19.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/1458/17
Єдиний унікальний № 205/1458/17
Провадження № 2/205/1658/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дніпроважмаш», ОСОБА_3 Житлового господарства Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на квартиру,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 13 березня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дніпроважмаш», ОСОБА_3 Житлового господарства Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі наказу № 156 від 26.06.1997 «Про відкриття особового рахунку» виданого відкритим акціонерним товариством «Дніпроважмаш» позивач вселилась в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, де вона фактично проживає до теперішнього часу.

05.09.2016 позивач звернулась до ПАТ «Дніпроважмаш» з заявою про надання згоди на приватизацію квартири АДРЕСА_2.

07.10.2016 отримала відповідь № 68-41/24 про відмову у наданні згоди на приватизацію, з зазначенням, що на підприємстві відсутній орган приватизації державного житлового фонду, а також, що позивач має право звернутись з відповідною заявою до ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

24 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради з заявою на приватизацію, 30 січня 2017 року отримала відмову у передачі квартири у власність шляхом приватизації.

На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за нею право власності у порядку приватизації на квартиру загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовну заяву підтримав та просив задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дніпроважмаш» ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 Житлового господарства Дніпропетровської міської ради не з'явився, про день, місце та час судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу № 156 від 26.06.1997 «Про відкриття особового рахунку» виданого відкритим акціонерним товариством «Дніпроважмаш» ОСОБА_1 відкрито особистий рахунок на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4. (а.с. 4)

Згідно довідки житлово-експлуатаційної дільниці ПАТ «Дніпроважмаш» від 13.07.2016 № 205/16 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована з 29.01.1998 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Деземовська, б. 14, кв. 6. (а.с. 7)

З відповіді КП «ДМБТІ» від 28.07.2016 № 10398 вбачається, що станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі відсутні відомості щодо реєстрації права власності за адресою: АДРЕСА_5 за гр. ОСОБА_1. Також зазначено, що житловий будинок № 14 на вул. Деземовська у м. Дніпропетровську, в який увішла квартира № 6, зареєстрований за ВАТ «Дніпроважмаш» на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1549 від 19.06.2003, про що видано виписку з облікової книги про реєстрацію багатоквартирного будинку від 14.12.2007, та зроблено запис в обліковій книзі № 46 ЖЮ за реєстровим № 4379-83. (а.с. 8)

Відповідно до технічного паспорта квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, виготовленого станом на 26 жовтня 2016 року, квартира складається з: коридору площею 1,5 кв.м., коридору площею 1,2 кв.м., туалету площею 1,1 кв.м., кухні площею 5,0 кв.м., житлової кімнати площею 16,2 кв.м., житлової кімнати площею 10,6 кв.м., загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м.(а.с. 9-10)

05.09.2016 позивач звернулась до ПАТ «Дніпроважмаш» з заявою про надання згоди на приватизацію квартири АДРЕСА_2.

07.10.2016 ОСОБА_1 отримала відповідь № 68-41/24 про відмову у наданні згоди на приватизацію, з зазначенням, що на підприємстві відсутній орган приватизації державного житлового фонду, а також, що позивач має право звернутись з відповідною заявою до ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради. (а.с. 5)

24 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради з заявою на приватизацію стосовно приватизації квартири АДРЕСА_2.

30 січня 2017 року позивач отримала відмову ОСОБА_3 житлового господарства Дніпропетровської міської ради у передачі квартири у власність шляхом приватизації, з якої вбачається, що квартира АДРЕСА_2 не входить до складу комунальної власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпропетровської міської ради, а зареєстрована за ВАТ «Дніпроважмаш» на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.06.2003 № 1549, департамент житлового господарства Дніпропетровської міської ради не має законних підстав щодо передачі шляхом приватизації квартири за вищевказаною адресою. (а.с. 6)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Житловим кодексом України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 47 Конституції України одним із конституційних прав громадян є право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обов'язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Конституції України право людини на житло є загальновизнаним, невідчужуваним, непорушним і рівним для всіх без будь-яких обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно дост. ст. 9, 48 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власністьна інших підставах, передбачених законодавством України.

Відповідно до офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992р. № 2482-ХІІ Рішенням Конституційного Суду № 15 р-п/2010 від 10.06.2010р. кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сімїпередано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XXII). Відповідно до статті 1 Закону № 2482-ХХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Статтею 2 Закону №2482-ХХІІ встановлено, що до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків,ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва,історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаютьсяне пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХХІІ органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 17 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до п. 18 вказаного Положення громадянином до органу приватизації подаються:

оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Як встановлено в судовому засіданні в розділі ІV частини 5 Плану приватизації орендного підприємства «Дніпроважмаш» від 25.02.94 із вартості майна, яке підлягало приватизації, виключено об'єкти, вартістю 3 673 тис. крб., які підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Серед вказаних об'єктів значаться житлові будинки за адресою: м. Дніпро, вул. Деземовська, 2-16.

Виходячи з викладеного, житловий будинок № 14 по вул. Деземовській у м. Дніпро під час приватизації не увійшов до статуного фонду ВАТ «Дніпроважмаш» та залишився в державній власності та підлягає приватизації згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 1995 року № 891, житлові будинку відомчого житлового фонду, у тому числі гуртожитки підлягають передачі в комунальну власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», передача об'єктів з державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не встановлено законом.

Листом від 07.09.2005 № 40/117/1605 ВАТ «Дніпроважмаш» звернулося до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради з приводу надання згоди на прийняття у комунальну власність житлових будинків, які перебувають на балансі підприємстві.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 355 від 06.02.2006 було надано згоду про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста житлових будинків ВАТ «Дніпроважмаш», серед переліку яких значиться будинок за адресою: м. Дніпро, вул. Деземовська, 14.

Відповідно до п. 3 Положення «Про передачу в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному гомподарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій», відомчий житловий фонд передається у комунальну власність безоплатну. Разом з відомчим фондом передаються відповідним комунальним підприємствам зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання і водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, вбудовані і прибудовані приміщення, обладнання тощо).

ПАТ «Дніпроважмаш», неоднаразово, зверталось до відповідних стуктурних підрозділів виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, щодо передачі об'єктів інженерних інфраструктур, які передаються разом із житловим фондом, однак на сьогоднішній день, державний житловий фонд разом з об'єктами інженерної інфраструктури до комунальної власності територіальної громади м. Дніпра не прийнято.

Також, на теперішній час ПАТ «Дніпроважмаш» не має власного органу приватизації та відповідно до чинного законодавства України не наділений повноваженнями здійснювати приватизацію державного житлового фонду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд враховує, що позивач від сплати судових витрат не звільнений, його позовні вимоги не підлягають задоволенню, у звязку з чим відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 16, 328 Цивільного кодексу України, ст. 9, 48 Житлового кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд -

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дніпроважмаш», ОСОБА_3 Житлового господарства Дніпропетровської міської ради про визнання права власності у порядку приватизації на квартиру АДРЕСА_6, загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Остапенко