Провадження № 2/761/1635/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Гончар Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції м. Києва, про визнання права власності на майно в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, ОСОБА_1, третя особа: Головне управління юстиції м. Києва про визначення частки в спільному майні та про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

В вересні 2016р. позивачка ОСОБА_1 (далі по тексту - позивачка за первісним позовом/відповідач 2 за зустрічним позовом) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: Київської міської ради (далі по тексту - відповідач 1 за первісним позовом/відповідач 1 за зустрічним позовом), відповідача 2 - ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 2 за первісним позовом/позивачка за зустрічним позовом), третя особа: Головне управління юстиції, в якому просила суд:

- визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, шляхом набуття права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на другу ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Свої позовні вимоги позивачка за первісним позовом обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3. Після смерті якої відкрилась спадщина, яка складалась з ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та ? частини земельної ділянки, площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 Померла мати не залишила заповіту щодо розпорядження належним їй майном, а отже спадкування її майна здійснюється за законом. В зв'язку з чим позивачка за первісним позовом своєчасно звернулася до нотаріальної контори. Проте, при зверненні з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка за первісним позовом, отримала лише свідоцтво про право на спадщину за законом на частину будинку. Щодо свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, що залишилася після смерті матері, позивачка за первісним позовом дізналася, що державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно зазначеній постанові їй відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім'я на частку земельної ділянки, площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, в зв'язку з невизначеною часткою в спільному праві власності на зазначене майно, та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування.

Також свої позовні вимоги позивачка за первісним позовом обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та ? частини земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 За життя померлою було складено на користь позивачки за первісним позовом та відповідача 2 за первісним позовом заповіт. Отже спадкування її майна здійснюється за заповітом. Позивачка за первісним позовом своєчасно звернулася до нотаріальної контори. Спадкова справа була відкрита в Десятій Київській державній нотаріальній конторі. Проте, при зверненні з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачка за первісним позовом отримала лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку від ? частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, яка належала померлій. Щодо частини земельної ділянки, державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої позивачці за первинним позовом відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її ім'я на частку земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер:НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, в зв'язку з невизначеною часткою в спільному праві власності на зазначене майно. Рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання.

В свою чергу відповідач 2 за первісним позовом, в порядку ст. 123 ЦПК України звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з зустрічним позовом до Київської міської ради, ОСОБА_1, третя особа Головне управління юстиції м. Києва, в якому просив суд:

- визначити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. народження, на праві власності належить ? частка земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 0,0969 га, за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, що перебувала у спільній приватній власності ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 15 березня 2000р. Київською міською радою на підставі рішення Київської міської ради від 28 січня 1999р. № 116-2/217;

- визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3. народження, право власності на ? частину земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 0,0969 га, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Свої позовні вимоги позивачка за зустрічним позовом обґрунтувала тим, що їй на праві власності належала ? частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та на праві спільної приватної власності з ОСОБА_4, ОСОБА_3 земельна ділянка, площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 Іншими співвласниками частини житлового будинку та земельної ділянки були мати позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_4 та рідна сестра ОСОБА_3, які обидві на даний час померли.

Також свої позовні вимоги позивачка за зустрічним позовом обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, ОСОБА_4. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складалась з ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд. За життя померлою було складено на користь позивача за зустрічним позовом та відповідача 2 за зустрічним позовом заповіт. Отже спадкування її майна здійснюється за заповітом. Позивач за зустрічним позовом своєчасно звернувся до нотаріальної контори. Спадкова справа була відкрита в Десятій Київській державній нотаріальній конторі. Проте, при зверненні з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачка за зустрічним позовом отримала лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку від ? частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, яка належала померлій. Щодо частини земельної ділянки, державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно зазначеній постанові позивачу за зустрічним позовом відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її ім'я на частку земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер:НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, в зв'язку з невизначеною часткою в спільному праві власності на зазначене майно. Рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. На думку сторони позивача за зустрічним позовом, вона є власником ? частини земельної ділянки на підставі ст. 120 ЗК України, так як їй належала ? частина будинку та 1/4 частини земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері, на підставі зазначеного позивач за зустрічним позовом просив суд зустрічний позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом, заявлений первісний позов підтримав, з підстав, зазначених в ньому, і просив суд первісний позов задовольнити, також не заперечував проти задоволення судом позовних вимог по зустрічному позову.

Відповідач 1 за первісним позовом та за зустрічним позовом, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, надав суду лист в якому просить розглядати справу у його відсутність, згідно діючого законодавства.

