Провадження №22-ц/784/2166/17
Суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання»

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області

від 04 вересня 2017 року

за позовом

комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И Л А:

09 лютого 2017 року комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне обєднання» (далі КП «ЖЕО») предявило до ОСОБА_4 зазначений позов, який обґрунтувало наступним.

ОСОБА_4 є власницею квартири АДРЕСА_1.

У період з 01 серпня 2014 року по 01 жовтня 2016 року ОСОБА_4 свого обовязку щодо оплати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території не виконувала, внаслідок чого за вищезазначений період утворилась заборгованість в сумі 4179,30 грн.

Посилаючись на зазначене, КП «ЖЕО» просило стягнути з відповідача зазначену заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_4 вказувала, що не укладала з КП «ЖЕО» договору щодо надання вказаних послуг. Крім того, зазначала, що позивачем не надавалися вказані ним послуги у повному обсязі. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні позову КП «ЖЕО».

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 вересня 2017 року в задоволенні позову КП «ЖЕО» відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог КП «ЖЕО», суд першої інстанції виходив з того, що вони не підтверджені належними доказами.

Між тим, з таким висновком суду неможна погодитися, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2002 року рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №189 житловий будинок по бул.Шевченка, 2 м.Южноукраїнська прийнято до комунальної власності територіальної громади м.Южноукраїнська та закріплено за балансоутримувачем житлового фонду КП «ЖЕО» на праві повного господарського відання (а.с.121-122).

З 27 червня 2005 року ОСОБА_4 є власницею квартири №10 по бул. Шевченка, 2 в м. Южноукраїнськ та проживає у ній (а.с.17, 18).

Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 13 липня 2011 р. №217 КП «ЖЕО» визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для багатоквартирних житлових будинків м.Южноукраїнська (а.с.142).

21 липня 2011 року між Южноукраїнською міською радою Миколаївської області та КП «ЖЕО» укладено договір №123 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Южноукраїнськ, відповідно до якого позивач визначений виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.62-63).

Рішеннями виконавчого комітету Южноукраїнскьої міської ради Миколаївської області від 16 травня 2012 р. №138, від 15 серпня 2012 р. №282, від 15 січня 2014 р. №4, від 14 жовтня 2014 р. №237, від 03 грудня 2014 р. №273, від 15 квітня 2015 р. №№74, 75, від 03 червня 2015 р. №106 визначені тарифи для населення на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає КП «ЖЕО», та складові тарифів (а.с.6-13, 120).

Позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою бул.Шевченка, 2 в м.Южноукраїнськ, де мешкає та зареєстрована відповідач, що підтверджується актом приймання-передачі технічної та виконавчої документації будинку від 29.09.2016 р., актами ремонтних робіт за 2015-2016 роки, листами дочірнього підприємства електричних мереж приватного акціонерного товариства «Атомсервіс» від 24.02.2015 р. та від 08.02.2016 р. (а.с.125-139, 152, 154).

Згідно з ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкції та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкції тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Статтею 32 цього ж Закону передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкової території встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Згідно з ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Ст.360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з цією статтею підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори, інші правочини та юридичні факти. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобовязання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобовязання.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Відповідач повинен довести відсутність своєї вини у несплаті комунальних послуг.

Такі висновки викладені у правових позиціях Верховного Суду України при розгляді 27 березня 2013 року справи №6-6ц13 та 20 квітня 2016 року справи №6-2951цс15.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову.

З аналізу наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову КП «ЖЕО».

Надані позивачем докази свідчать, що позивач надавав відповідачу послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а отже відповідач повинна відшкодувати йому вартість цих послуг.

За такого, рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог КП «ЖЕО» у повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що вона не має обовязку сплачувати послуги, виходячи з постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки після ухвалення постанови суду виконкомом було прийнято нові рішення, які зазначені вище, про встановлення тарифів та перелік складових послуги, на підставі яких позивач як виконавець послуги нараховував оплату.

Твердження відповідача про те, що позивач не у повній мірі надавав послугу, що підтверджується актами-претензіями, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки по всіх актах є письмова відмова в задоволенні претензій. Згідно з ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Судового рішення щодо розгляду претензій відповідачем представлено не було.

Отже, на даний час факту ненадання позивачем послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території відповідачем не доведено.

Оскільки рішення суду скасоване, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3360 грн. судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання» задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 серпня 2014 року по 30 вересня 2016 року у сумі 4179 грн.30 коп. та судовий збір у сумі 3360 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку.

Головуючий Судді