Справа №480/2650/16-ц 09.10.2017 09.10.2017 09.10.2017
Провадження №22-ц/784/1664/17 Справа №480/2650/16-ц
Провадження № 22ц /784/1664/17 Головуючий першої інстанції:Терентьєв Г.В.
Категорія 39 Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Самчишиної Н.В.

ОСОБА_2

із секретарем- Богуславською О.М.

за участю

представників:

позивачки - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ( далі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області) на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.05.2017 р. у справі за

позовом

ОСОБА_5 до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, Миколаївської районної державної адміністрації (далі - Миколаївська райдержадміністрація), Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (далі Михайлівська сільрада) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування та реєстрації її права власності,

встановила:

24. 11. 2016 р. ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, Миколаївської райдержадміністрації та Михайлівської сільради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування та реєстрації її права власності.

Позивачка зазначала, що за життя у 2011 році її чоловіку - ОСОБА_6 розпорядженням голови Миколаївської райдержадміністрації від 11.03.2011 р. № 97-р надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складення документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку площею 4,42 га. для ведення фермерського господарства із земель державної власності, які перебувають у постійному користуванні.

В 2013 році головним управлінням Держземагенства йому погоджена загальна площа земельної ділянки в межах території Улянівської сільської ради ( нині - Михайлівська сільрада) розміром 4,6876 га.

В звязку з передачею повноважень щодо розпорядження державними землями сільськогосподарського призначення з 01.01.2013 р. до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та відмовою Миколаївської райдержадміністрації щодо внесення змін до згаданого розпорядження, ОСОБА_6, після виготовлення технічної документації із землеустрою звернувся до ГУ Держгеокадастру для її затвердження, в чому йому було відмовлено з посиланням на відсутність в ст. 25 Закону України «Про землеустрій» такого виду технічної документації.

Посилаючись на те, що вона є спадкоємцем ОСОБА_6, померлого 05.05.2015 р. та має право на завершення, початої спадкодавцем за життя, процедури приватизації, позивачка просила про задоволення позову.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.05.2017 р. позов ОСОБА_5 задоволено.

Цим рішенням за позивачкою визнано право в порядку спадкування на завершення процедури приватизації та реєстрації за нею права власності на відповідну земельну ділянку в межах території Михайлівської сільської ради.

В апеляційній скарзі відповідач, не погоджуючись з висновками суду стосовно наявності підстав для задоволення позову, ставить питання про скасування рішення і просить постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неналежну оцінку доказів.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення в межах оскарження, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Таким чином, успадковуються не тільки майнові права на обєкти права власності, а й права із здійсненням яких законом пов язується виникнення майнових прав.

Відповідно до цих положень зазначеної норми, якщо особа не набула права власності на земельну ділянку відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, але не завершила її у звязку зі смертю, то до спадкоємця померлого переходить в порядку спадкування право на завершення процедури приватизації земельної ділянки.

Такого ж змісту розяснення міститься у п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»

За загальним правилом, передбаченим ст.. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: цивільно-правових угод; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше передані у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі земельної частки( паю).

Статтею 32 Земельного Кодексу України та ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 973-IV ( далі Закон № 973-IV) передбачено, що громадяни України - члени фермерського господарства мають право на одержання у власність безоплатно земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, переданих у користування для ведення фермерського господарства.

Право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення громадяни України вправі використати лише один раз.

При цьому особи, які раніше отримали право на земельну частку (пай) не мають права на безоплатну приватизацію земельної ділянки надану для ведення фермерського господарства.

Саме такого змісту застереження міститься у ч 2 ст. 32 ЗК України та у ч. 3 ст. 13 Закону № 973-IV.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що за життя у 2011 році чоловіку позивачки - ОСОБА_6 розпорядженням голови Миколаївської райдержадміністрації від 11.03.2011 р. № 97-р надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складення документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку площею 4,42 га. для ведення фермерського господарства із земель державної власності, які перебувають у постійному користуванні.

В 2013 році головним управлінням Держземагенства йому погоджена загальна площа земельної ділянки в межах території Улянівської сільської ради ( нині - Михайлівська сільрада) розміром 4,6876 га.

В звязку з передачею повноважень щодо розпорядження державними землями сільськогосподарського призначення з 01.01.2013 р. до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та відмовою Миколаївської райдержадміністрації щодо внесення змін до згаданого розпорядження, ОСОБА_6, після виготовлення технічної документації із землеустрою звернувся до ГУ Держгеокадастру для її затвердження, в чому йому було відмовлено з посиланням на відсутність в ст. 25 Закону України «Про землеустрій» такого виду технічної документації.

Крім того, з повідомлень наданих ГУ Держгеокадастру та Михайлівською сільською радою вбачається, що ОСОБА_6 за життя не отримав права на земельний пай та не має у власності земельної ділянки шляхом виділення в натурі земельної частки( паю).

Таким чином, ОСОБА_6, який помер 05.05.2015 р., розпочав за життя процедуру приватизації, а позивачка, яка є його спадкоємцем має право на її завершення, тобто право на здійснення усіх обовязкових процедур, які передують ухваленню компетентним органом рішення про безоплатну передачу земельної ділянки у власність.

Саме після ухвалення такого рішення спадкоємець має право на державну реєстрацію права власності на приватизовану в порядку спадкування земельну ділянку.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи та встановивши, на підставі належної оцінки доказів, що спадкодавець за життя звернувся до уповноваженого органу з питання приватизації земельної ділянки, виділеної для ведення фермерського господарства.

Рішення зазначеного органу про надання згоди на виготовлення проектної документації із землеустрою, яке ухвалене не оскаржувалося і воно є чинним.

Таким чином, спадкодавець розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а спадкоємець має право на її продовження та завершення.

Враховуючи такі факти суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив про задоволення позову спадкоємця про визнання права на завершення процедури приватизації спірної земельної ділянки.

В той же час, судом не враховано, що право на реєстрацію права власності на земельну ділянку виникає лише після ухвалення уповноваженим органом рішення про безоплатну передачу землі у власність і за таких обставин, він не вправі був визнавати право на державну реєстрацію права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки це є порушенням виключної компетенції органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Встановлене є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині позову з ухваленням нового про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню частково, то апелянту мають бути відшкодовані пропорційно задоволеній частині вимог судові витрати у розмірі 303 грн. 16 коп.

Посилання апелянта на те, що право на завершення приватизації земельної ділянки не є успадкованим, не заслуговують на увагу, оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцю на момент її відкриття.

Безпідставними також слід вважати доводи щодо відсутності у позивачки права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, приватизацію якої розпочав за життя чоловік, з тих підстав, що вона вже приватизувала безоплатно земельну ділянку, яка була виділена для ведення фермерського господарства їй особисто.

Адже в даному випадку мова йде про набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, на яке не розповсюджуються обмеження, передбачені виключними нормами ст.. 32 ЗК України та ст.13 Закону № 973-IV.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду щодо наявності у позивачки успадкованого права на завершення приватизації земельної ділянки, не спростовують.

З врахуванням встановленого колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в іншій частині вимог, які вирішені судом у відповідності до вимог закону.

Керуючись статтями ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.05.2017 р. в частині задоволення вимоги про визнання за ОСОБА_5 права на реєстрацію права власності на земельну ділянку для ведення фермерського господарства в порядку спадкування з кадастровим номером :08:000:0076 площею 4,6876 га. скасувати і в цій частині вимог ОСОБА_5 відмовити.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області 303 грн. 16 коп. на відшкодування судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді Н.В. Самчишина

ОСОБА_2