Справа №478/2375/16-ц 19.06.2017 19.06.2017 19.06.2017
Провадження №22-ц/784/1374/17
Справа № 478/2375/ 16 ц
Провадження № 22-ц/784/1374/17 Головуюча першої інстанції Сябренко І.П.
Категорія-23 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1І
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2017 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

ОСОБА_2

із секретарем Шагаєм О.А.

з участю:

представника

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 03.05. 2017 р., постановлене за

позовом

ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження » ( далі ТОВ «Відродження») про розірвання договору оренди земельної ділянки,

встановила:

16.11.2016 р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до ТОВ «Відродження» про розірвання договору оренди земельної ділянки

Позивач зазначав, що 21 липня 2015 р. він зареєстрував своє право власності на земельну ділянку площею 6,63 га, яка розташована в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області.

Зазначена земельна ділянка успадкована ним за заповітом після смерті його бабусі ОСОБА_5, яка настала 17.10.2013 р.

За життя ОСОБА_5 уклала договір від 01.12.2008 р. про передачу цієї земельної ділянки в оренду ТОВ «Відродження» строком на 5 років.

Договір зареєстровано 16.02.2009р. в Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії Центру ДЗК за № 54

Договором передбачена сплата орендарем орендної плати у розмірі 2000 грн. у грошовій та натуральній формі двічі на рік до 3липня та до 30 листопада кожного року.

Обовязок орендаря щодо сплати орендної плати передбачений ст.. 96 Земельного кодексу України та ст.. 24 Закону України «Про оренду землі».

З 2012 р. відповідач не сплачує орендну плату.

Крім того з 16.02.2014 р. договір закінчив свою дію із спливом його строку.

В договорі зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншого власника є підставою для його розірвання.

Невиконання приписів закону та положень договору оренди щодо сплати орендної плати, є істотним порушенням умов договору оренди, що у відповідності до вимог ст. 32, 38 Закону та положень ст. 651 ЦК України тягне його розірвання.

Посилаючись на зазначені вимоги закону та наведені обставини позивач просив розірвати договір. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 03.05. 2017 р ухвалено про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, не погоджуючись з висновками суду стосовно відсутності підстав для розірвання угоди, ставить питання про скасування рішення і просить ухвалити нове рішення про розірвання договору оренди землі, посилаючись на необгрунтованність висновків суду.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірвано на вимогу однієї з сторін договору за рішенням суду у разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24-25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, передбачених Земельним кодексом України та іншими Законами України.

Зокрема ст.. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування землею є систематична несплата орендної плати.

Статтею 651 ЦК України передбачені також загальні підстави розірвання цивільно-правової угоди.

Зокрема, ч.2 зазначеної статі передбачає можливість розірвання договору у разі істотного порушення його умов однією з сторін.

Істотним є таке порушення, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В той же час, відповідно до приписів ст..614 ЦК України відповідальність особи за невиконання зобовязання настає лише в разі наявності її вини в формі умислу чи необережності, якщо інше не передбачено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 6,63 га, яка розташована в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області.

Зазначена земельна ділянка успадкована ним за заповітом після смерті ОСОБА_5, а право власності на неї зареєстровано позивачем 21.07.2015 р.

За життя ОСОБА_5 за договором від 01.12.2008 р. передала зазначену земельну ділянку в оренду ТОВ «Відродження» строком на 49 років.

Грошова оцінка вартості земельної ділянки становила 58842 грн. 70 коп. ( а.с.-50)

Договір зареєстровано 16.02.2009 р. в Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії Центру ДЗК за № 54 ( а.с.48-49)

Договором передбачена сплата орендарем орендної плати у розмірі 2000 грн. у грошовій та натуральній формі двічі на рік до 3липня та до 30 листопада кожного року.

Пунктом 40 зазначеного договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання чинного договору оренди.

Відповідно до видаткового касового ордеру № 68 від 21.03.2008 р. та розписки виданої ОСОБА_5, вона отримала від представника ТОВ «Відродження» 20.000 грн. в рахунок орендної плати за договором на 49 років.

При цьому, справжність підпису орендодавця у розписці про отримання грошей, позивачем не спростована.

Спірний договір оренди землі є чинним.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.09.2016 р. у визнанні його недійсним за позовом ОСОБА_4В відмовлено.

Вирішуючи спір, суд повно та всебічно дослідив встановлені обставини справи, належно оцінив надані сторонами докази й дійшов правильного висновку про доведеність факту укладення договору оренди землі на 49 років, який не передбачає правових підстав для його розірвання у разі зміни власника земельної ділянки та відсутність достовірних доказів систематичної несплати орендної плати за час дії договору починаючи з 2012 року.

З врахуванням цих висновків, судом обґрунтовано ухвалено про відсутність підстав для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки та відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про формальне укладення договору строком на 49 років не заслуговують на увагу, оскільки договір пройшов державну реєстрацію та відповідно до приписів ст. 204 ЦК України є чинним, а судових рішень про визнання його недійсним матеріали справи не містять.

Посилання на те, що гроші у розмірі 20.000 грн. не є орендною платою, а отримані ОСОБА_5, в рахунок інших зобовязань також не можуть бути враховані при апеляційному перегляді, оскільки не надано даних про те, що за життя орендодавець скаржилася на невиплату орендної плати.

При цьому, позивачем не спростовано доводи відповідача про те, що зазначені кошти сплачені за договором оренди та не доведено, що між керівником ТОВ «Відродження» чи самим товариством існували інші зобовязання, не повязані з орендою землі.

Інші доводи апеляційної скарги також не підлягають врахуванню, оскільки висновків суду не спростовують.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що умови договору оренди, укладеного на тривалий термін, не виключають можливості перегляду розміру орендної плати чи зміну інших умов договору за домовленістю сторін.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 - 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила: Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 03.05. 2017 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_2