Справа № 0306/2341/2012 Провадження №22-ц/773/1234/17 Головуючий у 1 інстанції: Миронюк М.Г.
Категорія:27 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

12 жовтня 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області Бовчалюк З.А., ознайомившись із апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2013 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2013 року позовну заяву ВАТ «Дельта Банк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, яка не оплачена судовим збором, крім того дана апеляційна скарга була подана із порушенням строку на апеляційне оскарження.

Одночасно з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, апелянтом було подано заяву про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2013 року. Однак причини пропуску, які зазначені в заяві, на думку суду були неповажними, оскільки спростовані наявними в матеріалах справи доказами про отримання 09 квітня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» копії оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 02 квітня 2013 року.

В зв'язку з цим ухвалою судді Апеляційного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року зазначену апеляційну скаргу було залишено без руху і апелянту встановлений строк для усунення недоліків. А саме, запропоновано вказані в ухвалі недоліки в частині сплати судового збору усунути протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали. А також, надано можливість позивачу ПАТ «Дельта Банк» протягом тридцяти днів з моменту отримання копії даної ухвали звернутись до апеляційного суду з заявою про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення.

На виконання вимог даної ухвали, представником апелянта ОСОБА_5 було подано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1600,00 гривень, а також подано заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в якій останній вказує, що 14 листопада 2012 року ВДВС Ковельського МРУЮ було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 150-0171007/ФК від 07 лютого 2008 року в розмірі 221654,89 гривень, а також судового збіру в розмірі 22166, 66 гривен в користь АТ «Дельта Банк», вказане виконавче провадження було закінчено лише 26.07.2017 року на підставі заяви боржника. Уповноваженій особі банку, що здійснює супровід претензійно-позовної роботи, не було відомо про наявність оскаржуваної ухвали, оскільки документознавець банку не отримував ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2013 року про залишення позовної заяви без розгляду, а отже оскаржувана ухвала до банку не надходила.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку, а відтак у відкритті апеляційного провадження, з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 72,73 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення строку. Суд поновлює строк у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала постановлена 02 квітня 2013 року, сторони, які беруть участь у справі, не були присутніми під час проголошення даної ухвали.

Відповідно до супровідного листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.04.2013 року № 0306/2341/2012/6110/13 року копію оскаржуваної ухвали було надіслано позивачу, на адресу зазначену в позовній заяві. ( а.с.80) та останнім отримано 09 квітня 2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.23).

Відтак, виходячи з наведених положень процесуального законодавства, строк апеляційного оскарження даної ухвали закінчився 15 квітня 2013 року.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

ЦПК України у статті 1 закріплює, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

З врахуванням викладено, приходжу до висновку, що ПАТ «Дельта Банк» без поважних причин пропустило строк звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 02 квітня 2013 року. Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження містить лише припущення щодо неотримання представником банку оскаржуваної ухвали. Натомість дана заява не містить переконливого обґрунтування неможливості позивачем, який є юридичною особою та має цілий штат працівників, у передбачені законом строки оскаржити судове рішення або ж поцікавитись про результати розгляду справи, яка порушена за їхнім зверненням.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали суду апелянту ПАТ «Дельта Банк» буде порушувати законні права та інтереси протилежної сторони та суперечити принципу права на справедливий суд, що закріплений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

За таких обставин, враховуючи відсутність поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2013 року, у відкритті апеляційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись ч. 3 ст. 297 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області З.А. Бовчалюк