Справа № 738/1590/17
№ провадження 2/738/586/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi
головуючого судді Парфененко О.Я.,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_1,
позивачаОСОБА_2,
відповідачаОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2010 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач з 26 вересня 2017 року тимчасово не працює і перебуває на обліку в Менському районному центрі зайнятості як безробітна, а у дитини почався новий навчальний рік, що потягло додаткові витрати тому змінився матеріальний стан сімї позивача. У звязку із змінами у законодавстві в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, позивач просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві та зазначив, що на даний час ніде не працює, дитина навчається, що тягне за собою додаткові витрати.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що його матеріальний стан не змінився, він не працює, отримує щомісячно по 199, 20 грн. грошової допомоги на придбання продуктів харчування, як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, інших доходів немає. З 2014 року і по теперішній час позивачка самовільно захопила 1/2 частку його нерухомого майна та земельну ділянку, чим поставила його у тяжке матеріальне становище, позбавивши помешкання та можливості самостійно вирощувати овочі та фрукти.

Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6).

Дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матірю позивачкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та знаходиться на її утриманні, про що зазначено у довідці Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області №1-15/914 від 22 вересня 2017 року (а.с. 7).

Згідно з рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2010 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 вересня 2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 27-28).

Відповідно до довідки Менського районного центру зайнятості №560 від 05 жовтня 2017 року ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітна в Менському РЦЗ з 26 вересня 2017 року (а.с. 8, 28).

Як вбачається з обставин справи, змісту позовної заяви та змісту положень закону, якими врегульовано питання зміни розміру аліментів, позивач фактично ставить питання не про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, а просить привести їх розмір у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року.

Виходячи зі змісту пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем не надано доказів про зміни у матеріальному чи сімейному стані сторін, які б впливали на розмір аліментів після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з відповідача.

Відповідач, заперечував проти позову, посилаючись на те, що його матеріальний стан не покращився, оскільки він не працює, отримує щомісячну компенсацію вартості продуктів харчування, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 21-22).

За таких обставин, враховуючи матеріальний стан сторін, а також розмір аліментів, які сплачує відповідач, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 58-61, 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Парфененко О.Я.