Справа № 466/330/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді Зими І.Є.

при секретарі Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

у с т а н о в и в :

19.01.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13 367,18 грн. та судові витрати.

В обґрунтування вимог покликається на те, що 30.11.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого Позивачем було надано останньому кредит в сумі 1700 грн, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою 30 % відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобовязання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 13.12.2016р. становить 12 367,18 грн., а тому змушене звернутись до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив. Пояснив, що його довіритель ОСОБА_1 уже тривалий час не користується кредитною карткою, проте банк і надалі продовжує нараховувати відсотки по укладеному договору. ОСОБА_1 усно повідомив позивача про небажання отримання послуг банку по договору. Крім того додав, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.11.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого Позивачем було надано останньому кредит в сумі 1700 грн., шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою 30 % відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

З умов кредитного договору вбачається, що відповідач ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, по перерахунку платіжного ліміту, а також сплачувати комісію, на умовах, визначених даним договором. (п. 2.1.1.5.6 Договору).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по договору № б/н від 30.11.2013 року, загальна сума заборгованості станом на 13.12.2016р. становить 12 367,18 грн., з яких 569,20 грн. заборгованість за кредитом, 8032,88 грн. заборгованість за процентами, 2700 грн. заборгованість за комісією та пенею, 500грн. та 565,10 грн. штрафи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропущено строк позовної давності звернення до суду, виходячи з наступного.

Статтями 256, 257 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач звернувся до суду з позовом 19.01.2017р. А як вбачається з наданої в розпорядження суду виписки по кредитному рахунку відповідача, ОСОБА_1 здійснив останній платіж в погашення заборгованості по кредиту 16.04.2014р. З наведеного випливає, що при відсутності подальших платежів у визначені строки, з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у звязку з чим, починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Таким чином, при складенні розрахунку представник відповідача невірно розрахував строк позовної давності, а ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до суду у межах встановленого законом трьохрічного терміну.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позову є підставний та підлягає до задоволення.

В силу дії ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10,11, 57,60,88,169,209,214,215 ЦПК України, ст.ст. 11, 212, 256, 257, 258, 261, 267, 349, 525, 526, 527, 530, 543, 589, 590, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.11.2013 року в розмірі 12 367 (дванадцять тисяч триста шістдесят сім) гривень 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після оголошення рішення через Шевченківський райсуд м. Львова

Суддя ОСОБА_3