25.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/1656/17
Провадження №2/205/1717/16
25 вересня 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Шавули В.С.
за участю секретаря Романової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Позивач 17 березня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 1-2).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач з 22.06.2016 року перебував у трудових відносинах із ним, працюючи на посаді водія вантажного автомобіля.
10 грудня 2016 року відповідач відбув у рейс на вантажному автомобілі з причепом бортовим Е, марки LESI, модель TRAILER 3E20, VIN VV1M3AA3XSN112325, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1, власником якого є позивач, у міжнародному сполученні по маршруту Україна Грузія у напрямку м. Дніпро м. Ахалцихе, з метою перевезення вантажу.
04 січня 2017 року відповідач повернувся із рейсу територію автопідприємства позивача за адресою: м. Дніпро, вул.. Орловська, буд. №21, залишивши автомобіль з причепом, який мав суттєві пошкодження.
Згідно звіту про оцінку матеріальних збитків від 26.01.2017 року сума матеріальних збитків спричиненого внаслідок ДТП становить 66 566,01 грн.
Посилаючись на вищевикладене, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завданого внаслідок пошкодження причепа бортовим Е, марки LESI, модель TRAILER 3E20, VIN VV1M3AA3XSN112325, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1, в розмірі 66 566,01 грн.; стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму сплачену за проведену оцінку шкоди в розмірі 285,00 грн.; стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір.
Позивач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.70).
Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав.
Крім того, відповідач 15 серпня 2017 року ознайомлювався із матеріалами справи, про що свідчить його письмова заява в матеріалах справи (а.с.66), що також свідчить про те, що він ознайомився із датою наступного судового засідання.
У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом №21/06/1 від 21 червня 206 року ОСОБА_3 прийнято на роботу ФОП ОСОБА_1 (а.с.5).
22 червня 2016 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено трудовий договір, відповідно до якого останній прийнятий на посаду водія вантажного транспорту категорії С, Е (а.с.4).
Також, 22 червня 2016 року між сторонами укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввіреного йому роботодавцем грозового автомобіля, всі наявні інструменти та запчастини, закріплені за автомобілем, документи на автомобіль (тех.паспорт, всі страховки, талон техогляду, ТІР, ЦМР, будь-які довірені йому документи та документи отримані на вантаж від вантажовідправника, а також вантаж що ним перевозиться та грошові кошти видані на рейс) (а.с.6-7).
Згідно подорожнього листа №635503 вантажного автомобіля в міжнародному сполученні від 10 грудня 2016 року в період із 10.12.2016 року по 05.01.2017 року ОСОБА_3 перебував в рейсі за маршрутом Україна-Грузія, на вантажному автомобілі марки «Рено Преміум», д/н НОМЕР_2 та напівпричіп д/н НОМЕР_1 (а.с.11-12).
Власником причепу бортового Е, марки LESI, модель TRAILER 3E20, VIN VV1M3AA3XSN112325, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 являється ОСОБА_1 (а.с.13).
Актом огляду транспортного засобу від 04 січня 2017 року в ході візуального огляду автомобіля марки «Рено Преміум», д/н НОМЕР_2 та напівпричепу д/н НОМЕР_1, виявлені пошкодження як від дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_4 будь-які пояснення надавати відмовився (а.с.18).
Згідно звіту про оцінку матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження після ДТП власнику колісного транспортного засобу причепа марки LESI, модель TRAILER 3E20, VIN VV1M3AA3XSN112325, 2004 року випуску, який належить ОСОБА_1, вартість збитків становить 66 566,01 грн. (а.с.23-38).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до ст..135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст.. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.
Відповідно до ст..132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.
За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
У відповідності до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить висновку, що відповідачем дійсно завдано матеріальної шкоди пошкодженням причепу бортового Е марки LESI, модель TRAILER 3E20, VIN VV1M3AA3XSN112325, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 до вантажного автомобіля, власником якого являється ОСОБА_1, у звязку із чим, він має відшкодувати завдану шкоду, що визначена звітом про оцінку матеріального збитку від 26.01.2017 року та вартість надання послуг проведення оцінки в сумі 285,00 грн.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 66 566,01 грн. та суму витрат на розрахунок вартості матеріальної шкоди в розмірі 285,00 грн.
Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 665,66 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1192 ЦК України, ст. 130, 132, 135-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 63, 88, 197, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП:НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, РНОКПП:НОМЕР_4, матеріальну шкоду в сумі 66 566,01 грн. (шістдесят шість тисяч пятсот шістдесят шість грн.. 01 коп.) та вартість розрахунку вартості матеріальної шкоди в сумі 285,00 грн.(двісті вісімдесят пять грн.. 00 коп.).
Стягнути із ОСОБА_2, РНОКПП:НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, РНОКПП:НОМЕР_4, судовий збір в сумі 665,66 грн. (шістсот шістдесят пять грн.. 66 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.С. Шавула