Справа № 444/2752/16 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/2546/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовківського районного суд від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Червоноградської місцевої прокуратури, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування за рахунок держави моральної шкоди завданої незаконним рішенням органу державної влади,-

в с т а н о в и л а:

заочним рішенням Жовківського районного суд від 31 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Дане рішення оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є завідомо не правосудне, тому, що не ґрунтується на законності, верховенстві права, вимогах закону, та було прийнято без дотримання Конституції та законів України. Вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Зазначає, що відповідач не надав суду ніяких доказів, які б спростували його позовні вимоги, а тому йому не зрозуміло на якій підставі суд без доказово відмовив у позовних вимогах. Вважає, що суд зобовязаний був застосувати норми Конституції України, як норми прямої дії і враховуючи норми ст. 56 Конституції України задовольнити позов або на підставі ст.8 Конституції України вказати в рішенні, що права позивача не порушувалися і не порушуються. Зазначає, що позивачу гарантоване право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Просить, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути 1 000 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи, не зявились, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України, розглянути справу у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що Червоноградською місцевою прокуратурою позивачу ОСОБА_2 скеровано лист про розгляд його звернення щодо результатів додаткового розгляду матеріалів перевірки про відмову у порушені щодо позивача кримінальної справи та з інших питань.

Як вбачається із вищезгаданого листа, за результатами вивчення Червоноградською місцевою прокуратурою журналів обліку кореспонденції прокуратури Сокальського району за 2014 рік встановлено, що відомості про надходження вказаних у звернені позивача матеріалів в прокуратуру та їх подальшого руху відсутні. Окрім цього копії звернення поданого позивачем скеровано для розгляду по суті в межах компетенції щодо руху та результатів перевірки матеріалів про відмову у порушені проти нього кримінальної справи в Сокальський районний суд та Сокальське ВП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області.(а.с.8)

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що

позивач не надав суду належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, а саме : в чому полягає спричинені йому збитки, якими саме діями чи бездіяльністю відповідача вони спричинені і чим підтверджується протиправність цих дій або бездіяльності відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням винної особи, в чому полягає вина відповідача в спричиненні йому даного виду шкоди, чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або інших втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, чим він обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди та з чого він при цьому виходив. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на недоведеність наявності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду із наступних підстав.

Статтею 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування; їх посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ст.1176 Цивільного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, вказано, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у виді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Для настання відповідальності за ч.1 ст.1176 ЦК України необхідно, щоб вищеперераховані дії правоохоронних органів та суду були незаконними.

Такий же порядок відшкодування шкоди встановлений Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", в т.ч. майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивач не надав ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції доказів відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що відповідачами заподіяно моральну шкоду та не доведено наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача та вину останнього в її заподіянні, тобто факт порушення прав позивача діями відповідача, суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні позову.

Отже, твердження апелянта про незаконність і необґрунтованість рішення суду, та що таке ухвалене з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи внаслідок невиконання норм Конституції, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону.

Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Згідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

заочне рішення Жовківського районного суд від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_3