АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Усика Г.І.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Київська міська рада, головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року відмовлено у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Київська міська рада, головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити нову, якою повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції невірно вказав, що існує спір про право, оскільки сам факт того, що метою звернення до суду є прийняття спадщини не може стверджувати про наявність спору про право. Натомість заявник наголошувала на тому, що інших спадкоємців у померлого не має.

ОСОБА_1 та її представник підтримали в судовому засіданні апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та її представника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме її проживання однією сім'єю з вітчимом - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Справа № 759/8439/4232/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6169/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті матері, вона проживали однією сім'єю з вітчимом - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Останній планував скласти заповіт на її ім'я, оскільки вважав заявника своєю донькою, проте не встиг. Вважала, що була членом сім'ї померлого, в розумінні положень СК України, та посилалася на відсутність інших спадкоємців.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції посилався на те, що встановлення факту потрібно заявнику для отримання спадщини, у зв'язку із чим вважав, що існує спір про право.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 235 ЦПК України визначено порядок розгляду справ окремого провадження.

Так, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, передбачені ст. 143 ЦПК, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Аналізуючи вказані положення законодавства та роз'яснення Верховного Суду України, суд, у разі, якщо зі змісту заяви не вбачається спору про право, повинен прийняти до розгляду заяву та вжити заходів для правильного, своєчасного та всебічного розгляду заяви.

Згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто, у разі виявлення спору про право під час розгляду справи, у суду є можливість залишити заяву без розгляду.

Колегія суддів вважає передчасним висновок суду про те, що в даному випадку існує спір про право, оскільки з заяви ОСОБА_1 навпаки вбачається, що у померлого ОСОБА_2 відсутні спадкоємці.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 звернулася до суду про встановлення факту проживання однією сім'єю з особою, встановлення якого надасть їй право являтися спадкоємцем 4 черги (ст.1264 ЦК України), тобто для створення умов здійснення нею особистих майнових прав, як то передбачено положенням ч.1 ст. 234 ЦПК України.

Суд першої інстанції не забезпечив повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, не забезпечив участі у розгляді справи усіх заінтересованих осіб, не перевірив існування інших спадкоємців ОСОБА_2, у разі їхнього існування, не з'ясував їх ставлення до встановлення даного факту, що призвело до передчасного висновку про те, що в даному випадку існує спір про право.

Відповідно до п.3 ст. 312 ЦПК України, розглядаючи скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи те, що апелянт просила передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, хоча судом було відмовлено у відкритті провадження та розгляд ще не розпочинався, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді