Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, третя особа - державна служба Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів її виплати, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 29 липня 1975 року по 15 вересня 1998 року працювала у відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод» (далі - ВАТ «Содовий завод»). У зв'язку із тим, що з 1997 року ВАТ «Содовий завод» їй заробітну плату не виплачував, рішенням Слов'янського міського суду Донецької області від 29 вересня 1997 року на її користь було стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 1 235 грн 64 коп.

Також позивач вказувала на те, що наказом № 138 від 15 вересня 1998 року її було звільнено з роботи, однак розрахунок з нею ВАТ «Содовий завод» не проведено та рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року з ВАТ «Содовий завод» на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 1 075 грн 07 коп. і компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 18 051 грн 73 коп.

Посилаючись на те, що рішення суду про стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі не виконані, а Господарським судом Донецької області 04 вересня 2003 року прийнято рішення про визнання ВАТ «Содовий завод» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, при цьому можливість виконання прийнятих на її користь судових рішень за повідомленням ліквідатора відсутня через недостатність коштів, які надходять на розрахунковому рахунку підприємства, а враховуючи те, що державний пакет акцій у статутному капіталі ВАТ «Содовий завод» складає 100 % та держава гарантує виконання рішень судів про стягнення коштів і зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державне підприємство, однак протягом тривалого часу державні органи не вжили заходів щодо погашення заборгованості по заробітній платі та виконання рішень судів, ОСОБА_4 на підставі положень ст. 619 ЦК України та ст. 8 Конституції України, просила стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на її користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі заборгованості по заробітній платі у сумі 2 310 грн 71 коп. та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 18 051 грн 73 коп.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 22 серпня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працювала у ВАТ «Содовий завод» з 29 липня 1975 року по 15 вересня 1998 року.

Рішенням Слов'янського міського суду Донецької області від 29 вересня 1997 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі в розмірі 1 235 грн 64 коп.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року з ВАТ «Содовий завод» на користь позивачки з ВАТ «Содовий завод» стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 1 075 грн 07 коп. і компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 18 051 грн 73 коп.

Постановою Господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше.

Згідно абз. 15 ч. 2 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на ліквідатора покладено обов'язок щодо продажу майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої ст. 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливу місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.

За змістом ч. 2 ст. 152 ЦК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій.

За приписами ч. 1 ст. 176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи (ч. 1 ст. 619 ЦК України).

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій встановили, що між сторонами не існувало будь-яких зобов'язань, вони не знаходились у трудових відносинах, а тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки не виникає обов'язку Державної казначейської служби України перед ОСОБА_4щодо виплати сум, належних йому від ВАТ «Содовий завод».

Разом з тим, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що посилання позивача на ст. 619 ЦК України є безпідставним, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватись трудове законодавство, зокрема КзпП України, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватись до трудових правовідносин, оскільки виникає лише у разі порушення зобов'язання, якого між сторонами не існувало.

Отже, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич