Справа № 355/275/17 Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/4241/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 56 17.10.2017

РІШЕННЯ
Іменем України
17 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,
суддів Лівінського С.В., Яворського М.А.,
за участю секретаря Марченка Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача 5 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримав кредит на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 20 серпня 2014 року ОСОБА_1 був призваний міським військовим комісаріатом та перебував на військовій службі до вересня 2015 року. Після повернення з військової служби позивач подав до банку документи, які давали підстави для перерахунку заборгованості за кредитним договором у порядку п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». ПАТ КБ «Приватбанк» було частково проведено перерахунок, що стало підставою для повторного звернення позивача 07 листопада 2016 року. Під час розгляду справи відповідач провів перерахунок заборгованості, а тому ОСОБА_1 просив стягнути відшкодування за спричинену моральну шкоду.

Заочним рішенням Баришівського районного суду Київської області від 07 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 1 500 грн. заподіяної моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що відсотки були списані до моменту звернення клієнта. У банку відсутня процедура припинення нарахування відсотків. Позивач не надав доказів завдання йому шкоди, яка призвела до погіршення його фізичного стану, втрати нормальних життєвих зв`язків та моральних страждань. Позивач не обґрунтував та не довів суму моральної шкоди та визначив її власними міркуваннями.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 06 грудня 2012 року між ПАТ КБ ««ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за умовами якого позивач отримав кредит на платіжну картку № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

20 серпня 2014 року ОСОБА_1 був призваний міським військовим комісаріатом та перебував на військовій службі до вересня 2015 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не мотивував належним чином заявлений розмір шкоди, однак враховуючи тривалість порушення прав позивача, невиконання відповідачем вимог закону, які призвели до порушення прав позивача, суд прийшов до висновку про стягнення на користь позивача 1 500 грн.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що банк безпідставно не зупинив нарахування штрафних санкцій на період мобілізації позивача. Позивач був змушений звертатися до банку з вимогами про перерахунок заборгованості за кредитним договором. Внаслідок нехтування неодноразових звернень до відповідача для захисту та відстоювання законних прав та інтересів, постійний обман відповідача вплинули на фізичний стан позивача, призвели до моральних страждань та вимагають додаткових зусиль для організації життя.

Однак, заявляючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 не надав жодних доказів того, що йому така шкода заподіяна відповідачем. Крім того, судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» здійснив позивачу перерахунок заборгованості після звернення останнього до банку та надання відповідних доказів, які підтверджують його мобілізацію. Вказана обставина підтверджується самим позивачем у заяві про відмову від позовних вимог в частині зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості.

Отже, підстави до стягнення з відповідача відшкодування за спричинену моральну шкоду на користь ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, сплачений відповідачем судовий збір за подачу апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 07 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача відмовити.

Стягнути з держави на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, , судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири гривні).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.
Судді: Лівінський С.В.

Яворський М.А.