Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 7 вересня 2016 року,

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 2 вересня 2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки «Аudi 100», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Винним у скоєні ДТП визнано ОСОБА_5 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження.

Посилаючись на доведеність вини відповідача у скоєні ДТП, позивач просив стягнути з останнього суму матеріальних збитків у розмірі

120 214,11 грн.

Крім того позивач просив стягнути з відповідача 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди спричиненої незручностями, пов'язаними з необхідністю пересування на громадському транспорті, порушенням звичайного способу життя.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 7 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 120 214,11 грн матеріальної шкоди, 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди,

5 299,80 грн сплаченого судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що ДТП, внаслідок якого позивачу завдано матеріальної шкоди, сталося з вини відповідача, який був притягнутий до адміністративної відповідальності та в добровільному порядку завдані збитки не відшкодував.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 2 вересня 2015 року сталося ДТП за участю автомобіля «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки «Аudi 100», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 вересня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно висновку судового експерта від 9 вересня 2015 року про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Аudi 100», номерний знак НОМЕР_2, вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного транспортного засобу, в результаті його пошкодження при ДТП складає 118 234,11 грн.

Пред'являючи позов, ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 120 214,11 грн, із яких: 118234,11 грн - вартість матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, 1 300 грн - витрат на проведення автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, 680 грн - витрат, пов'язаних з використанням евакуатора.

Відповідно до положень статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Оскільки, відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Встановивши, що позивач ОСОБА_6 володіє автомобілем марки «Аudi 100», номерний знак НОМЕР_2, на праві оперативного управління на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданої власником автомобіля ОСОБА_7 в особі його представника ОСОБА_8 6 серпня 2015 року на строк до 30 травня 2018 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач ОСОБА_6 має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю «Аudi 100», номерний знак НОМЕР_2, шляхом пред'явлення вимоги до відповідача ОСОБА_5, з вини якого завдано цієї шкоди.

Доводи касаційної скарги про незгоду з розміром матеріальної шкоди спростовується наявними в матеріалах справи доказами: протоколом огляду транспортного засобу від 4 вересня 2015 року, висновком авто товарознавчого дослідження від 9 вересня 2015 року, виконаним компетентним спеціалістом, ремонтною калькуляцією тощо (а. с. 103 - 130).

На спростування зазначених письмових доказів відповідач будь-яких доказів не надав, клопотання про проведення відповідної експертизи не заявлялося.

Доводи касаційної скарги, що потерпілий повинен був звертатися з позовом про відшкодування шкоди до страхової компанії, були предметом перевірки апеляційним судом і обґрунтовано визнані неспроможними, оскільки потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати відшкодування шкоди від особи, яка її завдала. Право на відшкодування шкоди є абсолютним.

Встановивши, що ОСОБА_4 не звертався до страховика і не одержував від нього страхове відшкодування, а також з урахуванням, що його право як потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди, яка складається із матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Аudi 100», підлягають задоволенню.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Стягуючи з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000 грн, апеляційний суд урахував обставини, які мають суттєве значення, глибину фізичних та душевних страждань, вимоги розумності і справедливості відповідно до ст. 23 ЦК України та про що наведено відповідні мотиви.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 7 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька
О.В. Умнова
І.М. Фаловська