Cправа № 127/9358/17
Провадження № 2/127/3527/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 червня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ «Укртелеком» Вінницька філія

Ковальової Н.С.,

представника відповідача ТОВ «Мікроком» Хархун О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Вінницька філія, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікроком» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Вінницька філія, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікроком» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що 17 липня 2006 року між нею та ПАТ «Укртелеком» було укладено договір про надання послуг телефонного зв'язку за № 910083549, відповідно до якого ПАТ «Укртелеком» зобов'язалось здійснити підключення телефонного апарату до місцевої телефонної мережі, забезпечити безперебійну роботу телефонного зв'язку і вживати заходів до усунення пошкоджень відповідно до діючого законодавства.

Так, 29 березня 2016 року з телефону НОМЕР_1 о 09.47 год. ОСОБА_1 подзвонила за номером НОМЕР_2 з приводу роботи прибиральниці в супермаркеті. Спочатку вона почула автовідповідач, але було все не розбірливо, тому вона продовжувала тримати слухавку і чекала відповіді. Через деякий час їй відповіла дівчина, запитала її з приводу роботи, яка зацікавила ОСОБА_1, почала пропонувати зовсім інші вакансії. Позивач їй все пояснювала, що її цікавить лише та вакансія з приводу якої вона дзвонить. Однак, дівчина не зважаючи на це, тягнучи час, далі пропонувала не потрібні вакансії, після чого почала запитувати питання, що не мають значення для роботи, з приводу якої вона цікавиться. В кінці розмови, дівчина сказала позивачу, що їй передзвонять, але ніхто так і не передзвонив. Згодом ОСОБА_1 зателефонували з ПАТ «Укртелеком» та повідомили, що в неї заборгованість більше 500 грн. З отриманої відповіді, позивачу стало відомо, що 343,10 грн. - це є рахунок за дзвінок, який вона здійснила зі стаціонарного телефону НОМЕР_1 за номером НОМЕР_2, це є аудіотекст - послуга, яку надає ТОВ «Мікроком».

26 квітня 2016 року ПАТ «Укртелеком» відключили телекомунікаційні послуги за несплату боргу. В результаті цього, позивач була змушена сплатити борг в сумі 343,10 грн., проте заборгованість вона не визнає. Оскільки позивачу не було відомо про послугу Аудіотекс, її тариф, так як в договорі про це не зазначено, тому на її думку їй завдано матеріальної шкоди на суму 343,10 грн.

Також, в результаті незаконних та неправомірних дій відповідачів змінився її звичайний спосіб життя, з'явились душевні страждання, переживання. Таким чином, їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 2 000 грн.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути солідарно з ПАТ «Укртелеком» (Вінницька філія) та ТОВ «Мікроком» на її користь матеріальну шкоду в розмірі 343,10 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

В судовому засіданні позивача та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також позивач додала, що вона дзвонила від імені своєї сестри ОСОБА_5 для її працевлаштування на роботу прибиральницею. Надавши свій номер мобільного телефону. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представника відповідача ПАТ «Укртелеком» Вінницька філія Ковальова Н.С. позов не визнала, надала заперечення та пояснила, що ТОВ «Мікроком» надає послуги Аудіотекс у взаємодії з ПАТ «Укртелеком» на підставі договору № 80В571-583-583 від 01.07.2014р. Згідно умов договору ПАТ «Укртелеком» бере участь в технологічному процесі надання послуг Аудіотекст, забезпечуючи доступ абонентів телефонної мережі до обладнання ТОВ «Мікроком» через власні АМТС, облік та тарифікацію послуг, а також здійснює виставлення рахунків та збір коштів. Рахунок за послуги Аудіотекс включається до рахунку за послуги міжміського та міжнародного зв'язку. Додала, що інформація про тарифи на послугу Аудіотекст розміщена на офіційному веб-сайті ПАТ «Укртелеком». Також при здійсненні дзвінка на номер інформаційної служби до початку надання послуг, інформація про вартість послуг доводиться до позивача. Разом з тим, позивачем не надано підтвердження оплати заборгованості в сумі 343,10 грн. Представник зазначила, що в липні 2016 року сума нарахувань за послугу Аудіотекс була скасована та на сьогоднішній день позивач користується телекомунікаційними послугами. ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження факту спричинення їй моральної шкоди. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Мікроком» - Хархун О.О. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що ТОВ «Мікроком» є оператором послуг 0-900 та надає послуги абонентам ТМЗК. Дана послуга передбачає, що абонент здійснює дзвінок на інтерактивну службу спілкування з оператором, попереджений 12-ти секундним повідомленням про вартість дзвінка, самостійно контролює тривалість дзвінка та повністю усвідомлює свії дії. Також представник повідомила, що дзвінок було здійснено сестрою позивача ОСОБА_5 з теленфону НОМЕР_1. Таким чином, користувачем послуг є ОСОБА_5, якій була надана послуга в повному обсязі, проте звернулася до суду з даним позовом ОСОБА_1, тому просила відмовити останній в задоволенні її позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «Укртелеком» є самостійним незалежним оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги для задоволення потреб фізичних та юридичних осіб, органів державної влади в послугах зв'язку та має рівні права з іншими операторами, провайдерами телекомунікацій (а.с. 8).

З договору № 80D 571-583-583 «Про надання послуг Аудіотекст» від 01.07.2014 року, укладеного між ПАТ «Укртелеком» та ТОВ «Мікроком», вбачається, що між сторонами було укладено договір про встановлення порядку взаємодії сторін та взаєморозрахунків, як учасників технологічного процесу надання абонентам послуг Аудіотекст (а.с. 29-35). Послуги Аудіотекст - телекомунікаційна послуга - інформаційна, довідкова', замовна, розважальна або інша послуга, в тому числі за кодом послуги 900, що надається операторами телекомунікаційних або операторами, провайдерами з використанням телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій, що надаються абонентам за встановленими тарифами і полягають у забезпеченні абонентам доступу до інформації оператора за визначеним кодом доступу та оплачується, зокрема шляхом списання коштів з особового рахунку абонента, споживачем операторові, до мереж та/або технічних засобів якого підключене кінцеве обладнання абонента.

Пунктом 7.1 вищевказаного договору визначено, що сторони погодились, що розмови тривалістю менше 12 секунд не включаються в обсяг тарифікованих хвилин.

З листа Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 31.01.2017 року № 02-659/101 встановлено, що згідно п. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 № 295, глобальна телекомунікаційна послуга - послуга телефонного зв'язку, до якої всі абоненти телефонної мережі загального користування мають вільний доступ і, яка надається за кодами послуг 700, 800, 900 тощо. Контент-послуга - це інформаційна, довідкова, замовна, розважальна або інша послуга, в тому числі за кодом послуги 900, що надається операторами телекомунікацій або операторами, провайдерами з використанням телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій та оплачується, зокрема шляхом списання коштів з особового рахунка абоненка, споживачем операторові, провайдерові, до мереж та/або технічних засобів, якого підключене кінцеве обладнання абонента. Рішенням НКРЗІ від 03.06.2014 року № 337 код оператора «90» глобальної телекомунікаційної послуги 900 на території України було виділено оператору телекомунікацій ТОВ «МІКРОКОМ» та надано відповідний дозвіл на його використання (а.с. 10-11).

Отже, ТОВ «Мікроком» є оператором послуг 0-900 та відповідно до цього надає доступ абонентам ТМЗК до зазначеної послуги та не надає саму контент-послугу. Дана послуга передбачає, що абонент здійснює дзвінок на інтерактивну службу спілкування з оператором, попереджений 12-ти секундним повідомленням про вартість дзвінка, самостійно контролює тривалість дзвінка та повністю усвідомлює свої дії.

