Справа № 444/941/17
Провадження № 2/444/579/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

13 листопада 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мартинишин Я. М.,

секретар судового засідання Луців І. І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, третя особа: Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання недійсним та скасування рішення виконкому Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області, про визнання недійсним та скасування дубліката свідоцтва про право власності на будинок, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5П та свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, про визнання недійсною відмови від спадкування, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання недійсним рішення виконкому Сопошинської сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на нерухоме майно .

Свої позовні вимоги, які позивач підтримала в судовому засіданні, мотивує тим, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку, який успадковано її чоловіком ОСОБА_6 в 2005 році після смерті своєї матері ОСОБА_7, померлої 22.03.1993 року. На день смерті ОСОБА_7 господарство відносилося до колгоспного типу двору, головою якого була мати чоловіка-Сенцюк ОСОБА_8, членами двору - позивач та її чоловік ОСОБА_6

02.11.2012 року чоловік позивачки ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке було зареєстровано на його ім»я на день смерті, а саме житловий будинок в с.Сопошин, вул.Шептицького 40, земельні ділянки площею 0,9156 га, успадкована чоловіком після смерті матері ОСОБА_7 та земельна ділянка площею 0.6600 га для ведення товарного сільськогогосподарського виробництва та земельна ділянка приватизована на ім»я чоловіка площею 0.1746 га для обслуговування житлового будинку , господарських будівель.

Про спадкування звернувся ОСОБА_3 і ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою 11.02.2014 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки. (Спадкова справа 570/2013),оскільки їй було розяснено,що вона має відмовитися від спадкування .

Вже після спливу 6-місячного терміну, позивачем 08.11.2013 року подано до нотаріальної контори заяву про те, що позивач відмовляється від спадкування після смерті чоловіка хоч спадщину, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України фактично позивач прийняла так, як проживала з спадкодавцем до дня його смерті.

Оскільки господарство в якому позивач проживає відносилося до колгоспного типу двору, вона звернулася до Сопошинської сільської ради про видачу їй витягу з погосподарської книги по господарству ОСОБА_7 і в якому проживала вона з чоловіком та вважала , що має право на частку як член двору. Відповідно до відомостей погосподарської книги сільської ради підтвердилося, що господарство в якому ми проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 30.06.1990 року відносилося до колгоспного типу двору, головою якого була ОСОБА_7, членами двору позивач з чоловіком - ОСОБА_6 Оскільки господарство відновилося до колгоспного типу то відповідно до діючого на той час законодавства , право на частку в майні двору мали всі які проживали в дворі станом на 30.06.1990 року , в рівних частинах кожен.

Лише на даний позивачу стало відомо, що на ім»я померлої голови двору ОСОБА_7 за рішенням виконкому Сопошинської сільської ради було оформлено право власності в якому зазначено що двір колгоспний.

Отже, після смерті ОСОБА_7 22.03.1993 року спадщина відкривалася лише на належну їй частку в майні двору, яка становила 1/3 частину будинку. Однак Сопошинською сільською радою видано рішення 30.09.2004 року №51 про видачу дублікату свідоцтва , а Червоноградським МБТІ зареєстровано дублікат свідоцтва без визначених раніше реквізитів, зазначених в інвентаризаційній справ БТІ , тобто зазначено, що господарство ОСОБА_7 та не зазначено, що таке відноситься до колгоспного типу двору, як це було зареєстровано в первинному свідоцтві про право власності на майно колгоспного двору 18.04.1989 року за рішенням ОСОБА_4 райвиконкому №195 від 11.01.1989 року.

Про те, що чоловік позивача успадкував будинок після смерті матері на підставі документів, які не відповідають дійсності вона довідалася лише на даний час, коли отримала архівне рішення виконкому Сопошинської сільської ради щодо оформлення дублікату права власності на будинок та відомості про оформлення права власності на ім»я ОСОБА_7 Г,М, в 1989 році.

Позивач почала довідуватися, як так сталося, що навіть вона, як член двору не має права на частку і встановила, що 18.11.2004 року на підставі рішення виконкому Сопошинської сільської ради №51 від 30.09.2004 року на ім»я чоловіка видано дублікат свідоцтва про право власності на будинок в с.Сопошин по вул.Шептицького , 40 (бувша вул.ОСОБА_9) Жовківського району на ім»я ОСОБА_7 в якому не зазначено про тип двору, тобто подано було документи,які не відповідають фактичним обставинам (Спадкова справа №103/2005).Тому очевидно ним успадковано будинок в цілому після смерті ОСОБА_7

Позивач з чоловіком як члени колгоспного типу двору мали також право на 1/3 частки будинку і після його смерті також відкрилася спадщина лише на його частку в майні двору, а не на весь будинок.

Як член двору позивач має право на 1/3 частку майна двору, та право на спадкування половини частки в будинку, яка належала чоловікові, що становить ? від 1/3 і право на спадкування земельних ділянок, які належали померлому. Подана позивачем заява після річного терміну після смерті чоловіка про відмову від спадкування є нікчемною так як така подана під впливом помилки і після спливу передбаченого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку. В даний час вона подала заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка на частку спадкового майна, але їйвідмовлено нотконторою у видачі свідоцтва.

Таким чином позивач вважає що вона з сином ОСОБА_3В, мають право на спадкування після смерті чоловіка належних йому 2/3 частин будинку - ( 1/3 як члена двору а 1/3 яку померлий мав право спадкувати після смерті своєї матері) та мають право на спадкування земельних ділянок в рівних частинах.Просить задоволити позов.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила суд такі задоволити.

Представник позивача позовні вимоги позивача підтримала та надала суду аналогічні пояснення як і в матеріалах даної справи, просила суд позовні вимоги позивача задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо позову заперечив та пояснив, що робить все відповідно до закону.

Відповідач ОСОБА_10 комітет Сопошинської сільської ради в судове засідання не прибули, однак на адресу суду подали письмову заяву, в якій проти позову заперечилита суду повідомили,що виконавчий комітет приймав правомірні рішення відповідно до своїх повноважень та чинного законодавства і прав позивача ОСОБА_1 не порушував. Тому виконком Сопошинської сільської ради просив суд відмовити позивачі у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 державна нотаріальна контора в судове засідання не прибув, однак на запит суду направено належно завірені копії спадкових справ, одночасно просять розгляд справи проводити за відсутності їх представника.

Представник третьої особи Червоноградське МБТІ в судове засідання не прибув , однак просили розгляд справи проводити за відсутності їх представника .Окрім того на адресу суд подали письмові пояснення , про те що будинок №40 по вул.Шептицького в с.Сопошин Жовківського району Львівської області був зареєстрований за колгоспним двором, голова якого ОСОБА_7, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Сопошинської сільської ради 28.04.1989року відповідно до рішення Нестерівського райвиконкому №135 від 27.04.1989 року, про що свідчить запис у реєстрову книгу 28.04.1989року за №118. Дублікат свідоцтва про право власності видано 18.11.2004року відповідно до рішення виконкому Сопошинської сільської ради №51 від 30.09.2004року (копія з реєстрової книги додається). Згідно діючого на той час законодавства члени сімей, які були членами колгоспу, складали колгоспний двір і будинок, в якому жила сім»я колгоспника , вважався колгоспним двором. Саме колгоспному двору належало право власності на будинок, в якому жила ця сім»я. Право власності на цей будинок належало не кожному члену, а саме колгоспному двору в цілому. Головою колгоспного двору призначався голова сім»ї чоловік чи жінка. В сільських радах велись так звані погосподарські книги, в яких записувались будинки (домоволодіння), які належали окремим громадянам або колгоспним і одноосібним дворам.

Дублікат свідоцтва про право власності на будинок № 40 по вул. Шептицького в с.Сопошин Жовківського району Львівської області видавався відповідно до рішення виконкому Сопошинської сільської ради №51 від 30.09.2004 року про видачу дублікату свідоцтва про право власності на ім»я ОСОБА_7 . В даному рішенні не було зазначено про розподіл часток бувшого колгоспного типу двору . У зв»язку з цим, дублікат видано на ім»я ОСОБА_7.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що як вбачається із копіїсвідоцтва про смерть серії 1-СГ № 293891 від 05.11.2012 року, що ОСОБА_6 померла 02.11.2012 року.

З витягу з державного реєстру актів цивільного стану про смерть від 02.03.2017 року вбачається, ОСОБА_7 померла 22.03.1993 року.

З свідоцтва про одруження вбачається, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_11.

З свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 28.04.1989 року вбачається, що будинковолодіння по вул.Галана, 40 в с.Сопошин належить до колгоспного типу двору, головою якого була ОСОБА_7.

Із довідки Сопошинської сільської ради з погосподарської книги вбачається. що членами двору с.Сопошин вул.Галана, 40 є ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_1.

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.11.2004р. дублікат, яке видане на підставі рішення виконкому Сопошинської сільської ради від 30.09.2004 № 51 вбачається, що одноосібним власником житлового будинку по вул.Шептицького, 40 в с.Сопошин є ОСОБА_5.

Тому суд приходить до висновку, що такий дублікат не відповідає оригіналу документа бо в ньому відсутнє посилання на колгоспний двір і те, що ОСОБА_7 є лише головою двору але не одноосібним власником даного будинку.

З вказаних підстав дублікат свідоцтва є недійсним та порушує права позивача, оскільки позбавляє її права власності на частку в колгоспному дворі.

ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7 а саме житловий будинок в с.Сопошин по вул.Шептицького, 40 в цілому, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину від 04.03.2005 року.

Оскільки ОСОБА_7 не мала на час смерті права власності на даний житловий будинок вцілому, а лише на його частку, а саме на 1/3 то згадане свідоцтво є недійсним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане не мала права на спадкування, а також в інших випадка встановлених законом.

Згідно з ст.120 ЦК УРСР(в ред. 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності .

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно ПВС України №13 від 25.12.1992 року № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього члена двору і поширюється на випадки припинення двору з 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав , а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.2008 року»Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» ,право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 належить 1/3 частина вказаного будинковолодіння як члену колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина.

До нотаріальної контори за спадкуванням звернувся відповідач із відповідною заявою на майно, яке було зареєстровано на ім»я ОСОБА_6 на день смерті, а саме житловий будинок в с. Сопошин,вул.Шептицького 40,земельні ділянки площею 0,9156 га, успадкована після смерті матері ОСОБА_7 та земельна ділянка площею 0.6600 га для ведення товарного сільськогогосподарського виробництва та земельна ділянка приватизована на імя чоловіка площею 0.1746 га для обслуговування житлового будинку ,господарських будівель.

ОСОБА_7 ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою 11.02.2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки. (Спадкова справа 570/2013).

З пояснень позивача вбачається, що їй було розяснено, що вона має відмовитися від спадкування . ОСОБА_1 08.11.2013 року подано до нотаріальної контори заяву про те, що вона відмовляється від спадкування після смерті чоловіка хоч спадщину, відповідно до вимог ст.1268 ЦК України вона фактично прийняла спадщину так як проживала з спадкодавцем до дня його смерті.

Відповідно до ст.1272 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України,тобто протягом шестимісячного строку. Однак, така відмова є нікчемною і не породжує правових наслідків.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видані ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою 11.02.2014 року на земельну ділянку площею 0,666 га. та свідоцтво про право на спадщину видані ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою 11.02.2014 року на земельну ділянку площею 0,9156 га є недійсними, оскільки як ОСОБА_3 та і ОСОБА_1 мають право на спадкування після смерті ОСОБА_6, як такі що спадщину прийняли фактично.

Окрім того, ОСОБА_1 подала заяву про відкликання заяви про відмову від спадщини та подала заяву про спадкування після смерті свого чоловіка.

Оскільки скасовано документ на підставі якого виникло право власності на житловий будинок у ОСОБА_6, то вважається що , права власності на житловий будинок належним чином не оформлено, тому суд приходить до переконання слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку № 40 по вул.Шептицького в с.Сопошин в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_6

Будинковолодіння числиться в погосподарських книгах Зашківської сільської ради.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Незважаючи на внесення записів у по господарські книги , більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщинупісля смерті ОСОБА_6М (а.с.33) .

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

Ст.1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, ст. 212-215, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Сопошинської сільської ради № 51 від 30.09.2004 року «Про видачу дублікату свідоцтва про право власності на житловий будинок № 40 по вул. Шептицького в с. Сопошин, Жовківського району Львівської області.

Визнати недійсним та скасувати дублікат свідоцтва про право власності на будинок в с. Сопошин по вул. Шептицького, 40, Жовківського району на імя ОСОБА_7 виданого 18.11.2004 року та зареєстрованого Червоноградським МБТІ 14.12.2004 року за № 8513185.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом виданого 04.03.2005 року на ім'я ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7, померлої 22.03.1993 року, на житловий будинок в с. Сопошин по вул. Шептицького, 40, Жовківського району Львівської області та реєстрацію права власності на будинок в цілому на імя ОСОБА_6 від 15.04.2005 року на підставі свідоцтва про право на спадщину в частині 2/3 частин будинку.

Визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,9156 га та 0,6600 га , цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою 11.02.2014 року на імя ОСОБА_3 та скасувати реєстрацію права власності на його імя в частині 1/2 частини земельних ділянок.

Визнати недійсною відмову ОСОБА_1 від спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_6, померлого 02.11.2012 року за заявою поданою нею до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори 08.11.2013 року після спливу шестимісячного терміну.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_6 на 1/2 частину від належних йому 2/3 частин в будинку № 40 по вул. Шептицького в с. Сопошин, Жовківського району Львівської області з яких 1/3 як члена двору і 1/3, яка належала матері ОСОБА_6 ОСОБА_9 як голові двору.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,9156 га на території Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 6600 га на території Сопошинської сільської ради Жовківськог району Львівської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинку № 40 по вул. Шептицького в с. Сопошин Жовківського району Львівської області як члена бувшого колгоспного типу двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду ,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подаються апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення ,якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Мартинишин Я. М.