Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Попович О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Томаківської централізованої бібліотечної системи відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа - відділ культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Томаківської централізованої бібліотечної системи відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з жовтня 1972 року вона працювала у Томаківському районному відділі культури, а з 1992 року - у відповідача на посаді провідного бібліотекаря. Наказом № 9 від 29 вересня 2015 року позивача звільнено з посади провідного бібліотекаря відділу комплектування централізованої бібліотечної системи (далі - ЦБС) у зв'язку зі скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Своє звільнення вважає незаконним оскільки відповідачем не було враховано її переважного права на залишення на роботі та не запропоновано іншої роботу.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила визнати незаконним її звільнення, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2 934,99 грн. та 5 000 моральної шкоди.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано наказ № 9 від 29 вересня 2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади провідного бібліотекаря відділу комплектування централізованої бібліотечної системи незаконним. Поновлено ОСОБА_3 на посаді провідного бібліотекаря централізованої бібліотечної системи відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з 30 вересня 2015 року. Стягнуто з Томаківської централізованої бібліотечної системи відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 13 379,52 грн. та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та середнього заробітку за один місяць у розмірі 2 027,25 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі Томаківська централізована бібліотечна система відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач працювала на посаді бібліотекаря, а не на посаді бібліотекаря відділу комплектування.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 65 від 01 березня 2014 року «Про економію державних бюджетних коштів та недопущення втрат бюджету», рішення сесії Томаківської районної ради Дніпропетровської області № 362-31/VІІ від 28 січня 2015 року «Про районний бюджет на 2015 рік» з метою посилення фінансово-бюджетної дисципліни, забезпечення упорядкування структури ЦБС та штатної чисельності їх працівників у межах затверджених бюджетних асигнувань на оплату праці, директором ЦБС було прийнято рішення щодо скорочення посади провідного бібліотекаря відділу комплектування.

Наказом № 17 від 29 вересня 2015 року «Про закриття відділу комплектування та зміну структури Томаківської ЦБС» у відповідності до Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу», Положення про Томаківську ЦБС, на виконання наказу відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської державної районної адміністрації № 3 від 03 лютого 2015 року «Про посилення фінансово-бюджетної дисципліни у 2015 році» в зв'язку з незначною кількістю надходжень літератури та неефективністю відділу комплектування, останній було закрито.

Наказом № 9-к від 29 вересня 2015 року ОСОБА_3 було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно трудової книжки ОСОБА_3 29 вересня 2015 року останню звільнено з посади провідного бібліотекаря ЦБС у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу № 9-к від 29 вересня 2015 року.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Разом з тим, дійшовши висновку, що позивача було звільнено з посади, на якій остання не працювала, апеляційний суд не дослідив та, відповідно, не дав належної оцінки всім доказам у справі, що підтверджують чи спростовують вказані обставини, зокрема: наказу № 12 від 02 січня 1992 року (а. с. 196), наказу № 195 від 24 липня 1995 року, наказу № 29 від 29 грудня 2008 року (а. с. 194), карточці-довідці за 1992 рік (а. с. 172), пояснювальній записці (а. с. 185), заяві від 29 липня 2013 року (а. с. 186), посадовій інструкції (а. с. 189-192), автобіографії (а. с. 188), пояснювальній записці (а. с. 69), протоколу засідання атестаційної комісії (а. с. 222), з яких вбачається, що позивач працювала на посаді бібліотекаря відділу комплектування, та не спростував ці докази, не дав їм належної правової оцінки, не вмотивував, чому не взяв до уваги.

Крім того, апеляційний суд не дав оцінки тій обставині, що в позовній заяві ОСОБА_3 просила її поновити саме на посаді бібліотекаря відділу комплектування (а. с. 4).

Таким чином, апеляційний суд не встановив, яку саме посаду обіймала ОСОБА_3 у Томаківській централізованій бібліотечній системі відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

Європейський суд з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії» вказує, що хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов'язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування, а відтак і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, апеляційний суд поновлюючи ОСОБА_3, не обґрунтував свої дії відповідними підставами.

Крім того, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній штатний розпис станом на час звільнення позивача, а тому апеляційним судом не встановлено наявність чи відсутність вакантних посад у відповідача та, відповідно, виконання останнім вимог ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України.

Крім того, при проведенні вивільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, суд апеляційної інстанції у порушення вимог статей 213, 214, 303, 304 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не дослідив усіх доказів, які містяться у матеріалах справи, не витребував нових доказів на підтвердження або спростування заявлених вимог, а тому дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвалене апеляційним судом рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Томаківської централізованої бібліотечної системи відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

О.В.Попович

О.В.Умнова

І.М. Фаловська