У х в а л а

6 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року в справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_4 про скасування рішення Бердянської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області рішенням від 31 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області відмовив.

Апеляційний суд Запорізької області 2 вересня 2015 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 22 лютого 2017 року касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнила частково, скасувала рішення Апеляційного суду Запорізької області від 2 вересня 2015 року, справу направила на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених статтею 338 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

22 травня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах статті 268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження підстави перегляду, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанови Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року і 28 вересня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 22 лютого 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, суд касаційної інстанції, направивши справу на новий розгляд до апеляційного суду, вказав на порушення судом норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обстави, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому суд зазначив, що з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

Саме такі висновки містяться у наданих постановах від 16 вересня 2015 року і 28 вересня 2016 року, на які посилається заявниця і в яких Верховний Суд України дійшов висновків про те, що пункт 4 частини першої статті 268 ЦК України за своєю суттю направлений на захист прав власників та інших осіб від держави. На позови прокуратури, які пред'являються від імені держави, поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Отже, судове рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не суперечить викладеним в зазначених постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_4 про скасування рішення Бердянської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко