Справа № 639/1017/17
Провадження №4-с/639/53/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

У складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на незаконні та протиправні дії та бездіяльність посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ :

20 лютого 2017 року представник заявника ОСОБА_1 акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» звернувся до суду зі скаргою на незаконні та протиправні дії та бездіяльність посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4, яка в подальшому була уточнена. Відповідно до уточненої скарги заявник просив суд визнати незаконними та протиправними дії посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вчинених в рамках ВП 40799853; визнати незаконними та протиправними дії начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вчинених в рамках ВП 40799853.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що 07.10.2016 року ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» звернувся до Київського відділу ГУНП в Харківській області з завою, щодо порушення у відношенні гр. ОСОБА_4 кримінальної справи, за ознаками злочину передбаченого ст. 388 КК України.

В ході досудового слідства Банку стало відомо, що Жовтневим ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області під час примусового виконання виконавчого листа № 2012/2208/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова, про стягнення на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованості за кредитним договором гр. ОСОБА_4 були вжиті заходи примусового характеру, які не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та нормативно правовим актам, які регулюють діяльність органів ДВС.

09.02.2017 року представник ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» ознайомився з матеріалами ВП № 40799853, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором гр. ОСОБА_4, в результаті чого прийшов до висновку, що посадовими особами Жовтневого ВДВС м. Харкова в грубій формі порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження», які свідчать про незаконність та протиправність з огляду на наступне.

Виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м. Харкова 11.06.2013 року по справі № 2012/2208/2012, предявлений Банком на примусове виконання 11.10.2013 року.

14.10.2013 року Жовтневим ВДВС м. Харкова, у відповідності до вимог ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в реакції від 21.04.1999 року за № 606-ХІV, з змінами та доповненнями), було відкрито виконавче провадження про що винесено постанову.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, не зважаючи на заяву банку про накладення арешту, державним виконавцем не було накладено арешту на майно та кошти боржника.

Не беручи до уваги наявність у відділі ДВС у відношенні гр. ОСОБА_4 інших виконавчих документів про стягнення боргів на користь юридичних осіб, які надійшли до відділу протягом 2014 року та всупереч ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження на користь Банку відділом приєднується до зведеного виконавчого провадження за № 50666682 лише 30.03.2016 року.

Накладався арешт на майно гр. ОСОБА_4 чи ні в рамках зведеного виконавчого провадження № 50666682 ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» встановити не вдалось, в звязку з відмовою відділу ДВС на ознайомлення Банку з матеріалами зведеного виконавчого провадження.

Але, як вбачається з матеріалів отриманих Банком, 30.06.2016 року гр. ОСОБА_4 звертається до відділу ДВС з заявою про скасування арешту на нерухоме майно, накладеного відділом під час виконання зведеного виконавчого провадження 50666682.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках виконання зведеного виконавчого провадження на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення. Не зважаючи на норми Закону, заяву гр. ОСОБА_4 Жовтневим ВДВС м. Харкова було задоволено та 13.07.2016 року знято арешт з майна незаконно в супереч інтересам Банку.

В свою чергу вже 01.07.2016 року гр. ОСОБА_4 повідомляє ВДВС про наявність заставного майна належного їй та надає копію іпотечного договору укладеного з ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», у відповідності до якого в заставу Банку передані майнові права на двокімнатну квартиру.

13.07.2016 року Жовтневим ВДВС задоволено заяву гр. ОСОБА_4 та знято арешт з усього нерухомого майна їй належного.

03.08.2016 року гр. ОСОБА_4 реєструє за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1, майнові права на яку передані в іпотеку ПАТ «ОСОБА_2 Аваль».

09.08.2016 року гр. ОСОБА_4 укладає з донькою ОСОБА_5, договір дарування посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_6 15.08.2016 року реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_5, внаслідок чого право власності на нерухоме майно, за рахунок якого, повинні бути задоволені вимоги Банку, переходить до іншої особи.

22.08.2016 року Жовтневим ВДВС накладається арешт на все майно гр. ОСОБА_4 Так, на думку скаржника, завдяки зазначених противоправних дій ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» втратило заставне майно, та таким чином зазнало чималих матеріальних збитків.

На підставі вищезазначеного, представник ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» вимушений був звернутись до суду з зазначеною скаргою.

19 травня 2017 року від Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшли письмові заперечення, відповідно до яких вони просять суд відмовити у задоволенні скарги заявника в повному обсязі посилаючись на наступне.

Так, державним виконавцем при виконанні вищевказаних виконавчих проваджень були здійсненні всі заходи щодо їх виконання відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України «Про виконавче провадження».

Строки виконання вищевказаних виконавчих проваджень ним не порушені, оскільки перебіг строку починається з моменту обєднання вищевказаних виконавчих проваджень.

30.03.2017 року державним виконавцем у звязку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно платіжного доручення від 05.04.2017 року кошти в повному обсязі в сумі 290758,93 грн. було перераховано на рахунок стягувача.

Враховуючи те, що державним виконавцем вжито заходів примусового виконання рішення, необхідних для повного виконання рішення суду по стягненню заборгованості ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» за виконавчим провадженням №40799853 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова, по справі №2012/2208/2012 від 11.06.2013 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 290 758,93 грн., тому на думку представника Жовтневого ВДВС права і свободи заявника (стягувача), як сторони виконавчого провадження не порушено, а тому скарга є необґрунтованою та відповідно задоволенню не підлягає.

Представник заявника, ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» - ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності № 68/17-Н від 14.02.2017 року, скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_9, в судовому засіданні, проти задоволення скарги ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заперечувала, посилаючись на підстави викладені в письмових запереченнях.

Начальник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася, причина неявки суду невідома.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України і передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Отже, суд приходить до висновку, що при зверненні до суду 20.02.2017 року зі скаргою заявником не було порушено строків звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав ПАТ «ОСОБА_2 банк Аваль» дізнався лише 09.02.2017 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

В судовому засіданні було встановлено, щорішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 травня 2012 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 (інд. номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_2 Аваль», р/р 290921074 в Харківській обласній дирекції АТ «ОСОБА_2 Аваль», МФО 350589, , заборгованість за кредитним договором в сумі 290 758,93 грн. (двісті девяноста тисяч сімсот пятдесят вісім гривен девяноста три копійки).

Стягнуто з ОСОБА_4 (інд. номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_2 Аваль», р/р 290921074 в Харківській обласній дирекції АТ «ОСОБА_2 Аваль», р/р 361937 Харківській обласній дирекції АТ «ОСОБА_2 Аваль», МФО 350589, , судовий збір в сумі 2 907,58 грн. (дві тисячі девятсот сім гривен пятдесят вісім копійок). (а.с. 71-73)

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України № 16 -рп/2009 від 30.06.2009 року - судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України, обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802.

Як встановлено судом, державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_10, на підставі заяви стягувача від 11.10.2013 року, 14.10.2013 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2012/2208/2012, виданого 11 червня 2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_2 Аваль», заборгованість в сумі 290 758, 93 грн., про що було винесено відповідну постанову. ( а.с. 53-54, 60, 62)

Копія вказаної постанови була направлена сторонам виконавчого провадження 14.10.2013 року. (а.с. 61)

З заяви ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» від 11.10.2013 року про прийняття до виконання виконавчого листа вбачається, що вони просили суд одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на майно та кошти боржника, про що винести відповідну постанову.(а.с. 53)

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час видачі виконавчого листа, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа, винести постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій має вказати про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що всупереч вищезазначеним вимогам закону, державним виконавцем одночасно з відкриттям виконавчого провадження не було винесено постанову про накладення арешту на майно та кошти боржника.

Частиною 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час видачі виконавчого листа, визначено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця,які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Судовим розглядом встановлено, що в ході примусового виконання виконавчого провадження №40799853 державним виконавцем було вжито заходів щодо перевірки майнового стану боржника та звернення на нього стягнення в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відповіді Державної податкової служби України від 17.01.2014 року, від 14.04.2015 року та від 14.01.2016 року стосовно ОСОБА_4 відсутня інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО. (а.с. 63, 64, 66)

Однак, судом було встановлено, що окрім направлення запитів до Державної податкової служби в період з 2013 року по 2016 рік державним виконавцем не було здійснено жодних інших заходів щодо виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 травня 2012 року. Лише наприкінці 2016 року, в ході виконавчих дій, державним виконавцем було виявлено земельну ділянку, яка належить боржнику ОСОБА_4, з метою проведення опису якої, 13.12.2016 року державним виконавцем направлено доручення щодо проведення виконавчих дій з опису належного боржнику майна. (а.с. 81, 82-83)

На виконання вищезазначеного доручення, державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_11І,. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 23.01.2017 року. (а.с. 86, 87)

19.01.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, однак згідно відповіді банківських установ грошові кошти на рахунках відсутні.(а.с. 67, 68)

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 19.01.2017 року на запит державного виконавця, боржник не перетинав державний кордон України . (а.с. 84, 85)

30.03.2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_12 було винесено Постанову про приєднання виконавчого провадження № 40799853 до зведеного виконавчого провадження № 50666682. (а.с. 69)

22.08.2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4. (а.с. 80)

31.03.2017 року державним виконавцем у звязку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Згідно платіжного доручення від 05.04.2017 року кошти в повному обсязі в сумі 290758,93 грн. було перераховано на рахунок стягувача. Одночасно в постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем було знято арешт з усього майна боржника. (а.с. 38, 41, 42, 91)

Як роз'яснено у п.4 Постанови ПВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відсутність гарантії виконання судового рішення в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь-якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі «ОСОБА_10 проти України» (п.39) наголошено про те, що «ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок.

Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»).

Так, судом було встановлено, що всупереч вищезазначеним нормам закону державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області не було вжито передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинено виконавчі дії, а саме одночасно з відкриттям виконавчого провадження не було винесено постанову про арешт майна боржника, та за період з 2013 року по 2016 рік не було проведено жодних виконавчих дій окрім направлення запитів до Державної податкової служби.

Щодо посилання заявника на те, що 30.06.2016 року гр. ОСОБА_4 звертається до відділу ДВС з заявою про скасування арешту на нерухоме майно, накладеного відділом під час виконання зведеного виконавчого провадження 50666682 і 13.07.2016 року було знято арешт з майна незаконно в супереч інтересам Банку, внаслідок чого ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» втратило заставне майно, та таким чином зазнало чималих матеріальних збитків, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 14.10.2013 року за заявою скаржника відкрито виконавче провадження ВП №40799853 за виконавчим листом №2012/2208/2012, виданого 11.06.2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 290758 грн. 93 коп..

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_12 від. 30.03.2016 року виконавче провадження №40799853 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа приєднано до зведеного виконавчого провадження №50666682, яке веде Жовтневий відділ державної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області.

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_12 від. 30.03.2016 року виконавче провадження №42071683 з примусового виконання наказу №922/2920/13 про стягнення з ОСОБА_4 боргу на користь Красноградського підприємства теплових мереж, виданого 10.12.2013 року Господарським судом Харківської області, приєднано до зведеного виконавчого провадження №50666682, яке веде Жовтневий відділ державної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області.

Таким чином, у вищевказаному зведеному виконавчому провадженні обєднані виконавчі провадження щодо виконання судових рішень різних юрисдикцій.

Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарги стосовно рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) із метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання судових рішень судів різних юрисдикцій та чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам роз'яснено, що приписами статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кілька відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження і судам необхідно враховувати, що всі справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) з метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів, навіть у разі, коли у зведеному виконавчому провадженні відсутнє виконавче провадження з примусового виконання рішення адміністративного суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.03.2017 року провадження у справі по скарзі ОСОБА_1 акціонерного товариства «ОСОБА_7 Аваль» на незаконні та протиправні дії та бездіяльність посадових осіб Жовтневого відділу ДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, вчинені у зведеному виконавчому провадженні при виконанні судових рішень судів різних юрисдикцій закрито.

Роз'яснено ОСОБА_1 акціонерному товариству «ОСОБА_7 Аваль», що з вказаною скаргою слід звертатися в порядку адміністративного судочинства. (а.с. 27-28)

Отже, вказані посилання заявника на неправомірні дії ВДВС, які були вчинені в рамках зведеного виконавчого провадження, повинні розглядатися в рамках адміністративного судочинства і тому суд не може давати їм оцінку в рамках розгляду вказаної справи.

Щодо вимог заявника відносно визнання незаконними та протиправними дії начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, вчинених в рамках ВП 40799853, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 40799853, контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

В судовому засіданні представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області пояснила, що начальник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 працює на вищезазначеній посаді з 2016 року, вказане не було спростовано і представником заявника.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 3 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, враховуючи те, що суду не було надано жодних належних та допустимих доказів того, що на момент проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 40799853 начальником виконавчої служби був ОСОБА_3, то суд приходить до висновку, що в задоволенні цієї частини скарги слід відмовити.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свобод.

Разом з тим, як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Виходячи з наведеного, враховуючи те, що державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області не було одночасно з відкриттям винесено постанову про арешт майна боржника, та за період з 2013 року по 2016 рік не було проведено жодних виконавчих дій окрім направлення трьох запитів до Державної податкової служби, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на незаконні та протиправні дії та бездіяльність посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, отже за подання скарги судовий збір не сплачується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 11, 14, 57-60, 61, 212, 383, 385, 387 ЦПК України, ст. 19, 124, 129 Конституції України, ст. 11, 18, 25, 30, 39, 83 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», п. 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», суд

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на незаконні та протиправні дії та бездіяльність посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати незаконною та протиправною бездіяльність посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, вчинену в рамках ВП 40799853, щодо несвоєчасного виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 травня 2012 року у цивільній справі № 2012/2208/2012.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання її копії.

Суддя В.В. Труханович