Справа № 353/23/17
Провадження № 22-ц/779/1004/2017
Головуючий у 1 інстанції Лущак Н. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Василишин Л.В.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Тлумацького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення пенсійних виплат, отриманих без достатніх правових підстав, за апеляційною скаргою представника Тлумацького об»єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Тлумацького районного суду від 10 травня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року Тлумацьке обєднане управління ПФУ Івано-Франківської області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пенсійних виплат, отриманих без достатніх правових підстав.

Позивач свої вимоги мотивував тим, ОСОБА_2 21.01.2014 року призначено пенсію за віком при зниженому пенсійному віці, як дружині померлого військовозобов»язаного учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі її заяви та доданих документів, з 16.01.2014 року.

За наслідками перевірки пенсійної справи ОСОБА_2 на адресу управління Фонду надійшов лист ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 4824/03 від 22.07.2016 року, яким встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про військовий обов»язок і військову службу» не має права на достроковий вихід на пенсію, у звя»зку з чим 26.07.2016 року відповідачку переведено на пенсію за віком. Отже з 16.01.2014 року по 22.08.2016 року ОСОБА_2 отримано 18642,55 грн. пенсійних виплат без достатніх правових підстав.

Оскільки ОСОБА_2 відмовилась добровільно повернути безпідставно отримані виплати, позивач просив стягнути їх у судовому порядку.

Рішенням Тлумацького районного суду від 10 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог Тлумацького об»єднаного управління Пенсійного фонду до ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, Тлумацьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права.

Представник апелянта зазначив, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не застосував норми закону, що регулюють дані правовідносини.

При винесенні оскаржуваного рішення суд посилався на положення ст.1215 ЦК України та відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив із того, що відповідач не може нести відповідальність щодо повернення ПФУ сум надмірної виплаченої пенсії, коли з його боку не було жодних порушень і зловживань щодо призначення йому пенсії за віком.

Даний висновок суду апелянт вважає необґрунтованим та таким, що суперечить правовій позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 згідно якої, за рахунок бюджетних джерел забезпечується соціальний захист широких верств населення країни, серед яких особи, що отримують пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду представник Тлумацького обєднаного управління ПФУ Івано-Франківської області ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч. 2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачем не доведено зловживань з боку відповідача ОСОБА_2 при призначенні їй пенсії, подання недостовірних даних, які слугували підставою для виплати їй пенсії при зниженому пенсійному віці.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу № 50 від 21.01.2014 року Управління ПФУ в Тлумацькому районі ОСОБА_2 з 16.01.2014 року призначено пенсію за віком при зниженому пенсійному віці, як дружині померлого військовослужбовця учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 5).

За результатами перевірки пенсійної справи ОСОБА_2 - Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області листом № 4824/03 від 22.07.2016 року повідомило Тлумацьке обєднане УПФУ і про те, що ОСОБА_2 відповідно до ст.2 Закону україни «Про військовий обов»язок і військову службу» не мала права на призначення дострокової пенсії за віком, як дружина померлого військовозобовязаного учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який був призваний на спеціальні військові збори.

У звязку з цим, Розпорядженням № 137505 від 26.07.2016 року Тлумацького обєднаного УПФУ ОСОБА_2 було переведено на пенсію за віком з 23.08.2015 року (а.с. 7).

Згідно представленого Тлумацьким об»єднаним управлінням ПФУ розрахунку переплати пенсії по пенсійній справі № 137505 ОСОБА_2 вбачається, що за період з січня 2015 року по серпень 2016 року сума переплати становить 18642,55 грн.

Встановлено, що ОСОБА_2 не згідна на повернення суми переплаченої пенсії про що подала позивачу відповідну заяву.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до положень ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Зібраними доказами по справі підтверджено, що відповідачу ОСОБА_2 Тлумацьким об»єднаним управлінням ПФУ 21.01.2014 року призначено пенсію за віком при зниженому пенсійному віці, як дружині померлого військовозобов»язаного учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі її заяви та доданих документів, з 16.01.2014 року.

Будь-яких доказів зловживання з боку ОСОБА_2 при призначенні та виплаті їй пенсії чи допущення рахункової помилки позивачем суду не представлено, а отже підстав для стягнення в судовому порядку пенсійних виплат, отриманих без достатніх правових підстав не вставнолено.

Посилання апелянта на те, що рішення суду першої інстанції суперечить правовій позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 згідно якої за рахунок бюджетних джерел забезпечується соціальний захист широких верств населення країни, серед яких особи, що отримують пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги не заслуговують на увагу, оскільки Конституційний Суд України розглянув справу за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України. При цьому практичну необхідність в офіційному тлумаченні вищенаведених положень законодавства обґрунтовано неоднозначністю їх застосування судами загальної юрисдикції під час вирішення справ про визначення розмірів соціальних виплат.

В справі що переглядається предметом позову є стягнення пенсійних виплат, отриманих позивачем, а не визначення розміру таких виплат.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Тлумацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відхилити.

Рішення Тлумацького районного суду від 10 травня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_4