Категорія: 34 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Федонюк С.Ю., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА", ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційними скаргами відповідачів на рішення Рожищенського районного суду від 10 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" (далі - ОСОБА_6 "СК "ПРОВІДНА"), ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.06.2013 року близько 12 год., ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 на дорозі сполученням «Турійськ Рожище», не врахував дорожню обстановку, не надав перевагу в русі транспортним засобам, які рухались по головній дорозі сполученням «Луцьк Ковель», виїхав на вказану дорогу, де здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген ЛТ35 д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням позивача, та автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7

Зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) три автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно висновку експерта № 91 від 03.07.2013 року на момент експертного огляду, рульове керування та гальмова система автомобіля Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані. 07.08.2013 року постановою старшого слідчого СВ Рожищенського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 закрито кримінальне провадження № 0000323 від 11.06.2013 року по факту ДТП, яка мала місце 11.06.2013 року в с. Кременець Рожищенського району Волинської області, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Оскільки, після прийняття рішення про закриття кримінального провадження, ОСОБА_2 виїхав за межі України, тому до адміністративної відповідальності він не притягався. Той факт, що ОСОБА_2 винний у скоєнні ДТП свідчить постанова про закриття кримінального провадження, протокол допиту свідка від 11.06.2013 року ОСОБА_7, протокол огляду місця події ДТП з додатками від 11.06.2013 року, а також пояснення самого ОСОБА_2 у протоколі допиту його як свідка.

Позивач вказує на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПАТ «СК «ПРОВІДНА», яка не здійснила йому виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну його майну. На момент виникнення ДТП він керував автомобілем Фольксваген ЛТ35, д.н.з. НОМЕР_2 на підставі довіреності власника, який пізніше був зареєстрований за ним. Згідно звіту експерта № PROVID-3 від 04.09.2013 року вартість збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу позивача складає 84747,79 грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА» не здійснив виплату страхового відшкодування за шкоду в розмірі 49500 грн. (з врахуванням франшизи на суму 500 грн.), тому відповідач ОСОБА_2 повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою на суму 35247,79 грн. Також ним були понесені додаткові витрати щодо перевезення автомобіля з місця ДТП до місця проживання на загальну суму 1300 грн. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 956 від 12.07.2013 року внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, забоїв мяких тканин з осадженням в районі голови, в лопатковій ділянці справа, лівого ліктьового суглобу, правої гомілки, гематоми навколо лівого ока. Порушення звичайного способу життя, негативний вплив на стан здоровя, відновлення здоровя та психічного стану, а також моральні страждання повязані з ДТП, яка була спричинена з вини відповідача ОСОБА_2, призвели до душевних страждань позивача та його родини, розмір яких він оцінює в 10000 грн. 16.12.2013 року позивач звернувся до Рівненської філії ОСОБА_6 «СК Провідна» з приводу врегулювання спірних питань, проте жодної відповіді на його лист від ОСОБА_6 «СК Провідна» він не отримав.

Позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА» в його користь суму страхового відшкодування за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.12.2012 у розмірі 49500 грн., а з відповідача ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 35247,79 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., витрати щодо перевезення (евакуації) автомобіля в розмірі 1300 грн. та понесені судові витрати по справі.

Рішенням Рожищенського районного суду від 10.05.2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.12.2012 року у розмірі 49500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 35247 грн. 79 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 солідарно витрати щодо перевезення (евакуації) автомобіля в розмірі 1300 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 480 грн. 24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА» на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 480 грн. 24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 71 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА» в дохід держави судовий збір в розмірі 71 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, яким з страхової компанії стягнути в користь позивача 45847,79 грн. як суму різниці вартості транспортного засобу позивача до та після ДТП , яку вчинив відповідач ОСОБА_2 та солідарно стягнути з відповідачів в користь позивача 1300 грн. витрат на відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.

В поданій відповідачем ОСОБА_6 "СК "ПРОВІДНА" апеляційній скарзі останній просив оскаржуване рішення змінити та зменшити розмір задоволених вимог до 45347,79 коп., а в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 "СК "ПРОВІДНА" відмовити та стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги.

Апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду скасуванню в частині вирішення вимог про відшкодування матеріальної шкоди і стягнення судових витрат з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, а оскільки страховою компанією позивачу страхове відшкодування виплачено не було, стягнув його в межах ліміту відповідальності 50000 грн. із страховика в розмірі 49500 грн. (за мінусом 500 грн. франшизи), а для повного відшкодування завданої позивачу майнової шкоди в сумі 84747,79 грн. відповідач ОСОБА_2 повинен сплатити йому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 35247,79 грн., а також відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Крім того, відповідачі зобовязані солідарно відшкодувати позивачу 1300 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Однак до таких висновків місцевий суд прийшов з порушенням норм матеріального права.

Місцевим судом встановлено, що 11.06.2013 року близько 12 год. сталася ДТП за участю: автомобіля марки Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_2, який рухався по другорядній дорозі сполученням «Турійськ-Рожище» та автомобіля марки Фольксваген ЛТ35 д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_4, автомобіля НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_7, які рухались по головній дорозі сполученням «Луцьк-Ковель».

07.08.2013 року старшим слідчим СВ Рожищенського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 під час винесення постанови про закриття кримінального провадження № 0000323 від 11.06.2013 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 11.06.2013 року близько 12 год. керуючи транспортним засобом марки Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по дорозі сполученням «Турійськ-Рожище», не врахував дорожньої обстановки, не надав перевагу в русі транспортним засобам, які рухались по головній дорозі сполученням «Луцьк-Ковель», виїхав на вказану дорогу, де здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген ЛТ35 д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_7 Внаслідок ДТП вказані три автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження.

Вказаною постановою кримінальне провадження закрито в звязку з тим, що кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесні ушкодження, а оскільки ОСОБА_4 внаслідок ДТП отримав легкі тілесні ушкодження, тому в діях ОСОБА_2 відсутній склад вказаного та будь-якого іншого кримінального правопорушення. При цьому постановлено притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 124 КУпАП, автомобілі безоплатно повернуто: Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2, Фольксваген ЛТ35 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 Копії постанови було направлено прокурору Рожищенського району для відому, начальнику ВДАІ Рожищенського РВ УМВС для виконання. Постанова не оскаржувалася та є чинною (а.с.12-14 Т.1).

Судом також встановлено, що старший слідчий при винесенні даної постанови покладався, зокрема на: протокол місця події від 11.06.2013 року (а.с.18-20 Т.1) з схемою до протоколу ОМП від 11.06.2013 року (а.с.21-22 Т.1) та іллюстраційними таблицями до протоколу огляду місця події від 11.06.2013 року (а.с.23-32 Т.1) з яких вбачається, що на автодорозі, по якій рухався відповідач ОСОБА_2, перед перехрестям доріг «Турійськ-Рожище» наявний дорожній знак «дати дорогу»; протокол від 11.06.2013 року допиту свідка ОСОБА_7, який підтвердив, що водій автомобіля Фольксваген бус, д.н.з. НОМЕР_1, який рухався з великою швидкістю зі сторони с. Ужова в напрямку м. Рожище не надав перевагу в русі автомобілю Фольксваген ЛТ35, не скидаючи швидкості здійснив зіткнення з ним, в результаті чого той зїхав на узбіччя проїзної частини, а також здійснив зіткнення з його автомобілем, в результаті чого пошкодив ліве водійське крило, ліву водійську дверку, ліве бокове дзеркало заднього вигляду, ліве переднє крило, ліву частину бампера, передній капот та ліву передню фару, вказане ДТП було зафіксоване на відеореєстраторі в його автомобілі, відеозапис якого просив приєднати до матеріалів перевірки (а.с.35-38 Т.1); протокол допиту від 11.06.2013 року свідка ОСОБА_4, який пояснив, що назустріч йому з м. Луцька в напрямку м. Ковеля по своїй смузі руху їхав автомобіль Мітсубісі Лансер, саме в цей час з правої другорядної дороги, в його напрямку на великій швидкості рухався автомобіль бус білого кольору, який не надав перевагу в русі, не зменшуючи швидкості вдарився в передню праву частину його автомобіля, в результаті чого автомобіль відкинуло на ліве узбіччя дороги, автомобіль отримав значні механічні пошкодження, а він - травми у вигляді подряпин верхньої частини голови, саден голови та ушибів спини, після зіткнення з його автомобілем, автомобіль «бус» зачепив Мітсубісі Лансер (а.с.39-41 Т.1); протокол допиту від 12.06.2013 року свідка ОСОБА_2, який підтвердив, що 11.06.2013 року близько 12 год. керуючи автомобілем Фольксваген Транспортер, д.н.з. НОМЕР_1, білого кольору та рухаючись по другорядній дорозі сполученням «Турійськ-Рожище» при здійсненні маневру «поворот ліворуч» до с. Козин, при підїзді до перехрестя с. Кременець не помітив знак «дати дорогу» та здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген ЛТ35, що рухався по дорозі «Ковель-Луцьк» в напрямку м. Луцька, в результаті удару даний автомобіль відкинуло на протилежне узбіччя дороги, а його автомобіль розвернуло та зупинило на ближньому узбіччі дороги, удару в автомобіль Мітсубісі Лансер не памятає (а.с.42-44 Т.1).

Згідно повідомлення Прокуратури Волинської області від 08.01.2014 року № 03-4/79-5613 встановлено, що ОСОБА_2 після прийняття рішення про закриття кримінального провадження виїхав за межі України та повернувся лише 29.12.2013 року, що позбавило працівників ВДАІ райвідділу внутрішніх справ будь-якої можливості скласти протокол про вчинення останнім адміністративного проступку, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.45 Т.1). Зазначені обставини підтверджуються поясненням матері ОСОБА_2 від 07.10.2013 року, яка пояснила, що її син з 08.08.2013 року виїхав за межі України на заробітки у Росію, на територію України повернеться приблизно до 01.01.2014 року (а.с.17 Т.1).

В свою чергу позивач ОСОБА_4 звернувся до прокуратури Волинської області зі зверненням щодо бездіяльності інспектора ВДАІ Рожищенського РВ УМВС ОСОБА_9 та прокуратурою 14.03.2014 року вих.№ 07/1/2-253-14 повідомлено, що вирішенням матеріалів про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП займався інспектор Новицький І.В., який не мав можливості скласти відносно ОСОБА_2 протокол тому, що згідно ст. ст. 254, 256 КУпАП вимагається вручення примірника протоколу та підписання його особою, відносно якої він складається, з розясненням прав та обовязків, передбачених ст. 268 КУпАП. Також розяснено, що відсутність складеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не перешкоджає йому звернутися в порядку цивільного судочинства до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заподіяної шкоди внаслідок ДТП (а.с.46 Т.1).

Згідно висновку експерта № 91 від 03.07.2013 року на момент експертного огляду, з технічної точки зору рульове керування та робоча гальмова система автомобіля НОМЕР_5 (водій ОСОБА_2В.), знаходились в працездатному стані (а.с.48-51 Т.1).

Згідно висновку експерта № 956, почато 02.07.2013 закінчено 12.07.2013 року, ОСОБА_4 внаслідок ДТП отримав такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з струсом головного мозку, забої мяких тканин з осадненням в ділянці голови, в лопатковій ділянці справа, лівого ліктьового суглобу, правої гомілки: гематома навколо лівого ока, які виникли від дії тупих твердих предметів, цілком можливо від ударів об виступаючі частини салона автомобіля при ДТП та відносяться за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя (а.с.59-60 Т.1).

Згідно повідомлення ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА» від 18.11.13 № 18-11/223 на розгляді в Управлінні знаходиться повідомлення № НОМЕР_6, НОМЕР_7 про подію, що сталася 11.06.2013 року з автомобілями Фольксваген ЛТ35 д.н.з. НОМЕР_2 та Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1, для виплати страхового відшкодування запропоновано ОСОБА_4 надати рішення суду, копію діючого доручення або копію паспорта та ідентифікаційного коду власника транспортного засобу (а.с.62 Т.1).

На лист ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА» від 18.11.13 № 18-11/223 ОСОБА_4 16.12.2013 року надав копію довіреності від 15.11.2010 року (а.с.69 Т.1), копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.70 Т.1), оскільки з 23.10.2013 року ним було здійснено перереєстрацію автомобіля Фольксваген ЛТ35 та станом на 16.12.2013 року даний автомобіль зареєстрований за ним (а.с.63 Т.1).

З довідки Взводу з обслуговування стаціонарного посту № 4 роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України № 338 від 06.07.2013 року вбачається, що 11.06.2013 року о 12 год. 20 хв. на 127 км + 427 м. автодороги М-19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче» в с.Кременець Рожищенського району Волинської області внаслідок ДТП транспортний засіб Фольксваген ЛТ35, д.н.з АС 8652 АР, кузов WV1ZZZ2DZ4H001532 отримав механічні пошкодження: пошкоджено заднє праве крило, відсутній задній правий ліхтар, відсутня права середня дверка, деформована права передня пасажирська дверка, пошкоджено переднє праве крило, відсутня передня права фара, відірване переднє праве колесо, пошкоджений передній бампер, розбите лобове скло (а.с.64 Т.1).

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера № 99 від 11.06.2013 року, №100 від 28.08.2013 року (а.с.65 Т.1) та акта виконаних робіт № 79 від 11.06.2013 року, № 80 від 28.08.2013 року ОСОБА_4 оплатив 400 грн. за евакуацію ТЗ з місця ДТП с. Кременець та 900 грн. за евакуацію з штрафмайданчика ДАІ м. Рожище до м. Дубно, всього на загальну суму 1300 грн. (а.с.66 Т.1).

Матеріали кримінального провадження № 0000323 від 11.06.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, місцевим судом не досліджувалися, оскільки направлені до ГУНП у Волинській області для знищення у звязку із закінченням терміну зберігання, що стверджується повідомленням начальника СВ Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 (а.с.243 Т.1) та згідно акту № 12/1-1096 від 31.12.2015 року знищено, що стверджується повідомленням ГУНП у Волинській області від 18.04.2016 року №2453/02/24/1-2016 (а.с.2 Т.2).

Згідно із п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України визначення «дати дорогу» вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Згідно п. 12.3. Правил дорожнього руху України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Згідно п. 16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно розділу 33 Правил дорожнього руху України «Дорожні знаки», згідно з вимог дорожніх знаків: 2 - «Знаки пріоритету» дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» - водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що підїжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Відповідно до висновку експерта № 276 від 24.11.2016 року, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля Фольксваген ЛТ35, д.н.з АС 8652 АР, - ОСОБА_4 застосував екстрене гальмування, проте він не мав технічної можливості, шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки, уникнути зіткнення із автомобілем Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 Також в даній дорожній ситуації з технічної точки зору в діях водія ОСОБА_4 невідповідностей до вимог ПДР України, які б знаходилися в причинному звязку з виникненням ДТП не вбачається.

При цьому в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автомобіля Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» ПДР України, тобто повинен був дати дорогу транспортним засобам, що підїжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі (а.с.46-53 Т.2).

Отже, відповідач ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 1.10, 16.11 та дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, згідно яких при наближенні до перехрестя доріг зменшити швидкість, щоб обєктивно оцінити дорожню обстановку та виконати вимоги п.16.11 і дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, при цьому дати дорогу транспортному засобу Фольксваген ЛТ35, який наближався до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

Наведене свідчить, що дії водія автомобіля марки Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 1.10, 16.11 та дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, оскільки він мав обєктивну можливість оцінити дорожню обстановку та зупинити автомобіль не виїжджаючи на перехрестя, а тому з врахуванням цих обставин та у сукупності із іншими наявними у справі доказами, які вказують на безпосередній причинний звязок між діями відповідача ОСОБА_2, що полягають у недотриманні ним Правил дорожнього руху України та стали причиною ДТП, а також наслідками у вигляді спричинення пошкоджень належному позивачу автомобілю та ушкоджень здоров'я останнього, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що водій автомобіля марки Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 винний у виникненні згаданої ДТП.

