. 33-34) вбачається, що спадщину прийняв її син ОСОБА_7, на імя якого 17 листопада 2004 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад в цілому.

Доводи позивача про те, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її чоловік ОСОБА_3, є необгрунтованими та такими, що спростовуються добутими по справі доказами, а саме копією вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач та її представник не надали суду доказів того, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 17 листопада 2004 року на імя ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_4, в установленому законом порядку визнане недійсним.

Таким чином, саме ОСОБА_7 успадкував після смерті ОСОБА_4 належну їй 1/2 частину житлового будинку № 45 по вул. Новоселиця в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

14 вересня 2000 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17).

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2016 року у справі № 741/1149/16 (провадження № 2/741/470/16) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Носівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про визнання свідоцтв про право на спадщину та державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, яке 6 грудня 2016 року набрало законної сили, встановлено те, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли ОСОБА_7, який подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, та ОСОБА_1, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином, належну ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку № 45 по вул. Новоселиця в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області успадкували у рівних частинах (по 1/4 частині) ОСОБА_7 та ОСОБА_1

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 668/02-31 від 18 квітня 2016 року (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 45 по вул. Новоселиця в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 12-14).

Проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

За позивачем необхідно визнати право власності на 1/4 частину спадкового житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 640 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1).

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 25 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 160 грн.

Керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину житлового будинку № 45 по вул. Новоселиця в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, загальною площею 50,1 кв. м., житловою площею 26,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 14 вересня 2000 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 160 (сто шістдесят) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв