РІШЕННЯ

іменем України

06 жовтня 2017 рокуСправа №451/740/17
Провадження № 2/451/394/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

за участі: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року до суду із позовом звернулася ОСОБА_3, відповідно до вимог якого просить визнати за нею право на середню земельну частку (пай) розміром 1,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.08.1995 року. Крім цього просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8354 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,3603 га, та площею 1,4750 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, після смерті ОСОБА_5, яка померла 07.11.2005 року.

В обґрунтування вимог посилається на обставини, що 13.08.1995 року померла, ОСОБА_4, тітка її батька. Після смерті ОСОБА_4, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця батько позивача, ОСОБА_6.

У подальшому 07.11.2005 року померла мати позивача - ОСОБА_5, після смерті якої фактично вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця її батько, ОСОБА_6.

Також 05.11.2016 року помер батько позивачки - ОСОБА_6.

Після смерті спадкодавців, залишилось спадкове майно, зокрема: - земельна ділянка площею 1,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) яка перебуває у колективній власності спілки селян «Колос» с.Оглядів Радехівського району Львівської області, яка належала спадкодавцю, ОСОБА_4, згідно Сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ЛВ №0115666 виданого 27.09.1996 року Радехівською РДА Львівської області, на підставі рішення Радехівської РДА від 25.09.1996 року №501та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за №5381 та земельна ділянка площею 1,8354 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,3603 га, та площею 1,4750 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, і які належали спадкодавцю, ОСОБА_5, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛВ №061254 виданого 16.03.2000 року Радехівською районною радою Львівської області, і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за №8027.

Також позивач зазначає, що фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном спадкодавців та, маючи намір оформити свої права на спадкове майно, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з підстав відсутності у неї належних правовстановлюючих документів, оскільки сам сертифікат на право на земельну частку(пай)видано вже після смерті спадкодавця, а Державний акт на право приватної власності на земельні ділянки втрачено.

Відсутність у позивача правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію її майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повній мірі та надав пояснення аналогічні, викладеним у заяві (а.с.2). Додатково зазначив, що єдиний претендент на спадкову масу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_7, помер у листопаді 2016 року. Окрім цього наголосив, що нотаріус в усній формі відмовляється видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно та, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) видано вже після смерті спадкодавця, а Державний акт на право приватної власності на земельні ділянки втрачено. Позов просить задоволити.

Представник відповідача, надавши суду заяву із визнанням вимог, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.21,25).

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 531 ЦК УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Таким чином, на думку суду, спірні правовідносини щодо спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4, регулюються чинним на той час Цивільним кодексом Української РСР.

У відповідності до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

У відповідності до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.

З матеріалів справи вбачається, що померла 13 серпня 1995 року у с.Монастирок-Оглядівський Радехівського району ОСОБА_4 (а.с.6), була тіткою ОСОБА_6 батька позивача по справі (а.с.2,8,27-29) і, яка має намір успадкувати право на належну померлій земельну частку (пай), визначені у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0115666 (а.с.5).

Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із довідки Оглядівської сільської ради Радехівського району вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 були зареєстровані в одному будинку разом з померлою у с.Монастирок-Оглядівський по вул.Лугова, 26 Радехівського району племінник ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.13).

Також, судом встановлено, що померлій 07.11.2005 року ОСОБА_5 (а.с.11), належали відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛВ №061254 земельні ділянки загальною площею 1,8354 га (а.с.15).

Відповідно до вимог статей 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог статей 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до змісту частин 2, 3 статті 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У графі «Батько» в свідоцтві про народження ОСОБА_8 серії І-ЯК №009041 зазначено ОСОБА_6, а в графі мати ОСОБА_5, і тим самим беззаперечно визначається родинне споріднення позивача із спадкодавцем (а.с.7).

Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ №325265 вбачається, що 06 вересня 1986 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 і ОСОБА_8, та після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Підлісна» (а.с.9).

Із врахуванням наведеного вище та даних, викладених у довідці №311 від 02.03.2017р. Оглядівської сільської ради Радехівського району (а.с.12), судом констатовано, що ОСОБА_5 до дня своєї смерті проживала разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_2. А з довідки №312 від 02.03.2017 року Оглядівської сільської ради вбачається, що на день смерті ОСОБА_6 05.11.2016 року разом з ним проживала та була зареєстрована ОСОБА_2 (а.с.14).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності із нормами ст.25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» від 17.07.97р. №469/97-ВР (із подальшими змінами та доповненнями) та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.94р. №666/94, право на земельну частку (пай), а також і право власності на майновий пай може бути обєктом спадкування.

За твердженням представника позивача, відсутність у ОСОБА_2, яка є єдиним спадкоємцем, належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, зокрема видача сертифікат на право на земельну частку(пай) вже після смерті спадкодавця ОСОБА_4, а також втрата Державного акта на право приватної власності на земельні ділянки, що перебували у власності ОСОБА_5 михайлівни, унеможливлює реалізацію майнових прав заявниці, як спадкоємця за законом, у позасудовому порядку.

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймаються до уваги обставини визнання вимог представником відповідача і така позиція сторони, із врахуванням обставин констатованих судом, жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (ст.174 ЦПК України).

Правова позиція, що прийняття спадкоємцем спадщини, але не оформлення спадкоємцем спадкових прав не позбавляє спадкоємця права на спадщину вбачається у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 та від 08 квітня 2015 року у справі №6-33цс15, висновки якого, в силу приписів ст.360-7 ЦПК України, є обовязковими для суду.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У розумінні вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209-212,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право на середню земельну частку (пай) розміром 1,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, яка померла 13 серпня 1995 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8354 га, що складається із двох земельних ділянок площами 0,3603 га та 1,4750 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_5, яка померла 07 листопада 2005 року.

Стягнути із Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області (с.Оглядів Радехівського району) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с.Монастирок Оглядівський Радехівського району 1280 гривень понесених нею судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_10