З цих підстав суд обґрунтовано не прийняв до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 як свідка, дані ним 04.08.2014 року та засвідчені нотаріусом Хімкинського нотаріального округа Московської області ОСОБА_11 (а.с.153-157 Т.1), оскільки його свідчення спростовані свідченнями ОСОБА_7, дані ним 11.06.2013 року та зафіксовані в протоколі допиту свідка (а.с.35-38 Т.1), свідченнями позивача ОСОБА_4, дані ним 11.06.2013 року та зафіксовані в протоколі допиту свідка (а.с.39-41 Т.1), свідченнями відповідача ОСОБА_2, які дані ним безпосередньо після ДТП - 12.06.2013 року та зафіксовані в протоколі допиту його як свідка (а.с.42-44 Т.1).

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Місцевим судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 469606 транспортний засіб марки Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_2. Згідно особливих відміток свідоцтва автомобілем має право керувати відповідач ОСОБА_2 (а.с.68 Т.1).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_4 на момент події, що сталася 11.06.2013 року, керував транспортним засобом Фольксваген ЛТ35, д.н.з. НОМЕР_2, ідентифікаційний номер WV1ZZZ2DZ4H001532 на підставі довіреності від 15.11.2010 року (а.с.69 Т.1), а з 23.10.2013 є власником даного транспортного засобу, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САТ 404431 (а.с.70 Т.1).

Згідно із полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.12.2012 року, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована у ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА», термін дії полісу з 31.12.2012 року до 30.12.2013 року, забезпечений ТЗ - Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: шкода, заподіяна життю/здоровю 100 000 грн., шкода, заподіяна майну 50 000 грн., розмір франшизи 500 грн. (а.с.61 Т.1).

З висновку експерта № 63 від 17.09.2013 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля Фольксваген ЛТ35, д.н.з. НОМЕР_2, ідентифікаційний номер (VIN) WV1ZZZ2DZ4H001532 станом на 10 червня складала 85970,80 грн. (а.с.52-58 Т.1).

Згідно звіту № PROVID-3 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 04.09.2013 року, замовником якого є ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА», вартість (розмір) збитків заподіяних пошкодженням належного позивачу ОСОБА_4 транспортного засобу становить 84747,79 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 93544,21 грн. (а.с.102-104 Т.1).

Як вбачається із звіту № 630/14 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу Фольксваген ЛТ35 д.н.з. НОМЕР_2 від 13.08.2014 року, замовником якого є ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА», сума залишків вказаного колісного транспортного засобу складає 38900 грн. (а.с.11-112 Т.1).

Стягуючи з відповідача ОСОБА_6 «СК «ПРОВІДНА» на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 49500 грн. в межах ліміту відповідальності страховика за мінусом франшизи 500 грн., а з відповідача ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 35247,79 грн., місцевий суд не врахував положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 даного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно із п. 9.1., 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст. 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Статтею 29 даного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В той же час ст. 30 Закону визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Місцевий суд наведених положень Закону при визначенні розміру страхового відшкодування не врахував та прийшов до помилково висновку про його стягнення із страхової компанії в межах ліміту відповідальності та різниці з відповідача ОСОБА_2 між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 84747,79 грн., що є відповідно до звіту № PROVID-3 від 04.09.2013 року вартістю збитків, заподіяних пошкодженням належного позивачу транспортного засобу, який фактично дорівнює ринковій вартості автомобіля до ДТП при вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в сумі 93544,21 грн. За висновком експерта ОСОБА_12 від 17.09.2013 року (а.с. 52-58 Т.1) ринкова вартість зазначеного автомобіля до ДТП становила 85970,80 грн., яку колегія суддів бере до уваги при визначенні розміру страхового відшкодування, оскільки в цій частині вказаний висновок як акт судової експертизи є джерелом доказів (ч. 2 ст. 57 ЦПК України) і тому має превагу над вище вказаним звітом оцінювача ОСОБА_13 (а.с.102-104 Т.1)

Виходячи із положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та враховуючи те, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (за висновком експерта і за звітом оцінювача), тому належний позивачу транспортний засіб слід вважати фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, у звязку з чим йому, як власнику пошкодженого транспортного засобу, має бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Ця різниця, що є страховим відшкодуванням, яке відповідно до положень Закону зменшується на суму франшизи, з врахуванням вартості автомобіля до ДТП - 85970,80 грн. та після ДТП - 38900 грн., буде становити в даному випадку 46570,80 грн. (85970,80 грн. - 38900 грн. 500 грн. франшизи) та підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_6 "СК "ПРОВІДНА" на користь позивача, оскільки не перевищує ліміту відповідальності за страховим полісом для даного виду відшкодування. З відповідача ОСОБА_6 "СК "ПРОВІДНА" на користь позивача відповідно до наведених положень Закону також підлягають до стягнення документально підтверджені та понесені витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП в розмірі 1300 грн.

Оскільки в розглядуваному випадку сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи в 500 грн., остання як різниця між реальною майновою шкодою, заподіяною з вини ОСОБА_2, та страховим відшкодуванням, що підлягає виплаті страховиком, підлягає стягненню з ОСОБА_2

У звязку з наведеним, оскаржуване рішення в означеній частині, що стосується вирішення вимог про відшкодування матеріальної шкоди, як таке, що не відповідає встановленим у справі обставинам та ухвалене з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

В той же час, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду в частині відшкодування моральної шкоди, виходячи з такого.

Згідно із ч. 1, п. п. 1, 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 26-1 Згаданого Закону страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Так як позивач не заявляв до відшкодування витрати, повязані з ушкодженням його здоровя, слід вважати, що він їх не поніс, що виключає відповідальність страховика щодо відшкодування зазначеного розміру моральної шкоди, оскільки в даному випадку відсутній факт страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, з яким законодавець повязує обовязок страховика відшкодувати моральну шкоду потерпілому. В цьому випадку такий обовязок за загальними правилами, встановленими ст. 1167 ЦК України, покладається на безпосереднього заподіювача шкоди, тобто на ОСОБА_2

Враховуючи характер та обсяг душевних страждань позивача, яких він зазнав у звязку із пошкодженням його майна, а також завданого йому фізичного болю та обсягу і глибини страждань, внаслідок ушкодження здоровя у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку та інших ушкоджень, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд із дотриманням принципів розумності, виваженості та справедливості, правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди в 10000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача, у звязку з чим в цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом змінюється розмір відшкодування матеріальної шкоди, відповідно змінюється і розмір судового збору, який підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_6 "СК "ПРОВІДНА" на користь позивача і його слід обраховувати виходячи із встановленого апеляційним судом розміру матеріальної шкоди 46570,80 грн. та витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП в розмірі 1300 грн., що в сукупності становить 47870,80 грн. Відповідно розмір судових витрат, який є пропорційним до частини задоволених вимог позивача буде становити 478,70 грн. (47870,80 грн. х 1% : 100%) Крім того, з відповідача ОСОБА_2 відповідно підлягають до стягнення в користь позивача судові витрати в розмірі 248,60 грн., виходячи із частково задоволеної вимоги про стягнення матеріальної шкоди у вигляді франшизи 500 грн. (5 грн.) та повністю задоволеної вимоги про стягнення моральної шкоди, яка є немайновою вимогою і для якої на час подання позову була встановлена ставка судового збору при поданні позовної заяви в 243,60 грн.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у звязку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскаржуване в даній справі рішення суду підлягає відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасуванню в частині вирішення вимог про відшкодування матеріальної шкоди і стягнення судових витрат з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги відповідачів приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" та ОСОБА_5, поданої від його імені представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Рожищенського районного суду від 10 травня 2017 року в даній справі в частині вирішення вимог про відшкодування матеріальної шкоди і стягнення судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" в користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 46570 (сорок шість тисяч пятсот сімдесят) грн. 80 коп. та 1300 (одна тисяча триста) грн. на відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 500 (пятсот) грн. франшизи.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" в користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в розмірі 478 (чотириста сімдесят вісім) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн. 60 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: