Справа № 279/1990/17 Номер рядка звіту 57
Провадження № 2/279/1391/17
У Х В А Л А

02 червня 2017 року

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Невмержицька О.А. розглянувши в м.Коростені позовну заяву ОСОБА_1 до Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області , відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області , ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якої за дорученням діє ОСОБА_3, звернулась суду з позовом до Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області, відділу Примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області, ОСОБА_2, ПАТ «Укрсоцбанк» про звільнення майна з-під арешту.

Статті 119 та 120 ЦПК України встановлюють обов'язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов'язок дотримання яких покладається на позивача.

Тобто, в позовній заяві має міститись посилання, зокрема, на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» і роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (зі змінами), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В разі відсутності спору про право власності на майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами розділу VІІ ЦПК України.

Виходячи з цього, в позові не зазначено якими діями відповідача, залученого позивачем до участі в справі - ОСОБА_2 та ПАТ "Укрсоцбанк" порушено права позивача, якими доказами підтверджується порушення прав позивача з боку даних відповідачів при вчиненні ним виконавчих дій при виконанні виконавчого листа, з ким у позивача існує спір з приводу права власності на майно, на яке накладено арешт постановою державного виконавця, який матеріально-правовий спір виник чи міг виникнути між позивачем та відповідачами при вчиненні ним виконавчих дій при виконанні останнім рішення суду про накладення арешту на майно, чи оскаржувалися дії чи бездіяльність державного виконавця в звязку з невиконанням виконавчою службою постанови про зняття арешту з майна, накладеного постановою державного виконавця, в порядку гл.7 ЦПК України.

Відповідно до п.5 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. "Про судову практику в справах про знятття арешту з майна" передбачено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, .…. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Отже, в поданій позовній заяві не викладені обставини та відсутні посилання на докази, якими позивач відповідно до норм матеріального права обґрунтовує своє право вимоги, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто саме, які права позивача порушені, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст.15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст.119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання, а відповідачі, котрі як і позивач, мають право на судовий захист, мають бути обізнані, які вимоги до них заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які їх права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вони просять застосувати, зазначити та надати докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Згідно до ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст.ст. 119,120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області , відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області , ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про звільнення майна з-під арешту залишити без руху та надати позивачу строк в п'ять днів, з дня отримання ухвали, для усунення недоліків.

В разі усунення у вказаний строк недоліків заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається заявнику з усіма додатками до неї.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Невмержицька О.А.