22-ц/775/684/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції: Костромітіна О.О.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Биліна Т.І., Лопатіної М.Ю.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на бездіяльність старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Коваль Наталі Володимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_3, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Коваль Н.В. при примусовому виконанні виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області виконавчого документа за рішенням від 10.10.2011р. про стягнення з позичальника ОСОБА_3 на користь кредитора ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 176965,53грн., що еквівалентно 22279,43дол.США. Заявник вказує, що 28.11.2011р. банком отримано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання. У липні 2017 року стягувач отримав постанову старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС Коваль Н.В. від 22.06.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачеві з мотивів того, що «транспортний засіб боржника не виявлений протягом року, земельні ділянки за боржником не зареєстровані, розрахункових рахунків боржник не має, пенсію не отримує, інформація про місце роботи відсутня. Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. Стягнень не було». ПАТ «Родовід Банк» вважає, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві винесено передчасно та неправомірно, оскільки при виконанні виконавчого документу суду мали місце бездіяльність вказаного державного виконавця, яку стягувач в судовому порядку просив визнати незаконною і у якості поновлення порушеного права - скасувати зазначену постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2017р. у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» на бездіяльність старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Коваль Н.В., заінтересована особа - ОСОБА_3, відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу на бездіяльність старшого державного виконавця і про скасування постанови від 22.06.2017р.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ «Родовід Банк» - Мізинчик В.І., яка підтримала доводи скарги, заперечення проти скарги представника Лівобережного ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області - Хаваліца І.І., розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомленого рекомендованою кореспонденцією про дату і час розгляду справи боржника ОСОБА_3 за останнім відомим місцем проживання за вимогами ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с. 156), дослідивши письмові матеріали справи і матеріали виконавчого провадження № 481153103, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга стягувача підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, 28.11.2011р. Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області було видано виконавчий лист з примусового стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 176965,53грн., що еквівалентно 22279,43дол.США. (а.с. 82, 106).

У зв'язку з несплатою боржником самостійно на вимогу державного виконавця суми присудженого боргу, державним виконавцем на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» 17.02.2016р. оголошено у розшук належний на праві власності боржникові ОСОБА_3 автомобіль DACIA LOGAN д/н НОМЕР_1, у зв'язку з цим 06.06.2016р. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ Коваль Н.В. від 22.06.2017р. (а.с. 108), ухваленою в межах виконавчого провадження № 481153103, повернуто виконавчий документ стягувачу ПАТ «Родовід Банк» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки транспортний засіб боржника не виявлений протягом року, земельні ділянки за боржником не зареєстровані, розрахункових рахунків боржник не має, пенсію не отримує, інформація про місце роботи відсутня. На забезпечення виконання рішення суду накладений арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції врахував, що підставою для повернення виконавчого документу стягувачу стало те, що транспортний засіб боржника не виявлений протягом року, на який було оголошено його розшук, що здійснювався органами Національної поліції, боржник не має у власності земельних ділянок, рахунків у банках, не є отримувачем пенсії, інформації про місце роботи відсутня, в межах виконавчого провадження накладений арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника. На підставі цього суд прийшов до висновку, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого провадження була прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

З такими висновками суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон), якою вмотивовано оскаржувану постанову ВДВС, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Так, дійсно, підставою для ухвалення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання стало те, що оголошений 17.02.2016р. у розшук автомобіль DACIA LOGAN д/н НОМЕР_1, виконання якого здійснювалось органами Національної поліції України, не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку, згідно із п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (2016р.).

Представник ВДВС, підтримуючи законність прийнятої судом ухвали від 28.08.2017р., заперечував проти доводи апеляційної скарги щодо бездіяльності державного виконавця з примусового виконання судового рішення і наполягав на виявленому факті відсутності у боржника джерел доходів, неотримання ним пенсії, відсутності розрахункових рахунків, земельних ділянок, нерухомого майна, відсутність відомостей про його роботу за трудовими договорами чи за цивільно-правовими угодами.

Проте, погодитись з цим не можна.

В силу статті 14 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Згідно із ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Аналогічні вимоги до державного виконавця ставились і в редакції Закону України «Про виконавче провадження» 1999р. в редакції на момент відкриття провадження у липні 2015 року (ст.ст. 1, 11).

За положеннями в абз. 2 п. 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов'язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (аналогічні положення закріплені у ч. 8 ст. 52 цього Закону в редакції на момент відкриття виконавчого провадження у липні 2015р.).

За ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З досліджених в ході апеляційного розгляду справи матеріалів виконавчого провадження ВП № 481153103 з'ясовано, що державним виконавцем не вчинялись перевірки майнового стану боржника за періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, як з'ясовано, впродовж тривання виконання виконавчого документу від 28.11.2011р. з моменту відкриття (повторно) виконавчого провадження № 48115310 з 14.07.2015р. по червень 2016р. (до зупинення виконавчого провадження) державним виконавцем лише однократно були спрямовані запити до Державної фіскальної служби України і Пенсійного Фонду України (16.05.2017р.), до управління Держгеокадастру у м. Маріуполі (03.12.2015р.).

Такий режим запитування у державних органів відомостей про отримувані доходи і майновий стан боржника, в так званому другому турі виконання судового рішення, не відповідає викладеній у ст. 48 Закону систематичності перевірок.

За цей час (липень 2015р.-червень 2016р.) державним виконавцем не було вчинено виходів до помешкання боржника з метою опису і арешту побутового майна боржника, на яке можна звернути стягнення.

Відсутні відомості щодо учинення державним виконавцем дій зі звернення стягнення на виявлену у боржника ? частку квартири, на яку 16.02.2012р. цим же відділом державної виконавчої служби і в межах виконання того ж самого виконавчого документу суду № 2-1381 було накладено арешт (а.с. 85, 93).

При такій відсутності відомостей у боржника доходів та майна, державний виконавець не вдався до додаткових (альтернативних) заходів відшукування майна у боржника, як тих, що наведені у змісті апеляційної скарги стягувача: до відділу РАЦС - щодо перебування боржника у шлюбі, до Головного управління статистики відповідної області щодо відомостей про реєстрацію боржника, як засновника будь-якої установи, підприємства, організації, до виконавчої дирекції ФССНВВПЗ - щодо страхових виплат, до Інспекції державного технічного нагляду - щодо наявності у боржника сільгосптехніки, до органів нотаріату - щодо отримання боржником спадку, до Відділу архітектури - щодо наявності павільйонів, кіосків, а також інших компетентних служб - щодо відомостей про наявність майна у інших осіб (дебіторська заборгованість), щодо зберігання цінностей, майновий найм сейфа чи наявність цінних паперів, щодо перебування на обліку в центрі зайнятості, щодо наявності в боржника повітряних суден тощо.

Виконання виконавчого документу суду, виданого ще у листопаді 2011 року, до сьогодення не здійснено вже близько 6 років, чим обґрунтовано обурюється стягувач, який звертаючись до ВДВС, мав сподіватись на належне і своєчасне виконання судового рішення, чого не сталося.

На ці обставини суд першої інстанції не зважив, кажучи про виконання всіх предписаних законом дій, і схвалюючи законність ухвали ВДВС про повернення, в черговий раз, виконавчого листа без виконання.

Тож, доводи апеляційної скарги щодо допущеної бездіяльності державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа, що полягає у невжитті всі заходів, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», заслуговують на увагу.

Крім того, ухвалюючи рішення про відмову в задоволення скарги стягувача, суд обмежився наданими ВДВС запереченнями (а.с. 114), не дослідивши наявні у виконавчому провадженні матеріали безпосередньо, як того вимагає задекларований процесуальним законом принцип безпосереднього дослідження доказів судом (ч. 1 ст. 212 ЦПК України).

Можливість повторного пред'явлення виконавчого документу стягувачем у відповідності із вимогами ст. 12 Закону «Про виконавче провадження», що зазначено в оскаржуваній постанові ВДВС від 22.06.2017р., а також чинність накладеного ВДВС у серпні 2015р. арешту на все рухоме і нерухоме майно боржника, що є основною тезою заперечень органу державної виконавчої служби, не анулює виявленого в ході апеляційного розгляду справи факту неналежного у відповідності з вимогами закону дійового і ефективного виконання державним виконавцем заходів щодо повного реального виконання виконавчого документу суду від 28.11.2011р.

Наведені обставини дають підстави колегії суддів дійти висновку про те, що державний виконавець ВДВС Коваль Н.В. не вжила достатніх, ефективних заходів для своєчасного примусового виконання саме виконавчого документу № 2-1381/11, виданого 28.11.2011р. Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області, про стягнення на користь стягувача кредитної заборгованості, проявивши неправомірну бездіяльність всупереч ст.ст. 10, 18 Закону № 1404-VIII, які регламентують здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення з використанням можливостей, передбачених у ст. 48 цього Закону. Внаслідок цього рішення суду тривалий час не виконувалось, а потім було прийнято, в черговий раз, постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 22.06.2017р., яка є передчасною, тому з урахуванням положень ст. 387 ЦПК України підлягає скасуванню, як така, що порушує права стягувача у виконавчому провадженні.

Враховуючи те, що виконання судового рішення - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, то можна вважати, що права стягувача на даній стадії порушені неправомірною бездіяльністю державного виконавця.

За таких обставин, з огляду на роз'яснення у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013р. № 24-152/0/4-13 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі", внаслідок скасування постанови і визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, з метою запобігання порушень прав стягувача в процесі подальшої реалізації судового рішення, підлягає учиненню відділом ДВС дії з належної перевірки майнового стану боржника шляхом запитування від компетентних органів інформації, в тому числі вказаної у змісті апеляційної скарги стягувача: щодо нерухомого майна, транспортних засобів, доходів, рахунків, на що може бути звернуто стягнення; огляд місця проживання боржника задля виявлення наявного в ньому майна або ініціювання перед судом питання про входження до помешкання; у разі встановлення факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, ініціювати перед судом питання про тимчасове обмеження у праві його виїзду за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; здійснити інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами, що мають бути результативними.

На підставі викладеного, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України оскаржувана ухвала суду, як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню із ухваленням нового процесуального рішення про задоволення вимог скарги стягувача ПАТ «Родовід Банк» на неправомірну бездіяльність ВДВС і скасування постанови державного виконавця від 22.06.2017р. згідно вищенаведеного мотивування.

За наслідками розгляду скарги відповідно до ст. 88 ЦПК України з ВДВС підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за подачу заявником (юридичною особою) апеляційної скарги в сумі 1600грн. згідно ставки, визначеної п.п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2017 року скасувати.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Коваль Наталі Володимирівни у виконавчому провадженні № 48115310.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Коваль Наталі Володимирівни від 22.06.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 48115310.

Стягнути з Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в дохід держави судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А.Попова

Судді: Т.І.Биліна

М.Ю.Лопатіна