Справа №581/473/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Кузьмінський О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1609/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Кононенко О. Ю. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Липоводолинської селищної ради Сумської області, третя особа - приватний нотаріус Липоводолинського районного нотаріального округу Донич Геннадій Михайлович про визнання спадкоємцем п'ятої черги за законом та визнання права на спадкування, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Липоводолинської селищної ради Сумської області в якому вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його тітка ОСОБА_5 з якою він постійно проживав.

Посилаючись на викладене, ураховуючи, що ОСОБА_5 не мала спадкоємців, позивач просив визнати його спадкоємцем п'ятої черги та визнати за ним право на спадкування після смерті останньої.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року у задоволення вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що місцевий суд при ухваленні рішення помилково керувався нормами ЦК УРСР 1963 року за якими він, як спадкоємець п'ятої черги не мав права на спадкування. Вважає, що при вирішенні даного спору необхідно було керуватися нормами ЦК України 2003 року, а тому він як спадкоємець п'ятої черги має право на спадкування майна, яке на день смерті належало його померлій тітці.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що оскільки тітка позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а тому при вирішенні даного спору необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 року за якими позивач не мав права на спадкування як спадкоємець п'ятої черги. Також він не набув право на спадкування обов'язкової частки, а також відсутні докази його непрацездатності та перебування на утриманні померлої що також надавало б йому право на спадкування майна померлої.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком місцевого суду, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів цивільної справи, матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є сестрами, а відтак позивач є племінником ОСОБА_5 (а. с. 5-7).

За життя ОСОБА_5 належав житловий будинок по АДРЕСА_1, та земельна частка (пай) розміром 3,52 га (а. с. 21-23).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла (а.с. 4).

На момент смерті ОСОБА_5 проживала в АДРЕСА_2, разом з племінником ОСОБА_3, невісткою ОСОБА_7 та онукою ОСОБА_8 Племінник померлої ОСОБА_3 провів її поховання (а. с. 8, 11).

З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 1003/01-16 від 26 липня 2017 року відомостей слідує, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 в Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі не заведена, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися (а. с. 31).

За пунктами 1, 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року по справі № 6-138цс13 викладений правовий висновок про те, що за змістом частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Тому, у даному випадку до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме ЦК УРСР 1963 року, Розділ VII «Спадкове право» якого передбачає лише дві черги спадкоємців за законом.

Так відповідно до ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Звідси, суд першої інстанції вірно відмовив позивачу у визнанні його спадкоємцем п'ятої черги.

Поряд із цим, з огляду на викладені вище положення закону, підстав для визнання за позивачем права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, також не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -