РІШЕННЯ

іменем України

12 червня 2017 рокуСправа №451/292/17
Провадження № 2/451/241/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини інваліда II групи,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Радехівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, як дружини інваліда II групи.

В обґрунтування вимог посилається на обставини, що 12 лютого 2013 року між нею та ОСОБА_2, був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за №09.

28 лютого 2017 року позивач подала позовну заяву про розірвання шлюбу до Радехівського районного суду Львівської області. За час перебування в шлюбі, спільних дітей немає. У позивача є дитина від першого шлюбу, яка є інвалідом II групи і перебуває на її утриманні.

Позивач у своїх вимогах зазначає, що у звязку з втратою здоровя, 18.11.2016 року їй встановлено II групу інвалідності внаслідок загального захворювання.

Позивач зазначає, що змушена сама утримувати свого малолітнього сина з інвалідністю, одночасно у звязку з втратою працездатності для матеріального забезпечення себе, пенсії по інвалідності, призначеної з грудня 2016 року в розмірі 1247 гривень, недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення проживання.

На підставі вищевикладеного, ініціатор позиву просить суд присудити кошти на її утримання та стягувати їх з відповідача в розмірі 1/2 частки від його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи із дня предявлення позову.

У подальшому, позивач до суду не зявилася. Надавши суду заяву із підтриманням вимог, клопотала про розгляд справи без її участі (а.с.37).

Відповідач до суду не зявився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.29).

Представник відповідача, надавши суду письмові обґрунтування, проти позову заперечив (а.с.31-33) та просив розгляд справ здійснити за його відсутності (а.с.30). Суть заперечень проти позову полягає в тому, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Також, представник відповідача стверджує, що розмір пенсії по інвалідності позивача відповідає розміру прожиткового мінімуму встановленого з 01 травня 2017 року.

Крім цього, сторона зазначає, що на утриманні його довірителя перебуває його ж мати, батько та брат. Також зазначає, що рівень доходу його довірителя є низьким, що засвідчується довідкою про доходи, через, що той не може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

Із врахуванням наведеного, на підставі п.3 ч.1 ст.169 та ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без застосування технічних засобів фіксування судового засідання та участі сторін і на підставі представлених суду доказів.

У відповідності до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, судом встановлено, що 12 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за №09 (а.с.3). За час перебування в шлюбі у сторін спільних дітей немає. У позивача є дитина від першого шлюбу, яка є інвалідом II групи і перебуває на її утриманні.

Та обставина, що позивачу у звязку з втратою здоровя 18.11.2016 року встановлено II групу інвалідності внаслідок загального захворювання, зумовлює надання пенсії по інвалідності.

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності станом на 1 червня 2017 року у розмірі, який дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с.14).

Судом встановлено, що на утриманні відповідача перебуває його мати, батько та брат (а.с.35).

Рівень доходу відповідача за період з 1 листопада 2016 року по 30 квітня 2017 року за винятком аліментів становить 19070,75 грн. (а.с.36).

Згідно ч.2 ст.75 Сімейного кодексу України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч.ч.3,4 ст.75 СК України, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1.

Крім цього, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Згідно частин 1, 2 статті 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року №966-XIV, прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно Закону №966-XIV, до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку.

Виходячи з аналізу ч.4 ст.75 та ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Вказана обставина в ході судового розгляду має бути підтверджена належними і допустимими засобами доказування, як от довідка про розмір пенсії, довідка про доходи тощо.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року №1801-VIII, установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року 1544 гривні, з 1 травня 1624 гривні, з 1 грудня 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року 1247 гривень, з 1 травня 1312 гривень, з 1 грудня 1373 гривні.

Як вбачається з матеріалів справи розмір пенсії по інвалідності позивача відповідає прожитковому мінімуму на одну особу на місяць для осіб, які втратили працездатність, а позивач має дохід не менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

З урахуванням наведеного вище, суд переконаний, що вимоги ініціатора позову не ґрунтуються на законі, відповідно підстав для задоволення таких не має.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215,220 ЦПК України та ст.ст.75,76 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини інваліда II групи у розмірі 1/2 частки від його заробітку(доходу) щомісячно, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_3