Представник відповідача 2 за первісним позовом, визнав позовні вимоги позивачки за первісним позовом, проти задоволення первісного позову не заперечував, та заявлений зустрічний позов, з врахуванням уточнень позовних вимог підтримав, з підстав, зазначених в ньому, і просив суд зустрічний позов задовольнити, як такий що ґрунтується на вимогах закону.

Третя особа, як за первісним, так і за зустрічним позовами: Головне управління юстиції у м. Києві, в судове засідання своїх представників не направило, проте на адресу суду були надіслані письмові пояснення, в яких третя особа просила суд розглядати справу за відсутності її представників, а по суті заявлених позовних вимог просила прийняти рішення відповідно до діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - мати позивача за первісним позовом, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданого 20 січня 2014р. Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 8), після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема на ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та ? частини земельної ділянки, площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2

Майно, що складає спадкову масу, належало спадкодавцю:

- ? частина будинку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом;

- частина земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого 15 березня 2000р. Київською міською радою на підставі рішення Київської міської ради від 28 січня 1999р. № 116-2/217, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 88-2-00411.

Померла ОСОБА_3 не залишила заповіту щодо розпорядження належним їй майном, а отже спадкування її майна здійснюється за законом.

Позивачка за первісним позовом є донькою померлої ОСОБА_3

Згідно з вимогами ст. 1223 цього Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка за первісним позовом, як донька померлої, є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, вчасно звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори. Судом достеменно встановлено, що спадкова справа ( № у нотаріуса 303/2014, номер у спадковому реєстрі 55885802) була 22 березня 2014р. відкрита за її заявою в Одинадцятій Київській державній нотаріальній конторі. 23 лютого 2016р. позивачка за первісним позовом звернулась до нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку та на частину земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, що залишилася після смерті її матері, ОСОБА_3.

23 лютого 2016р. державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, видала позивачці за первісним позовом свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з: ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою київською державною нотаріальною конторою 05 жовтня 1994р. за реєстровим № 7н-16338, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 15 березня 1997р. в реєстровій книзі за № 13350.

Також 23 лютого .2016р. державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно зазначеної постанови позивачці за первісним позовом відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім'я на частку земельної ділянки, площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, що залишилась після смерті матері, в зв'язку з невизначеною часткою в спільному праві власності на зазначене майно.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла - ОСОБА_4. Що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складалась з ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та ? частини земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2

Майно, що складає спадкову масу, належало померлій:

- ? частина будинку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом;

- частина земельної ділянки, загальною площею 0,0969 гектарів, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6 виданого 15 березня 2000р. Київською міською радою на підставі рішення Київської міської ради від 28 січня 1999р. № 116-2/217, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 88-2-00412.

За життя ОСОБА_4, склала заповіт щодо розпорядження належним їй майном. Отже спадкування її майна, а саме ? частина житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та її частину земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, здійснюється за заповітом. Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І., 11 лютого 2014р., зареєстрованого в реєстрі за № 197, позивачка за первісним позовом та відповідач 2 за первісним позовом/позивачка за зустрічним позовом є спадкоємцями по ? частині майна, після смерті ОСОБА_4

Позивачка за первісним позовом своєчасно звернулася до Десятої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В зазначеній нотаріальній конторі знаходиться спадкова справа № у нотаріуса 1126/2015, номер у Спадковому реєстрі 57989886, заведена до майна померлої ОСОБА_4.

18 квітня 2016р. державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори, Домашенко В.В., видала позивачці за первісним позовом свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно зазначеного свідоцтва, ОСОБА_1 отримала право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частку від ? частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 08 серпня 1979р. за реєстровим № 5ДН-7643, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 18 вересня 1979р. за № 13350.

Крім того, 18 квітня 2016р. державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої позивачці за первісним позовом відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її ім'я на частку земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, в зв'язку з невизначеною часткою в спільному праві власності на зазначене майно.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України та роз'яснень в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008р. № 7 встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п.п. «а», «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України право власності на землю громадяни України набувають на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами та на підставі прийняття спадщини.

Крім того, ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Статтею 89 ЗК України, передбачено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, спірна земельна ділянка належала ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Розмір часток земельної ділянки кожному із власників не визначений.

Згідно, ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

В зв'язку з тим, що померлій - ОСОБА_3, матері позивачки за первісним позовом, належала ? частина будинку на праві приватної власності, померлій- ОСОБА_4 належала ? частина будинку на праві приватної власності, а ОСОБА_2 належить ? частина будинку на праві приватної власності для обслуговування якого була передана у власність земельна ділянка, відповідно померла ОСОБА_3 була власницею ? частини земельної ділянки, померла ОСОБА_4 була власницею ? частини земельної ділянки, ОСОБА_2 є власницею ? частини земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2

Оскільки позивачка за первісним позовом, є єдиною спадкоємицею за законом, після смерті своєї матері - ОСОБА_3, та однією із спадкоємців за заповітом, після смерті ОСОБА_4 суд вважає, що в зв'язку з цим позивачка за первісним позовом має право власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 та другу ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач 1 за первісним позовом не порушує прав позивачки за первісним позовом.

Стосовно зустрічних позовних вимог, то вони також підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, сторона позивача за зустрічним позовом наголошувала, що ОСОБА_2 на праві власності належить ? частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 05 жовтня 1994р. за реєстровим № 7н- 16338, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 15 березня 1997р. в реєстровій книзі за № 13350. Крім того, належить на праві спільної приватної власності з ОСОБА_4, ОСОБА_3 земельна ділянка, площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 15 березня 2000р. Київською міською радою на підставі рішення Київської міської ради від 28 січня 1999р. № 116-2/217, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 88-2-00410.

Судом достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складалась з ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та частини земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_4 за життя, склала заповіт щодо розпорядження належним їй майном.

Отже спадкування майна померлої ОСОБА_4, а саме ? частини житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та її частину земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, здійснюється за заповітом.

Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І.,, 11 лютого 2014р., зареєстрованого в реєстрі за № 197, позивачка за зустрічним позовом та відповідач 2 по зустрічному позову, є спадкоємцями по ? частині майна, після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Позивачка за зустрічним позовом, своєчасно звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В зазначеній нотаріальній конторі знаходиться спадкова справа № у нотаріуса 1126/2015, номер у Спадковому реєстрі 57989886, заведена до майна померлої, ОСОБА_4.

Судом встановлено, що 18 квітня 2016р. державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори, Домашенко В.В., видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно зазначеного свідоцтва, позивачка за зустрічним позовом, отримала право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частку від ? частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою київською державною нотаріальною конторою 08 серпня 1979р. за реєстровим № 5ДН-7643, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 18 вересня 1979р. за № 13350.

Крім того, 18 квітня 2016р. державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої позивачці за зустрічним позовом відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім'я на частку земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, в зв'язку з невизначеною часткою в спільному праві власності на зазначене майно.

Рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання.

Судом встановлено, що позивачці належить ? частина будинку на праві приватної власності, померлій ОСОБА_3 належала ? частина будинку на праві приватної власності, а померлій ОСОБА_4 належала ? частина будинку на праві приватної власності, для обслуговування якого була передана у власність земельна ділянка, загальною площею 0,0969 гектарів, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно позивачка за зустрічним позовом, є власницею ? частини земельної ділянки, померла ОСОБА_3 була власницею ? частини земельної ділянки, а померла ОСОБА_4 була власницею ? частини земельної ділянки, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2

Оскільки позивачка за зустрічним позовом, є однією із спадкоємців за заповітом, після смерті ОСОБА_4, тому має право власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 Друга ? частина земельної ділянки площею 0,0969 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, належить на праві власності позивачці за зустрічним позовом, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 15 березня 2000р. Київською міською радою на підставі рішення Київської міської ради від 28 січня 1999р. № 116-2/217, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 88-2-00410.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожної людини володіти, розпоряджатися та користуватися своє власністю.

У ч.2 ст. 319 ЦК України зазначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, котрі не суперечать закону.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Окрім того, ст. 1268 ЦК України, передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені зустрічні позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач 1 за зустрічним позовом не порушує права позивачки за зустрічним позовом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення первісного і зустрічного позову, судовий збір взаємозараховується.

Керуючись ст. 41 Конституцією України, ст.ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст.ст. 15, 16, 319, 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1226, 1261, 1268 ЦК України; ст.ст. 81,89, 120, 125 ЗК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30 травня 2008 р., суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції м. Києва, про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, ОСОБА_1, третя особа: Головне управління юстиції м. Києва про визначення частки в спільному майні та про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,0969 гектарів, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, шляхом набуття права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на другу ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Визначити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. народження, на праві власності належить ? частка земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 0,0969 га, за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, що перебувала у спільній приватній власності ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 15 березня 2000р. Київською міською радою на підставі рішення Київської міської ради від 28 січня 1999р. № 116-2/217.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. народження, право власності на ? частину земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 0,0969 га, що розташована за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

В решті первісного та зустрічного позовів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: