АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3414/17 Справа № 196/1157/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гудим О. М. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів: Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.,

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на вимоги ст.ст.1217, 1258, 1261-1263, 1270, 1272 ЦК України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, абзаци 21, 22, 26 пункту 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року №24-753/0/1-13, просить визначити додатковий строк, достатній для подання ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після померлої племінниці - ОСОБА_5.(а.с.3-8)

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено (а.с.100-104).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.114-120).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла племінниця позивача - ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Хмільницькому району реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області 08 квітня 2015 року), яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина, до складу якої входила квартира АДРЕСА_1, загальною площею 37,10 м кв., яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 2005 року.

Відповідач ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк спадщину прийняла, подавши 06 лютого 2013 року до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а саме, що вони є двоюрідними сестрами.

26 вересня 2013 року відповідач ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину серії ВТЕ №921066 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 (а.с.13).

Позивач ОСОБА_2 дізналася про смерть своєї племінниці ОСОБА_5 в січні 2015 року з інформації соціальної Інтернет мережі.

08 квітня 2015 року позивач ОСОБА_2 отримала в Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі Вінницької області Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.13).

В липні 2016 року позивач ОСОБА_2 подала до Царичанського районного суду Дніпропетровської області позов до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який ухвалою суду від 21 грудня 2015 року залишено без розгляду за заявою ОСОБА_2

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2016 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а саме те, що вони є рідною тіткою та племінницею (а.с.16, 17).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивачка пропустила вказаний строк не з поважних причин.

Вказані висновки суду зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається із матеріалів справи , ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла племінниця позивача - ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Хмільницькому району реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області 08 квітня 2015 року), яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина, до складу якої входила квартира АДРЕСА_1, загальною площею 37,10 м кв., яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 2005 року.

Позивачка, звернувшись до суду у листопаді 2016 року із вищезазначеними позовними вимогами, посилалася на те, що у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті племінниці, яка померла 16.01.2013 року, вона не звернулася, оскільки тривалий час не спілкувалася з останньою та не мала інформації про її смерть.

У Правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 04 листопада 2015 року при розгляді цивільної справи №6-1486цс15 та яка за ст.360-7 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є обов'язковою для судів, зазначено: " Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні".

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85цч12).

Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Виходячи з вищезазначеного та відсутності у матеріалах справи належних і допустимих доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті племінниці ОСОБА_5, колегія суддів приходиться до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Посилання апелянта на той факт, що відповідачка звертаючись з відповідною заявою до нотконтори та отримуючи свідоцтво про право на спадщину не повідомила про інших спадкоємців померлої, не спростовує обґрунтованих висновків суду щодо відсутності поважних причин у позивачки щодо пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: