АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9669/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Білич І.М.

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю : представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» до ОСОБА_6, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», про стягнення коштів отриманих без достатньої правової підстави та за позовом третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_6, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк», про стягнення коштів отриманих без достатньої правової підстави.

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» до ОСОБА_6, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», про стягнення коштів отриманих без достатньої правової підстави та за позовом третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_6, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк», про стягнення коштів отриманих без достатньої правової підстав було зупинено до розгляду Конституційним Судом України справи №1-26/2016 (2-4/2016) .

Не погоджуючись з ухвалою суду ПАТ „Радикал Банк" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подали апеляційні скарги, де ставили питання про її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовували порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Позивач у поданій скарзі зазначав, що суд першої інстанції зупиняючи провадження у справі грубо порушив конституційні права Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України та прийняв завідомо незаконну та неправосудну ухвалу про зупинення провадження у справі. Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Відтак вважав, що прийняття рішення Конституційним Судом України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо конституційності положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в будь - якому випадку на спірні правовідносини, що виникли під час розгляду по суті справи № 755/17234/16-ц - не вплине.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звертаючись з апеляційною скаргою зазначав, що на час заявлення відповідачем даного клопотання про зупинення провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд повинен був розглянути дану справу по суті, а тому дії відповідача у цій справі направлені на затягування судового процесу та порушення прав ПАТ «Радикал Банк» та Фонду на розгляд справи впродовж розумного строку. Такий висновок відповідає правовій позиції ВСУ викладеній у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-923 цс15.

Представники позивача та третьої особи у судовому засіданні підтримали подані апеляційні скарги.

Представник відповідача не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Третя особа: ПАТ «Банк Кредит Дніпро» будучи належним чином повідомленою про розгляд справи у судове засідання не з'явилася, поважність причин своєї неявки суду не повідомила.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у її відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися до суду, перевіривши матеріали справа та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи звертаючись до суду позивач ставив питання про стягнення із відповідача коштів у розмірі 25 697,29 гривень отриманих без достатньої правової підстави. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звертаючись до ОСОБА_6 з позовом також просив стягнути кошти у розмірі 25 697,29 гривень, як отримані без достатньої правової підстави.

Суд першої інстанції зупиняючи провадження у справі виходив з вимог п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, зазначаючи про те, що Конституційним Судом України відкрито конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності в цілому Конституції України Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». А оскільки у своїй діяльності уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» керується нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то суд вважав, що питання конституційності прийнятого Закону має суттєве значення для правильного та об'єктивного розгляду даної справи.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Ухвалою Конституційного Суду України від 10.02.2016 року відкрито конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-УІ зі змінами.

Пунктом п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009 року роз'яснено, що визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість розгляду.

Обов'язок суду щодо зупинення провадження у справі виникає у разі неможливості розгляду справи до вирішення взаємопов'язаного спору іншим судом в іншій справі. Адже неможливість розгляду справи полягає в тому, що обставини, які підлягають з'ясуванню та мають значення при розгляді конкретної справи, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі, тобто йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Як вбачається предметом спору є стягнення з ОСОБА_6 надміру виплаченого Фондом гарантування відшкодування.

На думку колегії суддів, зупиняючи провадження в даній справі, суд першої інстанції не врахував, що звернення суб'єкта права на конституційне подання стосується повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як органу державної влади. У спірних правовідносинах уповноважена особа Фонду виступає як сторона зобов'язання і у провадженні Конституційного Суду України у справі № 1-26/2016 (№ 2-4/2016) питання, що стосуються підстав, заявлених позивачем вимог, чи умов розгляду даної цивільної справи не вирішуються.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підстави для застосування п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України відсутні. Відтак, ухвала суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року скасувати справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: