Справа № 146/732/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томашпіль клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора сектору державної реєстрації Томашпільської районної державної адміністрації, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію,-

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з цією позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію житлового будинку, розташованого в с.Велика Русава Томашпільського району Вінницької області по вул.. Комарова, 11, за ОСОБА_5 та ОСОБА_3, здійснену на підставі рішення Томашпільського районного суду від 27 травня 1976 року.

31 жовтня 2017 року в судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора сектору державної реєстрації Томашпільської районної державної адміністрації, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, яку мотивував тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки у позові йдеться не про спір про право між ОСОБА_4 та третіми особами ОСОБА_5 і ОСОБА_3, а оскаржуються дії та рішення державного реєстратора, тобто вирішується публічно-правовий спір, який відповідно до п.1 ст. 3 КАС України, віднесено до справ адміністративної юрисдикції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_1 заперечив проти задоволення заявленого клопотання, попросив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що дана позовна заява містить спір про право, а саме про право власності позивача на житловий будинок розташованого в с.Велика Русава Томашпільського району Вінницької області по вул.. Комарова, 11, а тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання неодноразово не зявляється, про причини неявки суд не повідомляє, в звязку з чим суд за погодженням інших учасників справи на місці ухвалив розглядати справу у відсутності останньої.

Розглянувши клопотання представника третьої особи, заслухавши думку учасників процесу, які зявилися до судового засідання, суд прийшов до наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження в справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст.6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_4 вбачається, що вона звернулася до суду з позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію житлового будинку, розташованого в с.Велика Русава Томашпільського району Вінницької області по вул. Комарова, 11, за ОСОБА_5 та ОСОБА_3, здійснену на підставі рішення Томашпільського районного суду від 27 травня 1976 року.

Відповідно до пункту 4 рішення Конституційного суду України №7-ра/2009 від 16 квітня 2009 року у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вбачається, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

А тому рішення про державну реєстрацію житлового будинку, розташованого в с.Велика Русава Томашпільського району Вінницької області по вул.. Комарова, 11, за ОСОБА_5 та ОСОБА_3, здійснену на підставі рішення Томашпільського районного суду від 27 травня 1976 року є ненормативним актом і реалізоване шляхом отримання останніми права власності на житловий будинок.

За змістом позовної заяви, в даному випадку виникає спір не з приводу владних повноважень органу реєстраційної служби при реалізації управлінських повноважень, а про право власності на житловий будинок. Таким чином, в даному спорі наявний спір про право - право на житловий будинок.

Відповідно до вимог пункту 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ст. 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус.

Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Пункт 1 ст. 3 КАС України роз'яснює: справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на положення ст. 2 КАС України не вважається публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади або органом місцевого самоврядування та фізичною особою, в якому фізична особа звернулася до суду за захистом не публічного, а цивільного права. У такому випадку це спір про цивільне право, незважаючи на те, що у ньому бере участь суб'єкт публічного права.

Також, за розясненнями п.21 Постанови пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», з урахуванням положень статті 1 ЦПК України та статті 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має розглядатися за правилами цивільного судочинства. При цьому суд враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного суду України від 29.03.2015 року в справі № 21-5430а15 та від 14.06.2016 року в справі № 21-41а16.

На підставі викладеного, оскільки відсутні будь-які підстави вважати, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, підстави для закриття провадження в справі відсутні, а клопотання є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 15, 16, 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора сектору державної реєстрації Томашпільської районної державної адміністрації, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_7