Справа № 369/2520/17
Провадження № 2/369/1960/17
09.10.2017 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатов Д.Д.
при секретарі Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -
В березні 2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.
Позивач зазначає, що його батьку ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21 січня 1975 року належала на праві власності 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03 серпня 2006 року 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_2 на праві власності була зареєстрована за ОСОБА_3.
Відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07 грудня 2009 року належить на праві власності 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_2.
З 1956 року і до 1989 року батько позивача проживав АДРЕСА_2.
29 вересня 1989 року батько позивача зареєстрував шлюб з ОСОБА_4. Після реєстрації щлюбу батько був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер .
Восени 2015 року за місцем проживання позивача приїхали родичі ОСОБА_4 і передали позивачу документи, які залишились після смерті батька.
Коли позивач почав розбирати документи, то побачив заповіт. Прочитавши його, стало відомо, що 06 серпня 1996 року його батько склав заповіт, в якому заповідав належну йому 1/3 частину будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 та все майно, яке буде належати йому на день смерті мені, - ОСОБА_1.
На зворотній стороні заповіту є відмітка від 03 січня 2001 року секретаря Петрушківської сільради «Змін та доповнень до даного заповіту по Петрушківській с/Раді не має» , копія заповіту додається.
На день смерті батька діяв Цивільний кодекс в редакції 1963 року, згідно п.1 ч 1.ст.549 цього кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
З дня народження, а саме з 1957 року і по цей час я зареєстрований та проживаю в АДРЕСА_2 і вважаю, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, що підтверджується будинковою книгою та паспортом.
В січні 2016 року позивач звернувся до нотаріуса 12-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Була відкрита спадкова справа. Через деякий час позивач звернувся до нотаріуса з проханням надати запит до «Центру комунального сервісу Святошинського району м. Києва» про надання довідки з останнього місця реєстрації батька.
Нотаріус надав позивачу запит до «Центру комунального сервісу Святошинського району м. Києва» про надання довідки з останнього місця реєстрації батька позивача і коли позивач звернувся з запитом, йому відмовили надати довідку і пояснили, що необхідно надати правовстановлюючі документи на приватний будинок, в якому був зареєстрований батько позивача і тоді він зможе отримати довідку. Позивач пояснив, що йому не відомо, хто в даний час є власником цього будинку.
20 вересня 2016 року позивач отримав постанову державного нотаріуса 12-ї Київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
В постанові нотаріус посилається на відмову видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2, в зв'язку з відсутністю підтвердження місця відкриття спадщини та невідповідністю номеру будинку в договорі дарування, посвідченого виконавчим комітетом Милівської сільської ради 21 січня 1975 року за реєстровим № 16, дублікат якого видано 02 серпня 2006 року та у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03 серпня 2006 року № 11426031 в договорі номер АДРЕСА_2.
НОМЕР_2 жовтня 2016 року позивачу вдалось отримати з «Центру комунального сервісу» довідку про те, що ОСОБА_3 з 19 жовтня 1989 року по день смерті був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_3.
Відповідно до ст.526 ЦК України в редакції 1963 року «Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця - стаття 17 цього Кодексу, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини».
Стосовно зміни нумерації будинку з «НОМЕР_1» на «НОМЕР_2» нотаріус отримав відповіді з виконавчого комітету Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області. В Петрушківській сільській раді інформація на підставі яких документ було змінено нумерацію житлового будинку з «НОМЕР_1» на «НОМЕР_2», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відсутня. З архівного сектору Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області «Що у документах архівного фонду «Дмитрівська сільська рада» рішення про зміну нумерації будинку з № НОМЕР_1 на № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 за 1975-1976 р.р. не виявлено».
17 листопада 1999 року позивач отримав паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 із якого вбачається, що станом на 14 серпня 1974 року він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на місці реєстрації є запис «анульовано» і зроблений інший запис від 14 серпня 1974 року про те, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 і відсутні записи на підставі чого був змінений номер будинку.
В грудні 2016 року позивач звернувся до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» і отримав відповідь про те, що в матеріалах інвентаризаційної справи наявні довідки із господарських книг виконавчого комітету Петрушківської сільської ради від НОМЕР_2.09.1998 року № 123, № 124 про те, що згідно записів господарських книг 1/3 частина житлового будинку № НОМЕР_2 належить ОСОБА_3, 2/3 частини - ОСОБА_5.
Інших документів про зміну нумерації будинку з № НОМЕР_1 на № НОМЕР_2 в матеріалах справи не міститься.
Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_3.
В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просила позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Третя особа Петрушківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання свого представника не направило, подали до суду клопотання про слухання справи у їх відсутність.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав.
Як встановлено, ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21 січня 1975 року належала на праві власності 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1.
В постанові нотаріус посилається на відмову видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2, в зв'язку з відсутністю підтвердження місця відкриття спадщини та невідповідністю номеру будинку в договорі дарування, посвідченого виконавчим комітетом Милівської сільської ради 21 січня 1975 року за реєстровим № 16, дублікат якого видано 02 серпня 2006 року та у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03 серпня 2006 року № 11426031 в договорі номер АДРЕСА_2.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини іще припинилися внаслідок його смерті.
За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
П. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачів, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1220-1223 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 (десяти) днів з дня отримання рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Усатов Д.Д.