Справа № 145/832/17
Провадження №2/145/557/2017
У Х В А Л А

07.06.2017 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити його позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 5000000 грн., шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2, а саме: вбудоване приміщення магазину (зал магазину № 15-1, коридор № 15-2, туалет № 15-3, побутове приміщення № 15-4, приміщення магазину № 15-5, яке знаходиться за адресою: Вінницька обл., Тиврівський р-н., с. Строїнці, вулиця 50-річчя Жовтня, будинок 1, загальна площа: 102,0 кв.м.

Заяву мотивовано тим, що заборгованість відповідача становить значний розмір, на зв'язок він не виходить, а тому є всі підстави вважати, що відповідач, розуміючи неминучість судового стягнення з нього боргу, спробує позбутись наявного у нього майна, щоб в подальшому воно не було реалізоване виконавчою службою для виконання рішення про стягнення з нього заборгованості.

Дослідивши подані матеріали, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 „Про Практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Суд вважає, що заявником доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року N 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову,

ухвалив :

Заяву про забезпечення позову задоволити.

Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (адреса: 23340, Вінницька область, Тиврівський район, село Строїнці, вул. 50 річчя Жовтня, 1/6, паспорт серія АА № 574743, виданий 29.12.1997р., ідентифікаційний код НОМЕР_1), а саме: вбудоване приміщення магазину (зал магазину № 15-1, коридор №15-2, туалет №15-3, побутове приміщення № 15-4, приміщення магазину № 15-5, яке знаходиться за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, с. Строїнці, вулиця 50-річчя Жовтня, будинок 1, загальна площа: 102,0 кв.м).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом пяти днів з дня її отримання.

Ухвала підлягає до негайного виконання в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суддя Ратушняк І. О.