Справа №295/4629/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА У СКЛАДІ:

Головуючого судді Перекупки І.Г. За участі секретаря Сидорець К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 16.02.1991 року. Вказала, що від шлюбу мають дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких просила залишити їй на виховання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що разом з відповідачем не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Вказала, що подальше перебування в шлюбі суперечить їх інтересам.

Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала в повному обсязі, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечував (а.с. 17-18).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.02.1991 року, зареєстрованому Житомирським міським відділом ЗАГС, актовий запис № 319 (а.с. 3).

Сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, 01.02.1994року народження, що підтверджується змістом свідоцтв про народження (а.с. 4,5).

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають.

Оскільки ні позивач ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

З приводу позовних вимог в частині залишення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на подальше виховання матері, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 160 СК України встановлено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом, що передбачено ч. 2 ст. 29 ЦК України.

З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, 01.02.1994року народження, є повнолітніми особами що дає їм передбачене законом право самостійно визначити місце проживання, і таке право не потребує додаткового підтвердження судовим рішенням, тому в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений нею судовий збір в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 158, 169, 197, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений між громадянами України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 16.02.1991 року Житомирським міським відділом ЗАГС, актовий запис №319.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Перекупка