АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1454/17 Справа № 205/2975/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який є батьком малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом з ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько, вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не піклується про стан її здоров'я, не приділяє уваги навчанню, тим самим ухиляєься від виконання своїх батьківських обов'язків.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3, відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на її користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково та вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також, вказаним рішенням з відповідача в дохід держави в порядку положень ст. 88 ЦПК України було стягнуто судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням в частині відмови щодо позбавлення відповідача батьківських прав, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення в цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача та позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду в оскаржуваній частині - залишенню без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 1998 року по 29 червня 2011 року.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 26 квітня 2005 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Положеннями ст. 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він/вона: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав, суд першої інстанції керувався положеннями Сімейного та Цивільного кодексів України, і виходив із того, що позивачем не було доведено жодної обґрунтованої та об'єктивної правової підстави для позбавлення батьківських прав, а твердження ОСОБА_2, що ОСОБА_3 не здатний виховувати власну дитину є суб'єктивними та передчасними.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення.

В якості основних доводів апеляційної скарги, ОСОБА_2 зазначає про повне ігнорування відповідачем своїх батьківських обов'язків: не навідує доньку, не вітає зі святами, не надає фінансової допомоги, не піклується про її фізичний та духовний стан тощо.

Також, позивач посилається на висновок Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, довідки із загально - освітньої та спортивної шкіл, якими підтверджується відсутність будь-якої участі батька у житті дитини.

Однак, колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта, оскільки все вище перелічене не є підставою для позбавлення батьківських прав в розумінні ст. 164 СК України, а є підставою для проведення відповідними органами нагляду профілактичної та попереджувальної роботи з відповідачем, як батьком дитини.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Що й було зроблено судом першої інстанції в оскаржуваному рішення та з чим суд апеляційної інстанції погоджується.

Окрім цього, слід зауважити, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яка застосовується в якості санкції у випадках, коли здоров'я, фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток дитини піддається небезпеці внаслідок застосування батьками неправомірних способів здійснення батьківських прав, неналежного їхнього поводження тощо.

Апелянтом не було надано ні доказів стосовно того, що подальше спілкування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком суперечить та шкодить інтересам дитини, ні жодних обґрунтованих правових підстав, передбачених чинних законодавством, для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2016 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова