Справа № 2-2223/11
Провадження № 2-з/522/301/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючої судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, яка складається з суми позики, процентів від суми позики, щомісячних платежів за кредитним договором, витрат на укладення договору кредиту та отримання коштів, проценти за користування чужими грошами, проценти за прострочення виконання грошового зобовязання,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, яка складається з суми позики, процентів від суми позики, щомісячних платежів за кредитним договором, витрат на укладення договору кредиту та отримання коштів, проценти за користування чужими грошами, проценти за прострочення виконання грошового зобовязання.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23.12.2009 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, до розгляду справи по суті.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2011 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики в розмірі 1 557 492,46 грн. ( один мільйон пятсот пятдесят сім тисяч чотириста девяносто дві гривні 46 коп), стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по процентам за користування сумою позики виходячи з розміру на рівні облікової ставки Національного Банку України, що складає 461 546, 92 грн. ( чотириста шістдесят одна тисяча пятсот сорок шість гривень 92 коп.), стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три процента річних за прострочення повернення суми позики в розмірі 108 427,08 грн. ( сто вісім тисяч чотириста двадцять сім гривень 08 коп.), стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, в розмірі 18 917,06 гривень, які складаються з 1 417,06 гривень витрат на сплату судового збору й ІТЗ та 17 500,00 гривень витрат на правову допомогу. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.04.2012 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2011 року залишено без змін.

До суду надійшла заява ОСОБА_3про скасування забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, яка складається з суми позики, процентів від суми позики, щомісячних платежів за кредитним договором, витрат на укладення договору кредиту та отримання коштів, проценти за користування чужими грошами, проценти за прострочення виконання грошового зобовязання, а саме заявниця просить скасувати арешт накладений на АДРЕСА_2.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про скасування забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2011 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнено суму боргу з ОСОБА_2, у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.04.2012 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2011 року залишено без змін.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи, що у задоволенні позову до ОСОБА_3 було відмовлено, жодних стягнень з неї не має, вона не є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2011 року, тобто її майно не є спільною сумісною власністю подружжя, також державним виконавцем заявлялися клопотання про виділення частки у спільному майні подружжя у рамках виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2011 року, у задоволенні яких судом було відмовлено, суд приходить до висновку, що накладення арешту на АДРЕСА_3 порушує права ОСОБА_3 як власника.

Таким чином, посилаючись на викладене суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2009 року, а саме скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись статтями 151-153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2009 року (справа № 2-8698/09), а саме скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 9377127.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя 06.10.2017