Судом встановлено, що 29 березня 2016 року о 09.46 год. з номеру НОМЕР_1 на номер НОМЕР_2 було здійснено дзвінок, тривалістю 09 хв. 22 сек. (а.с. 60). По телефону позивача, зверталася позивач, назвавшись ОСОБА_5, яка повідомила, що вона телефонує зі свого стаціонарного телефону. Відповідно до умов надання послуг, за зверненням останьої послуга була надана в повному обсязі. Даний факт підтверджується аудіозаписом розмови з номеру НОМЕР_1. Слід зазначити, що ОСОБА_5 зверталася до «Інфо-Центр» щодо отримання інформації про вакансії прибиральниці. Після розмови їй було надісла смс-повідомлення з номером телефону, за яким їй необхідно було подзвонити і записатись на співбесіду (а.с. 61). Дане повідомлення було отримане позивачем того є дня, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 61).

Як вбачається з листа ПАТ «Укртелеком» № 06-Р- 182 від 25.04.2016 року, 29 березня 2016 року з телефону позивача був здійснений дзвінок на телефонний номер НОМЕР_2 на загальну суму 343,10 грн. з ПДВ. За зазначеним номером телефону довідкова служба «Інфо-Центр», після усного заповнення анкети, надається інформаційна послуга. В даному випадку послуга була надано позивачу. Перші 12 секунд розмови є безкоштовними, з 13-ї секунди нарахування здійснюється за кожну хвилину розмови - 37,50 грн. з ПДВ, про що повідомлено в перші секунди з'єднання. Аудіотекст-послуги були надані в повному обсязі, згідно замовлення, тому нарахування є вірними та підлягають оплаті. Станом на 20.04.2016 року сума не оплачених нарахувань за телекомунікаційні послуги становить - 494,77 грн. з ПДВ (а.с. 7).

З повідомлення про оплату рахунку за березень 2016 року судом встановлено, що власнику телефону НОМЕР_1 ОСОБА_1 було нараховано 594,77 грн., з них: щомісячна плата за ТП «Домашній Мінімальний» - 35,14 грн.; міжміські та міжнародні розмови - 1,09 грн.; контент-послуги - 285,92 грн.; інтернет від Укртелеком ТП «Легкий» - 50,00 грн.; ПДВ 20% - 74,43 грн. та аванс на квітень - 102,17 грн. (а.с. 5). Також факт користування Аудіотекс послугою 900 з номеру НОМЕР_1, підтверджено розшифровкою міжміських та міжнародних телефонних розмов за період березень 2016 року (а.с. 6).

Згідно п. 15 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг (затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 № 295), до укладення договору оператор, провайдер зобов'язаний безоплатно надати споживачеві для ознайомлення вичерпну інформацію про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг. Зазначена інформація повинна надаватися споживачеві у доступній формі шляхом розміщення у місцях продажу послуг, пунктах колективного користування, довідково-інформаційних, сервісних службах оператора, провайдера, на його веб-сайті. Крім того, на вимогу споживача може надаватися інша інформація про надання послуг відповідно до законодавства.

Суд зваертає увагу на те, що інформація про тарифи на послугу Аудіотекс розміщена на офіційному веб-сайті ПАТ «Укртелеком» http//ukrtelecom.ua, а також розміщена інформація про порядок отримання такої послуги та телефони для довідок операторів послуг Аудіотексту (а.с. 38-39, 40-41).

Відповідно до підпункту 15 пункту 39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, оператори, провайдери зобов'язані у разі надання контент-послуги:

забезпечити до початку її надання повідомлення споживачів про найменування такої послуги і тариф на її отримання, а також безоплатне надання споживачам можливості підтвердити згоду на отримання зазначеної послуги чи відмовитися від її отримання (тривалість безоплатного повідомлення споживачів становить 12 секунд);

розпочинати надання послуги виключно після повідомлення споживачів про її надання в порядку, встановленому цими Правилами, та наявності їх згоди на отримання послуги;

не пропонувати споживачам послугу, яка вимагає обов'язкову відмову шляхом вчинення або утримання від вчинення певних дій;

інформувати абонента про суму коштів, списану з його особового рахунка безпосередньо після отримання послуги (за наявності технічної можливості відповідних мереж та обладнання).

Представник ТОВ «Мікроком» в судовому засіданні повідомила, що при здійснені дзвінка на номер інформаційної служби до початку надання послуг, інформація про вартість послуги була доведена позивачу, а саме протягом перших 12 секунд було повідомлено: «Компанія «Інфо-центр», варість дзвінка 37,50 грн. за хвилину з ПДВ, для повнолітніх, вам буде виставлений рахунок, якщо ви не положите слухавку зараз» (а.с. 36). Крім того, позивач зазначила, що під час дзвінка на номер НОМЕР_2 спочатку вона почула автовідповідач, але було все не розбірливо, тому вона продовжувала тримати слухавку і чекала відповіді. Таким чином, суд приходить до висновку, що в перші секунди дзвінка ОСОБА_5 було повідомлено про вартість послуги, однак дана інформація була викладена в швидкому темпі, тому остання не змогла повністю зрозуміти про що йде мова. Проте, матеріалами справи підтверджено, що позивач скористалася послугою Аудіотекст, оскільки не поклала слухавку, а продовжила спілкування, тому має сплатити за неї кошти.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про телекомунікації», тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами, провайдерами телекомунікацій самостійно, за винятком випадків, передбачених у частині другій цієї статті.

Суд звертає увагу на те, що тарифи на надання послуг за «кодом послуг 900» не підлягають державному регулюванню та встановлюються операторами, провайдерами телекомунікацій самостійно.

Слід зазначити, що позивач та її представник зазначаєть про те, що позивачем було сплачено вартість Аудіотексу в розмірі 343,10 грн., проте жодних доказів суду про це надано не було. Разом з тим, сума нарахувань за послугу Аудіотекст, що була спожита позивачем в березні 2016 року в розмірі 343,10 грн., була скасована, що підтверджується рахунком за липень 2016 року (а.с. 42).

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Частинами 1, 3 ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що послуга була надано позивачу в повному обсязі, тому підстави відшкодування матеріальної шкоди позивачу відсутні.

Таким чином, вимоги чинного законодавства, що регулюють порядок надання послуг Аудіотекс не були порушені ні ТОВ «Мікроком», ні ПАТ «Укртелеком».

Згідно ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В ч.1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З правової позиції Верховного Суду України від 9 вересня 2015 року, висловленій в постанові № 6-322цс15 вбачається, що у разі, якщо події, які породили цивільне право позивача на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, відбулися після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, то такі позовні вимоги підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167, 1168цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Жодного доказу заподіяння моральної шкоди, протиправних дій відповідачів та їх вини в заподіянні моральної шкоди, суду надано не було.

В позовній заяві ОСОБА_1 лише зазначає, що в результаті неправомірних дій відповідачів, змінився її звичайний спосіб життя, з'явились душевні страждання, переживання , проте будь-яких доказів на підтвердження даних фактів нею надано не було.

З матеріалів наданих до позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається причинного зв'язку між моральною шкодою і протиправними діями відповідачів.

Частиною першою ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст. 60 ЦПК України).

Отже, позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки останньою не було доведено в судовому засіданні факту порушення відповідачами її прав, як споживача.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Вінницька філія, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікроком» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи загального захворювання безстроково (а.с. 4), в результаті чого звільнена від сплати судового збору.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову ОСОБА_1, витрати по сплаті судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1167 ЦК України, ст. 66 Закону України «Про телекомунікації», ст.ст. 1, 5, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Вінницька філія, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікроком» про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: