Єдиний унікальний номер 243/2313/17 Номер провадження 22-ц/775/840/2017
Головуючий в I інстанції Пронін С.Г. Єдиний унікальний номер 243/2313/17
суддя доповідач Новосядла В.М. Номер провадження 22-ц/775/840/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Новосядлої В.М.,

суддів: Мальованого Ю.М., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 3 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа Департамент державної виконавчої служби України про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 3 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа Департамент державної виконавчої служби України, про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Не погодившись із рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов з таких підстав:

- судом першої інстанції не враховано, що згідно положень статті 619 ЦК України, держава в особі Державної казначейської служби України несе субсидіарну відповідальність з відкритим акціонерним товариством «Содовий завод» з виплати на користь позивачки індексації заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на норми Конституції України і міжнародного права, зокрема, статті 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 1 Протоколу №1 до Конвенції та на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції сторони не зявились, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчать направлені телефонограми, зареєстровані в журналі телефонограм апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Позивачка ОСОБА_1 (прізвище змінено на підставі свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії 1-НО № 012842) працювала у відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод» на посаді контролера якості продукції та технічного процесу ВТК і була звільнена 13 жовтня 1997 року.

Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року стягнуто з відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на користь позивачки суму індексації заборгованості по заробітній платі з 1 грудня 1996 року по 17 жовтня 2016 року у розмірі 3 662 гривні 87 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 26 листопада 1996 року по 02 грудня 2016 року у розмірі 18 308 гривень 40 копійок (а.с. 7-9).

Згідно із Довідкою №01-23/17 від 12 січня 2017 року, виданої ліквідатором відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року виконати не можливо, оскільки по причині заборгованості відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» перед кредиторами, в тому числі заборгованості по заробітній платі, в загальній сумі більше 70 мільйонів гривень, була порушена справа про банкрутство. Тому рішення судів в ліквідаційній процедурі по справі про банкрутство можуть бути прийняті до виконання тільки після проведення аукціону з продажу майна, який в даний час готується до проведення продажу майна частинами (лотами) Товарною Біржею «Феміда», уповноваженою проводити торги (а.с. 12).

Згідно з листом Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 18 жовтня 2013 року № К-326-3992 державним виконавцем державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень та всі виконавчі документи про стягнення з відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» заборгованості, яка виникла з трудових правовідносин, були передані арбітражному керуючому. Зведене виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» знищено згідно акту про знищення виконавчих проваджень та інших документів органу ДВС від 04 грудня 2006 року, у відповідності до п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 05 липня 1999 року №470/7, чинної на момент знищення документів (а.с. 10-11).

З листа №11-05-00801 від 24 січня 2013 року Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області вбачається, що станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод» (а.с. 13).

Відповідно до частини 1 статті 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Згідно з матеріалами справи позивачка працювала на підприємстві, яке створено у формі відкритого акціонерного товариства ВАТ «Содовий завод».

Відповідно до положень частини другої статті 152 ЦК України акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать (крім випадків, установлених законом).

Згідно з частиною 3 статті 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

За приписами частини першої статті 176 ЦК України держава, ОСОБА_2 Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що стаття 176 ЦК України закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень частини 3 статті 96 ЦК України.

При цьому держава в особі Державної казначейської служби України згідно до частини 2 статті 152 ЦК України, частини 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» субсидіарної відповідальності по боргах акціонерних товариств, навіть якщо частка держави, як його засновника, складає 100%, не несе.

З наведеного вбачається, що правовідносини, які склалися між відкритим акціонерним товариством «Содовий завод» та Державою України, є правовідносинами засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника.

Крім того, позивачка у трудових відносинах з Державною казначейською службою України не перебувала і відповідно до частини 1 статті 21, частини 1 статті 94 КЗпП України у Державної казначейської служби України відсутній обов'язок виплатити їй заробітну плату.

Таким чином, Державна казначейська служба України не відповідає по боргах відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», які виникли з трудових правовідносин.

Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки держава в особі Державної казначейської служби України є засновником, а не правонаступником відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», що не виконало рішення суду про виплату позивачці середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та суми індексації заборгованості по заробітній платі та відносно якого відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування чи зміни рішення не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про передбачений положеннями статті 619 ЦК України обовязок держави в особі Державної казначейської служби України нести субсидіарну відповідальність разом з відкритим акціонерним товариством «Содовий завод» по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та індексації заборгованості по заробітній платі є необґрунтованими, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватись трудове законодавство, зокрема КЗпП України, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватись до трудових правовідносин, оскільки виникає лише у разі порушення зобов'язання, якого між сторонами не існувало.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на норми Конституції України і міжнародного права, зокрема, статті 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 1 Протоколу №1 до Конвенції, не спростовують висновків суду першої інстанції. Законодавство України, яке регулює спірні правовідносини, цим нормам права не суперечить.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державне підприємство є неспроможними, оскільки цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання (частина 1 статті 1 вказаного Закону України).

Крім того, відповідно до частини 11 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

Керуючись статями 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 3 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: