Номер провадження 2/754/90/17
Справа №754/1325/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Базік А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Наталія Юріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Олена Ярославівна про визнання недійними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі - продажу

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності за законом від 25.05.2013 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Кулініч Н.Ю. на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7

Позивач як дружина померлого звернулась до приватного нотаріуса Кулініч Н.Ю. з заявою про прийняття спадщини.

В подальшому позивачу стало відомо, що з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, звернулась також ОСОБА_2, яка назвалась дочкою покійного та надала свідоцтво про народження, відповідно якого ОСОБА_7 є її батьком.

Як було встановлено в подальшому позивачем в актовий запис про народження ОСОБА_2 були внесені зміни, а саме - по - батькові відповідача було «ОСОБА_2», змінено на «ОСОБА_2», графу батько змінено та зазначено в ній покійного ОСОБА_7

Підставою для внесення змін до актового запису стало рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 11.09.2007 року у справі № 2 - 65/07 про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження дитини та визнання батьківства.

Звернувшись до зазначеного суду позивач взнала, що цивільна справа за позовом ОСОБА_7 про виключення записів з актового запису про народження дитини та визнання батьківства не розглядалась, рішення не виносилось, відтиск печатки суду не відповідає оригіналу.

25.05.2013 року приватним нотаріусом КМНО Кулініч Н.Ю. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2016 року запис про батьківство ОСОБА_7 щодо ОСОБА_2 анульовано з тих підстав, що Березнівським районним судом Рівненської області рішення про внесення змін в актовий запис про народження не приймалось.

Посилаючись на викладене позивач просить суд позов задовольнити, визнавши свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним.

В ході розгляду справи представник позивача збільшив позовні вимоги та просить суд крім визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійним також визнати недійним договір купівлі - продажу 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 31 - 33).

Визнання недійним договору купівлі - продажу частини квартири обґрунтоване тим, що в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

16.09.2013 року в зазначеній цивільній справі було постановлено ухвалу про накладення арешту на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим 05.04.2016 року зазначена частка квартири була продана ОСОБА_3

Оскільки квартира була продана під час перебування її під обтяженням - арештом, позивач просить суд визнати договір купівлі - продажу недійним.

Представник позивача та третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав з наведених в позовній заяві підстав, просить суд його задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечували, зазначивши, що на час розгляду справи актовий запис про народження їх довірителя в установленому законом порядку не анульовано, а том підстав для задоволення позову не має.

Відповідач у справі - ОСОБА_3 в судові засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином - шляхом розміщення оголошення в пресі у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України (т.2 а.с. 108).

Треті особи у справі - приватні нотаріуси КМНО Кулініч Н.Ю. та Заєць О.Я. в судові засідання не з'явились, про день та час розгляду справ повідомлені належним чином (т. 2 а.с. 90, 101).

Від приватного нотаріуса Заяць О.Я. до суду надійшли заяви про розгляд справи без її участі (т. 2 а.с. 115, 123), нотаріус Кулініч Н.Ю. причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача та дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 (т.1 а.с. 73), після його смерті відкрилась спадщина.

16.11.2012 року дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_1 - позивач у справі подала до приватного нотаріуса КМНО Кулініч Н.Ю. заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті чоловіка (т. 1 а.с. 72).

16.11.2012 року син померлого - ОСОБА_4 подав до приватного нотаріуса КМНО Кулініч Н.Ю. заяву про відмову від спадщини на користь дружини померлого (т. 1 а.с. 82).

12.04.2013 року до приватного нотаріуса КМНО Кулініч Н.Ю. звернулась ОСОБА_2 - відповідач у справі з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її батька - ОСОБА_7 (т.1 а.с. 116).

В підтвердження родинного зв'язку з ОСОБА_7 ОСОБА_2 надала нотаріусу Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 06.12.2011 року (т 1 а.с. 117).

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що батьком зазначеної особи є ОСОБА_10, мати - ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 111 - 112).

При цьому з зазначеного витягу вбачається, що 06.12.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві на підставі рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 11.09.2007 року внесені зміни в актовий запис про народження ОСОБА_2, а саме - по батькові з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», батьком зазначено ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

25 травня 2013 року приватним нотаріусом КМНО Кулініч Н.Ю. видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно якого спадкоємцями майна померлого ОСОБА_7 є його дружина - ОСОБА_1 та дочка - ОСОБА_2(т. 1 а.с. 6).

З відповіді Березнівського районного суду Рівненської області від 05.11.2014 року вбачається, що а провадженні зазначеного суду у 2007 році цивільна справа за позовом про внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_12 та визнання батьківства не перебувала (т.1 а.с. 8 - 9).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09 червня 2016 року задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 липня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_11, ОСОБА_2, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа - приватний нотаріус КМНО Кулініч Н.Ю. про визнання недійсним та анулювання записів акту цивільного стану (т. 2 а.с. 126 - 129).

Зазначеним рішенням скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року та вирішено внести зміни шляхом виключення (анулювання) з актового запису № 234 від 03 квітня 1996 року про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, відомостей про ОСОБА_7 як батька дитини та по - батькові дитини «ОСОБА_2», внесених 06.12.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві на підставі рішення Березніковського районного суду Рівненської області від 11.09.2007 року.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.03.2017 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 09.06.2016 року залишене без змін (т. 2 а.с. 132 - 134).

Анулювання (виключення) з актового запису про народження ОСОБА_2 відомостей про ОСОБА_7 як її батька не може бути підставою для визнання недійним свідоцтва про право на спадщину за законом з наступного.

З відповіді Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 07.06.2017 року вбачається, шо станом на зазначену дату зміни до актового запису на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2016 року не вносилися, рішення щодо вилучення і анулювання свідоцтва про народження не приймалося (т. 2 а.с. 130).

Зазначеним листом також роз'яснено, що свідоцтва про народження, видані на підставі вказаного актового запису, є чинними і такими, що свідчать про факт державної реєстрації.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що актовий запис цивільного стану анулюється на підставі:

1) рішення суду;

2) висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом.

Частина 2 зазначеної норми Закону визначає, що анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання.

Відповідно п. 41. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його складання на підставі рішення суду, а у випадках, передбачених статтею 39 Сімейного кодексу України,- висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва або консульської установи України.

Аналіз викладених норм законодавства надає підстави для висновку про те, що прийняття судом рішення про анулювання актового запису цивільного стану без його виконання уповноваженим державним органом - органом реєстрації актів цивільного стану не тягне за собою втрату чинності такого запису.

Зазначене свідчить про те, що на час розгляду справи та постановлення в ній рішення свідоцтво про народження відповідача ОСОБА_2 та актовий запис про батьківство щодо неї ОСОБА_7 є чинним.

Відповідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки на час розгляду справи та постановлення в ній рішення ОСОБА_2 є особою, яка мала і має право на спадкування після померлого ОСОБА_7 суд підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійним не вбачає.

При цьому інших підстав, встановлених законом, для визнання недійним свідоцтва про право на спадщину позивачем не зазначено.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право нас спадщину недійним є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про визнання недійним договору купівлі - продажу частини квартири АДРЕСА_1 судом встановлено наступне.

11.10.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі - продажу 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 39 ).

Разом з тим, з ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 12.02.2016 року вбачається, що ухвалою суду від 16.09.2013 року накладено арешт на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 250).

Зазначеною ухвалою від 12.02.2016 року арешт з квартири знято.

Таким чином в період часу з 16.09.2013 року по 12.02.2016 року квартира АДРЕСА_1 перебувала під обтяженням.

Частиною 1статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Верховний суд України в постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6 - 2552цс16 висловив правову позицію, відповідно якої зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв'язку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним.

Той факт, що встановлені ухвалою суду про забезпечення позову обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу було відомо.

Представниками відповідача в ході розгляду справи визнаний той факт, що їм було відомо про існування ухвали про забезпечення позову та перебування на час уклдання договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 під арештом.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає вимоги позивача в частині визнання договору купівлі - продажу квартири недійним обґрунтованими та задовольняє її в повному обсязі.

Задовольняючи позов частково суд відповідно вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним судом вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,60,88,174, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 травня 2013 року, виданого на ім'я ОСОБА_2 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Наталією Юріївною на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Визнати недійним договір купівлі - продажу 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 від 11.10.2013 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 551 грн. 21 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя