У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 липня 2017 року задоволено частково позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4 заборгованість по орендній платі за квартиру в сумі 5762 (п'ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн 86 коп.

У задоволенні вимог щодо зобов'язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 орендовану квартиру, та в частині стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що з лютого місяця 2015 року позивач систематично приводив чужих людей без їх відома до орендованої ними квартири, чим завдавав незручності в проживанні, та порушив умови п 3.3.2 підписаного договору оренди житла від 04.10.2014 року.

В травні 2015 року квартира була продана, що підтверджується договором купівлі-продажу, внаслідок таких дій позивача, користування квартирою цілодобово було неможливим.

При укладенні договору оренди він заплатив 5000 грн, що складає орендну плату за два місяці. Оплата проводилась готівкою з рук в руки, за адресою квартири в присутності свідка ОСОБА_6. Орендна плата сплачувалася щомісячно до 08 числа.

Авансовий платіж позивач йому не повернув.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у позові.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ____________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/8405/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Панас О.В.

Провадження № 22-ц/787/1346/2017 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за договором оренди у ОСОБА_3 виникла заборгованість перед ОСОБА_4 по орендній платі, інфляційних втратах та пені, яка підлягає до стягнення.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що 04.10.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір оренди квартири, згідно якого ОСОБА_4, як власник квартири передав орендарю ОСОБА_3 в оренду квартиру загальною площею 55 кв. м. по АДРЕСА_1, а орендар прийняв це майно та зобов'язався своєчасно сплачувати орендну плату та комунальні послуги, а після припинення цього договору повернути орендоване майно власнику в належному стані.

Термін оренди складає 6 місяців з моменту прийняття квартири, що орендується (п. 1.1. договору).

Згідно п. 6.5. договору, якщо жодна із сторін по закінченню дії договору не заявить про намір його розірвати, дія договору продовжується на 1 календарний рік.

Орендодавець передав, а орендар прийняв квартиру за актом прийому передачі приміщення від 08 жовтня 2014 року (а.с. 6).

Пунктом 2.1. договору встановлено орендну плату, за користуванням житлом, в розмірі 2500 грн.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Згідно ст. 530 ЦК України, зобов'язання підлягає виконанню у встановлений зобов'язанням строк /термін/.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором виникла заборгованість перед ОСОБА_4 по орендній платі, а саме за період з 08 лютого 2015 року - по 08 березня 2015 року, в сумі 2500 грн., що не спростовано відповідачем за допомогою належних та допустимих доказів.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Як правильно встановлено місцевим судом, між сторонами виникли грошові зобов'язання за якими відповідач допустив заборгованість, а тому з ОСОБА_3 підлягають до стягнення, крім суми боргу, інфляційні втрати в розмірі 1502,86 грн, та пеня в розмірі 1760,00 грн, що нарахована згідно п.2.6 договору (856 днів прострочення х 0,2%).

Таким чином, місцевим судом правомірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості з орендної плати в розмірі 2500 грн; інфляційних втрат в розмірі 1502,86 грн та пені в розмірі 1760,00 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.М. Ковальчук

С.В. Хилевич