Справа № 683/2750/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «ВМС», ОСОБА_2, з участю третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог - ОСОБА_3, третіх осіб на стороні відповідачів без самостійних вимог - ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в м. Києві Сибіги Сабріни Еглерівни, про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до фермерського господарства «ВМС», ОСОБА_2 і просить визначити, що частка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у праві спільної сумісної власності на фермерське господарство «ВМС» із статутним капіталом 10000000 грн., становить 1/2 частину.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_7 Вона є його спадкоємицею і у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Вказує, що 17 липня 2000 року ОСОБА_7 заснував фермерське господарство «ВМС». 06 серпня 2005 року він вийшов зі складу засновників (власників) фермерського господарства, уступивши свої права та обов»язки дочці своєї другої дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_8, яка в подальшому уступила свої права власника і засновника фермерського господарства матері ОСОБА_2 Хоч фермерське господарство і було зареєстроване на відповідачку, повноваження засновника і власника цього господарства фактично виконував ОСОБА_7 При цьому, з жовтня 2005 року статутний капітал фермерського господарства було збільшено до 10000000 грн. та створено статутний фонд господарства у розмірі 10000000 грн., який засновник (власник) вносить на банківський рахунок, а цілісний майновий комплекс господарства складався з земельної ділянки, готелю, вантажних транспортних засобів та напівпричепів, іншого майна.

Оскільки на момент створення фермерського господарства й до смерті ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, тому майнові права на фермерське господарство «ВМС», як підприємство із статутним капіталом в розмірі 10000000 грн., відповідно до ст.ст.60,61 СК України є об»єктом права спільної сумісної власності відповідачки та ОСОБА_7 і в частині 1/2 майна, що становить 5000000 грн. статутного капіталу фермерського господарства «ВМС», належать ОСОБА_7 та входять до складу спадщини, що відкрилась після його смерті.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 збільшила заявлені позовні вимоги (Т.1 а.с.156-159) й вказує, що окрім фермерського господарства «ВМС», об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_7 являється також: житловий будинок площею 236,3 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1 земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за тією ж адресою; земельна ділянка площею 0,084 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_3 земельна ділянка площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована по АДРЕСА_1 житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_2

Оскільки вищезазначене нерухоме майно оформлене на відповідачку ОСОБА_2, однак набуто нею в період шлюбу із ОСОБА_7, тому, просить визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на вищезазначене нерухоме майно становить 1/2.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить задоволити позов у повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_1 та третьої особи на стороні позивача ОСОБА_1 - адвокат Ісаєнко О.В. також подав заяву про розгляд справи у його та довірителів відсутності, просить позов задоволити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_10 подав заяву про розгляд справи у відсутності його та відповідачки, в задоволені позову просить відмовити у повному обсязі.

Відповідач фермерське господарство «ВМС», яке належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направило, причини неявки суду не повідомило.

Третя особа на стороні відповідачів - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в м. Києві Сибіга С.Е., яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилась, натомість подала клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Треті особи на стороні відповідачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду не з»явились, причини неявки суду не повідомили.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7 На день своєї смерті ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_4 разом із дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_4

04 лютого 2015 року за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які є дітьми ОСОБА_7, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сибігою С.Е. заведено

спадкову справу №01/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 28 квітня 2015 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 до нотаріуса звернулась також його донька ОСОБА_4, а 15 червня 2015 року - дружина ОСОБА_2

Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №01/2015, заведеної 04 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сибігою С.Е. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є його діти: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також дружина ОСОБА_2, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину.

Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Частинами 1 та 2 ст.71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

При розгляді справ про спадкування питання про частку у спільній сумісній власності подружжя вирішується із врахуванням офіційного тлумачення ч.1 ст.61 СК України, наданого у рішенні Конституційного Суду України у справі №17-рп/2012 від 19 вересня 2012 року. У зазначеному рішенні, яке є обов»язковим до виконання на всій території України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення ч.1 ст.61 СК України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об»єктом їх спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 з 28 серпня 1992 року й по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 28 серпня 1992 року.

17 липня 2000 року ОСОБА_7 заснував фермерське господарство «ВМС», розташоване в с. Киселі Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію суб»єкта підприємницької діяльності - юридичної особи від 17 липня 2000 року (Т.1 а.с.16).

08 жовтня 2005 року ОСОБА_7 уступив свої права та обов»язки засновника і власника фермерського господарства «ВМС» на користь своєї доньки ОСОБА_8 (на даний час ОСОБА_4.). На момент уступки своїх прав та обов»язків на користь ОСОБА_8 (ОСОБА_8.), розмір внеску ОСОБА_7 до статутного або складеного капіталу (статутного фонду) господарства становив 0 грн.

10 січня 2006 року ОСОБА_4, як голова фермерського господарства «ВМС», створила статутний фонд фермерського господарства, до якого передала грошовий вклад в сумі 1 000 000 грн. Станом на 20 грудня 2007 року ОСОБА_4 збільшила розмір статутного фонду господарства до 10 000 000 грн.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами реєстраційної справи №1_677_001001_79 фермерського господарства «ВМС», заведеної 30 вересня 2005 року реєстраційною службою Старокостянтинівського районного управління юстиції (Т.2 а.с. 8-77).

20 грудня 2007 року ОСОБА_4 уступила свої права та обов»язки власника (засновника) фермерського господарства «ВМС» в розмірі 100% статутного фонду на користь ОСОБА_7, що підтверджується договором про передачу прав іншій особі від 20 грудня 2007 року (Т.3 а.с.13), а також заявою ОСОБА_4, адресованою державному реєстратору, посвідченою 20 грудня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу

ОСОБА_11 (Т.2 а.с.94), реєстраційною карткою на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 21 грудня 2007 року (Т.2 а.с.80-81), а також статутом фермерського господарства «ВМС» в новій редакції зі змінами і доповненнями, затвердженого рішенням власника (засновника) №3 від 21 грудня 2007 року (Т.2 а.с.83-92).

Уступаючи на користь ОСОБА_2 свої права та обов»язки власника (засновника) фермерського господарства «ВМС», сторони у п.2 договору про передачу прав іншій особі від 20 грудня 2007 року передбачили, що ОСОБА_4 передає вказані права ОСОБА_2 безкоштовно (дарує).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Оскільки ОСОБА_2 будучи в шлюбі з ОСОБА_7, набула права та обов»язки власника і засновника фермерського господарства «ВМС» безкоштовно, в дар від доньки ОСОБА_4, тому статутний капітал та майно цього господарства не є об»єктом спільної сумісної власності.

Посилання позивачки на те, що ОСОБА_7, вийшовши зі складу засновників (власників) фермерського господарства «ВМС», фактично продовжував виконувати повноваження засновника (власника) цього господарства, не свідчить про набуття ним права на статутний капітал та майно цього підприємства.

27 жовтня 2015 року рішенням загальних зборів засновників фермерського господарства «ВМС» прийнято до складу власників господарства ОСОБА_5 із внеском до статутного капіталу в розмірі 10 000 000 грн. (Т.2 а.с.135).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 липня 2014 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.165-167), на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2010 року - власником житлового будинку №2 «б» по вул. Центральній в с. Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області (Т.1 а.с.168-170), на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 28 липня 1998 року - власником земельної ділянки площею 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, земельних ділянок площею 0,15 га та 0,084 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 кадастрові номера НОМЕР_3 та НОМЕР_6 відповідно (а.с.160-164).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ніхто із спадкоємців ОСОБА_7, в тому числі і ОСОБА_1, не звертались до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно, й у встановленому законом порядку нотаріус не відмовляв їм у видачі такого свідоцтва, а тому суд вважає, що звернення позивачки із даним позовом до суду про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, є передчасним, оскільки можливість позасудового вирішення даного питання сторонами не втрачена.

З огляду на викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до фермерського господарства «ВМС», ОСОБА_2 про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя