Справа № 453/585/17
№ провадження 2/453/407/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2017 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Курницької В.Я.

секретаря судового засідання - Трембач М.М.

за участі:

позивача- ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 - 24.05.2017 року звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок під літ. «А-2» загальною площею 154,9 кв.м., житловою площею 78,3 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_5, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі у справі є його сестрами. Після смерті батька позивача залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок (1972 року побудови) з господарськими будівлями та спорудами, який був побудований спадкодавцем та в якому спадкодавець був зареєстрований і проживав до дня смерті, про що свідчать копії рішення № 186 від 17.06.1971 «Про відведення земельної ділянки піж житлове будівництво ОСОБА_5 в с. Дубина», плану земельної ділянки, договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для індивідуального житлового будівництва, будинкової книги. Однак, здійснивши відповідно до зазначеної документації будівництво житлового будинку, ОСОБА_5 право власності на такий, у визначеному законом порядку не зареєстрував. У відповідності до заповіту, складеного 23.10.2012 року та посвідченого секретарем Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 заповідав своєму синові - ОСОБА_1. Однак, при зверненні до нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, зазначає про те, що відповідачі, котрі є рідними сестрами позивача, на обов'язкову частку та спадкове майно не претендують, про що подали відповідні заяви, посвідчені секретарем Верхньосиньовидненської селищної ради Заревич Р.С. та зареєстровані в реєстрі за №№ 16, 17.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 29.05.2017 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду на 13.06.2017 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, аналогічних викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги визнали, доводи, викладені позивачем в позовній заяві, підтримали.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представника позивача в судовому засіданні, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

На підставі аналізу копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Верхньосиньовидненською селищною радою 25.11.2016 року (а.с.7) судом встановлено що батько позивача - ОСОБА_5, після смерті якого позивач має намір оформити спадщину, помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У відповідності до ст. 1220 ЦК України, днем відкриття спадщини є ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з долученої до справи Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за параметром пошуку «ОСОБА_5» у Спадковому реєстрі міститься інформація про номер заповіту у спадковому реєстрі 60256875, номер в реєстрі нотаріальних дій - 87, його чинність, дату його посвідчення - 23.10.2012 року, місце його посвідчення та місце зберігання - Верхньосиньовидненська селищна рада Сколівського району Львівської області (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом на підставі наявної в матеріалах справи копії заяви про прийняття спадщини від 27.04.2017 року, позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся з відповідною заявою до Сколівської нотаріальної контори ( а.с.10).

Як вбачається з заяв, посвідчених секретарем Верхньосиньовидненської селищної ради Заревич Р.С. та зареєстрованих в реєстрі за №№ 16, 17, відповідачі, які є рідними сестрами позивача, подали до Сколівської нотаріальної контори заяви про відмову від обов'язкової частки та від одержання свідоцтва на цю частку на майно, з чого б вона не складалась, після смерті батька - ОСОБА_5. Відповідно до вказаних заяв відповідачі підтверджують, що не заперечують і в майбутньому не будуть заперечувати проти прийняття спадщини їх братом - ОСОБА_1 (а.с.15, 20).

Детально перевіряючи права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема право на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1, яке є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

Розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом з'ясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась.

Так, з копії технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого на замовлення позивача 24.02.2017 року та довідки Стрийського МБТІ № 557 від 14.03.2017 року (а.с.33-37) вбачається, що вказаний будинок збудований у 1972 році, позначений у технічному паспорті літерою А-2 загальною площею 154,9 кв.м. Господарськими спорудами вказаного домоволодіння є сарай - літера «Б», літня кухня - літера «В», убиральня - літера «Г», навіс - літера «Д», навіс - літера «Е», огорожа - № 1, хвіртка - № 2, ворота - № 3. Житловий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом і відповідна відмітка з вказаного приводу на технічному паспорті відсутня. Те, що будівництво не є самочинним вбачається і з п. 1 довідки Стрийського МБТІ № 557 від 14.03.2017 року.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджують сторони, то орган місцевого самоврядування в особі Верхньосиньовидненської селищної ради зобов'язаний видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Судом також встановлено, що спадкодавець своє право власності в органах БТІ не зареєстрував (не оформив). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів.

Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Сколівської районної ради депутатів трудящих № 186 від 17 червня 1971 року, таким було затверджено рішення Верхньосиньовидненської селищної ради від 30.11.1969 року № 73 про відведення земельної ділянки та надано гр. ОСОБА_5 право на проведення житлового будівництва в с. Дубина (а.с. 32). Крім того, з копії Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, вбачається, що на вказаній земельній ділянці Забудовник - ОСОБА_5 зобов'язувався побудувати житловий будинок згідно зазначених у договорі параметрів, а саме: одноповерховий, житловою площею 90 кв.м., з кількістю кімнат - 4, а також господарський будинок, уборну і зливну яму (а.с. 27-28). Підтвердженням факту будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1, визнання права власності на який є предметом спору, саме спадкодавцем є також долучені до матеріалів справи копія Зведеного оціночного акту по будинковолодінню № 69 від 22.12.1976 року (а.с.29), копія плану земельної ділянки в с. Дубина, відведеної гр. ОСОБА_5 з експлікацією, порівневим (поэтажным) планом будинку по АДРЕСА_1 від 17.11.1976 року (а.с. 30-31).

Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює правомірність забудови земельної ділянки, відповідність вказаної забудови узгодженим параметрам щодо поверховості, площі, кількості кімнат, які у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі наявністю Зведеного оціночного акту по будинковолодінню № 69 від 22.12.1976 року, плану земельної ділянки в с. Дубина, відведеної гр. ОСОБА_5 з експлікацією, порівневого (поэтажного) плану будинку по АДРЕСА_1 від 17.11.1976 року, а також виготовленого на замовлення позивача технічного паспорта на спірне домоволодіння, де відсутня відмітка про самочинне будівництво, повністю підтверджують право спадкодавця - ОСОБА_5 - на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення забудови.

Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, звертався до державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність документів на право власності на нерухоме майно (а.с.25). Після вчинення вказаних дій позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що визнання відповідачами у справі позову є безумовним, відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін, а також не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання позову відповідачами.

Враховуючи те, що позовні вимоги належним чином документально обґрунтовані, посилання позивача перевірені судом та знайшли своє підтвердження, зважаючи на визнання відповідачами позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Судові витрати слід залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 208-209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд-,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок під літ. «А-2» загальною площею 154,9 кв.м., житловою площею 78,3 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_5, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя В.Я. Курницька