АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Пономарь З.М.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03 квітня 2015 року за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «УТСК», автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої були пошкоджені зазначені автотранспортні засоби. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року було визнано винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425,00 грн. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок вказаної ДТП, становить 45306,12 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з ПрАТ «УТСК» в рахунок відшкодування матеріальних збитків 59795,43 грн. (яка складається із суми страхового відшкодування в розмірі 45306,12 грн. та пені за період з 13.05.2015 року по 10.11.2015 року у розмірі 12412,64 грн., 3% річних за період прострочення з 13.05.2015 року по 10.11.2015 року в розмірі 1398,94 грн. та інфляційних збитків за період прострочення з 13.05.2015 року по 10.11.2015 року у розмірі 1398,94 грн.); з ОСОБА_3 - моральну шкоду у сумі 1000,00 грн., а також просив суд стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 45306,12 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн., в задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто також з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 597,96 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 10,00 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «УТСК», посилаючись на неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог до ПрАТ «УТСК» за виключенням суми франшизи та суми ПДВ.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом відповідачі повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендований повідомленням про вручення судової повістки ОСОБА_3 та ПрАТ «УТСК» (а.с. 224, 225), а також через оголошення у пресі, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, що стверджується публікацією відповідного оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» №44 (1843) від 13.06.2017 року, примірник якої долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення частково скасувати та ухвалити у скасованій частині нове, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 03 квітня 2015 року за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «УТСК», автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої були пошкоджені зазначені автотранспортні засоби.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року було визнано винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425,00 грн. (а.с. 19).

Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля НОМЕР_1 застрахована ПрАТ «УТСК» на підставі полісу №АІ 4531133 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 91).

Пунктом 4 вказаного вище полісу погоджено, зокрема, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000,00 грн.

Пунктом 5 полісу №АІ 4531133 передбачено франшизу у розмірі 1000,00 грн.

09 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про отримання страхового відшкодування (а.с. 28).

З висновку експертного дослідження автотоварознавця з визначення вартості матеріального збитку КТЗ від 21 квітня 2015 року №2793 вбачається, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_3, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 45306,12 грн. (а. с. 29-35).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до вказаного загального розміру матеріальної шкоди входить, зокрема, сума податку на додану вартість у розмірі 4394,06 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження автотоварознавця з визначення вартості матеріального збитку КТЗ від 21 квітня 2015 року №2793 та листом-розясненням експерта-автотоварознавця на а.с. 198.

Як вбачається із копії технічного паспорту АЕС000459, власником транспортного засобу «Мітсубісі Лансер», 2006 року випуску д/н НОМЕР_4, є ОСОБА_5 (а.с. 20).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, зокрема, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Із зазначеної норми матеріального права випливає, що збитки у вигляді податку на додану вартість виникають виключно при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу в особи, яка не є платником такого податку, у розмір збитку податок на додану вартість не включається, а тому не входить до складу витрат, пов'язаних із відновлювальним ремонтом автомобіля.

Виходячи з викладеного, встановивши фактичні обставини справи; враховуючи доведеність розміру матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля НОМЕР_3, у розмірі 45306,12 грн.; приймаючи до уваги розмір суми податку на додану вартість 4394,06 грн., яка увійшла до загального розміру матеріальних збитків, а також розмір франшизи в сумі 1000,00 грн., яка передбачена страховим полісом, колегія приходить до висновку, що з ПрАТ «УТСК» на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, визначена вищевказаним висновком експертного дослідження автотоварознавця, з відрахуванням сум ПДВ та франшизи, що дорівнює становить 39912, 06 грн. (45306,12 грн. 4394,06 грн. 1000,00 грн.).

Колегія приймає до уваги, що, згідно пояснень представника позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, належний позивачу автомобіль не був відремонтований на час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту оплати проведення ремонту транспортного засобу у платника податку на додану вартість. Також колегія враховую, що матеріальну шкоду позивач просить стягнути з відповідача на свою корить.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, що призвело до неправильного визначення розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «УТСК» на користь позивача.

Колегія наголошує, що, згідно змісту апеляційної скарги, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 пені у розмірі 12412,64 грн., 3% річних в розмірі 1398,94 грн., інфляційних збитків у розмірі 1398,94 грн., а також в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 не оскаржене, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, враховуючи зменшення загальної суми, яка підлягає стягненню із страхової компанії, оскаржуване рішення також підлягає скасуванню в частині стягнення ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_2 сплаченого судового збору в розмірі 597,96 грн., з ухваленням нового рішення про стягнення судових витрат в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року в частині стягнення з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 45306,12 грн.; в частині стягнення з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_2 сплаченого судового збору в розмірі 597,96 грн. скасувати та у скасованій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі39912 (тридцять девять тисяч девятсот дванадцять) грн. 06 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді