АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6498/17
Справа №641/3545/17 Головуючий 1 інст. Колодяжна І.М.
Категорія : житлові Доповідач - Швецова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Швецової Л.А.,

Суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В.,

За участі секретаря Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_2, Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_3 та просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №74 за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна 165 корпус 3.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що спірна квартира отримана батьком позивача - ОСОБА_4 , на склад сімї: доньки - позивача по справі ОСОБА_1 та зятя - відповідача по справі ОСОБА_2 Особовий рахунок відкритий на ОСОБА_4

28 червня 1994 року у позивача та відповідача народилася донька ОСОБА_3, яка з моменту народження була зареєстрована у спірній квартирі. 15 жовтня 2004 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, після чого відповідач пішов з квартири.

30.11.2011 року помер батько позивача ОСОБА_4

Протягом трьох років відповідач не бачиться з сімєю та не спілкується. В квартирі він не зявляється, комунальні платежі не сплачує, його особистих речей в спірній квартирі не має . Реєстрація місця проживання відповідача у квартирі обмежує право позивача по користуванню нерухомим майном, оскільки позивач вимушена самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг за трьох зареєстрованих осіб.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення районного суду, новим рішенням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме суд керувався ст..107 ЖК України, а слід було застосовувати ст..ст.71-72 ЖК України, як вона просила у позовній заяві.

Окрім цього не надано належної оцінки доказам, а саме показанням свідка,про те, що відповідач покинув квартиру та не проживає в ній з 2005 року, про те, що йому не перешкоджали в користуванні спірною квартирою.

Судова колегія, вислухавши суддю доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вирішила апеляційну скаргу задовольнити, рішення районного суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову за їх недоведеністю районний суд виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі, що він вибув на постійне місце проживання в інше житлове приміщення.

Статтею 71 ЖК УРСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно із вимогами ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року визначено, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Вразі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членами сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Отже при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування слід встановити, скільки часу відповідачі не проживають у спірному приміщенні; які існують поважні причини їх не проживання у жилому приміщенні понад шість місяців.

Таким чином, на позивача покладено тягар доказування тих обставин, що відповідач не проживає у спірному жилому приміщенні понад шість місяців до моменту звернення до суду із позовом. У свою чергу, відповідач та третя особа, які заперечують проти позову, мають належним чином довести, що непроживання у спірному житлі понад шість місяців зумовлено поважними причинами.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Судом встановлено, що на квартиру по пр..Гагаріна, 165, корпус №3, кв.74 надано ордер на житлове приміщення на імя ОСОБА_4 на склад сімї ОСОБА_1 доньку, ОСОБА_2 зятя.

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ №296700, 28 червня 1994 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3

15 жовтня 2004 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, та відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м.Харкова, зроблений актовий запис №519, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер 30 листопада 2011 року.

Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» особовий рахунок на квартиру №74, по пр..Гагаріна, 165, корп..3 у м.Харкові відкрито на ОСОБА_4, квартира не приватизована, у квартирі зареєстровані ОСОБА_1- дочка, ОСОБА_2 - зять (чоловік дочки), ОСОБА_3 онука.

Судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції не взято до уваги довідки, які були надані позивачем до суду, не взято до уваги, як належний доказ показання свідка ОСОБА_5, допитаного в суді першої інстанції, згідно свідчень якої, ОСОБА_2 не проживає в квартирі з моменту розірвання шлюбу.

Також, судом першої інстанції також не звернуто уваги на те, що ОСОБА_2 не звертався до правоохоронних або комунальних органів, щоб ті зафіксували факт перешкоджання його у вселенні до вищевказаної квартири, що підтверджується копією відповіді Слобідського Відділу ГУНП в Харківській області

Отже, враховуючи встановлення факту відсутності ОСОБА_2 з 2004 року, тобто понад шість місяців за місцем реєстрації, судова колегія приходить до висновку щодо законності та обґрунтованості позовних вимог.

Таким чином, оскільки суд неповністю зясував обставини, що мають значення для справи стосовно відсутності відповідача за його місцем постійної реєстрації; порушив вказану норму матеріального права, то з передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, із ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2017 року скасувати.

Визнати ОСОБА_2 таким. що втратив право користування квартирою №74 по пр. Гагаріна 165 корпус 3 у м.Харкові.

Рішення набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.А.Швецова

Судді А.В.Котелевець

ОСОБА_6