У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Рівне

Колегія судців судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Шимківа С.С., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_5 про виселення з незавершеного будівництвом будинку,

встановила :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 березня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_5 про виселення з незавершеного будівництвом будинку задоволено.

Виселено ОСОБА_1 з незавершеного будівництвом

житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 без

надання іншого приміщення.

Вирішено питання про судовий збір.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону. Судом не враховано, що він має право на користування спірним будинком, оскільки проживає з дозволу (договір оренди) співвласника будинку.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений однак подав до суду повторне клопотання про відкладення розгляду справи на інший день оскільки він перебуває на лікуванні, проте будь-яких належних та достовірних доказів з цього приводу суду не надав, а тому його неявка визнана судом неповажною.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач порушує право власності позивача на спірний будинок та не має права користуватися вказаним житлом, оскільки проживає у будинку без будь-яких правових підстав.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ст. 1 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317, 319,321 ЦК України).

Згідно з вимогами пункту 2 частини 1 статті З ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

У відповідності до частини 1 статті 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є співвласником будинку АДРЕСА_1 що підтверджується спадковою справою , витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник (співвласник) вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є відповідає змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Оскільки відповідачем порушуються права позивача як співвласника щодо вільного користування та розпорядження належним йому майном та створюються перешкоди для позивача у здійсненні таких прав, то доводи апеляційної скарги є безпідставними та на увагу не заслуговують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: