Ухвала

іменем україни

04 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКоротуна В.М.,
суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про припинення права власності на частку в спільному майні, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє через представника ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 17 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач є співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1, де їй належить 81/100 частини, а відповідачеві - 19/100 частин. Позивач зазначила, що частина відповідача в указаному житловому будинку є незначною, він не користується своєю власністю і не дбає про неї, спільне володіння та користування будинком є неможливим.

Вважаючи, що припинення права власності відповідача на належну йому частину не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки він має у власності інше нерухоме майно - квартиру, позивач просила припинити право власності ОСОБА_7 на 19/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 і визнати право власності за нею на вказану частину будинку.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 07 листопада 2016 року позов задоволено. Припинено за ОСОБА_7 право власності на 19/100 частини житлового будинку з відповідними спорудами та визнано за ОСОБА_6 право власності на вказані 19/100 частин будинку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалено сплатити з депозитного рахунку Херсонського міського суду Херсонської області на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію за 19/100 частин у житловому будинку з відповідними спорудами від загального домоволодіння по АДРЕСА_1 у розмірі 256 429 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 17 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спільне користування і володіння нерухомим майном є неможливим, частка відповідача у праві спільної часткової власності є незначною, а припинення права власності на неї не завдасть істотної шкоди інтересам власника.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із відсутності законних підстав для позбавлення відповідача власності.

Такі висновки апеляційного суду є правильними та відповідають встановленим у справі обставинам.

Судом встановлено, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 червня 2008 року було здійснено реальний поділ домоволодіння по АДРЕСА_1 та визначено порядок користування земельною ділянкою, згідно з яким ОСОБА_6 було виділено у власність конкретні приміщення у житловому будинку літ «А», що становить 67/100 частини домоволодіння, а також у користування земельну ділянку площею 293 кв. м ОСОБА_7 було виділено у власність конкретні приміщення у житловому будинку літ. «А», що становить 19/100 частин від всього домоволодіння, 14/100 частин вказаного будинку було виділено ОСОБА_9, також їй та ОСОБА_7 було виділено у користування земельну ділянку площею 145,9 кв. м, водопровід, мощення, ворота, у загальне користування усіх співвласників виділено земельну ділянку площею 74 кв. м.

При цьому суд послався на положення ст. 364 ЦК України, згідно з якою співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

25 квітня 2013 року ОСОБА_9 подарувала свою частину у спільній частковій власності на будинок ОСОБА_6, відповідно її частка становить 81/100 частин домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог про припинення права власності відповідача на частку у спільній частковій власності позивач посилалася на те, що частка відповідача - 19/100 частин домоволодіння є незначною, спільне володіння і користування спільним майном є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не випливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 365 ЦК Україниправо особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що спірна частина житлового будинку це самостійне житлове приміщення, яке ОСОБА_7 здає в оренду. Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спільне володіння і користування майном є неможливим, річ є неподільною і таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Крім того сторони не дійшли згоди щодо вартості частки відповідача у спірному майні, надані ними експерті висновки взаємовиключні з різницею вартості частки більше ніж у 4 рази.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Разом з тим, відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин апеляційний суд, встановивши обставини справи та надавши їм належну правовому оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для припинення права власності відповідача на належні йому 19/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 з підстав передбачених ст. 365 ЦК України.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу на підставі ст. 337 ЦПК України необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє через представника ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун
Судді:І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович