Справа № 342/952/17
Провадження № 2/342/650/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 до Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за ОСОБА_1, 20.12.134 р.н. право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Шевченка, 58 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок, розташований по вул. Шевченка, 58 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, належав батькам позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Тишківської сільської ради № 94 від 10.03.2017 року. Проте, згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП "Коломийське МБТІ" № 8006 від 17.03.2017 року, право власності на житлове господарство не було зареєстроване. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою "А", загальною площею 75,7 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., літньої кухні, двох сараїв, стодоли, стайні, двох навісів, гаража, вбиральні та огорожі. Будівництво житлового будинку та господарських будівель здійснено в 1971 році. Інвентаризаційна вартість вказаного житлового господарства становить 143347 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. 31 січня 2003 року ОСОБА_3 склав заповіт на користь доньки позивача - ОСОБА_5. 05 листопада 2006 року батько позивача ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть 1-НМ № 037799 від 06.11.2006 року, актовий запис № 29. На час смерті батька у житловому господарстві були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 і її мама ОСОБА_4. Однак свідоцтво про право на спадщину вони не оформляли. ОСОБА_5 не була зареєстрована зі спадкодавцем на день смерті ОСОБА_3 та не подавала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. 06 березня 2008 року ОСОБА_4 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть 1-НМ № 069396 від 07.03.2008 року, актовий запис № 10. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила. Позивач вирішила впорядкувати документи на будинок та оформити спадщину. Донька позивача - ОСОБА_5 подала нотаріально посвідчену заяву про те, що вона відмовляється від спадщини за заповітом, не прийняла її в установлений законом строк, не зверталася за визначенням їй додаткового строку, не претендує на спадкове майно та не заперечує, щоб майно успадкувала позивач. З метою реалізації своїх спадкових прав, позивач звернулася до Городенківської нотаріальної контори. Проте, приватний нотаріус ОСОБА_6 відмовив їй у видачі документів на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.09.2017 року. Після смерті батьків, позивач фактично вступила в управління спадщиною - користується спадковим майном на власний розсуд, виготовила технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів.

В судове засідання сторони та їхні представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Тишківська сільська рада позовні вимоги визнає, претензій до позивача не має.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно з технічною документацією житлове господарство по вул. Шевченка, 58 в с.Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1971 р., загальною площею 75,7 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., літньої кухні, стайні, стодоли, гаражу, 2 сараїв, 2 навісів, вбиральні, огорожі. Інвентаризаційна вартість становить 143347 грн.

З виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих № 8006 від 17.03.2017 року, встановлено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок та господарські будівлі по вул. Шевченка, 58 в с. Тишківці Городенківського району не зареєстровано.

В силу вимог абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 3 ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженої Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127) передбачено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Як слідує з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).

Згідно технічної документації на житловий будинок, будинок збудовано у 1971 р.

Отже, документом, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом на той час був технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно довідки № 94 від 10.03.2017 року, виданої виконкомом Тишківської сільської ради Городенківського району встановлено, що за господарством по вул. Шевченка, 58 в с. Тишківці закріплено земельну ділянку загальною площею 0,25 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались на підставі записів у по господарських книгах. Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

З довідки № 358 від 05.10.2017 р., виданої виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району слідує, що згідно рішення виконкому сільської ради народних депутатів № 24 від 18.07.1989 р. власноком житлового будинку в с. Тишківці по вул. Шевченка, 58 був - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Судом встановлено, що власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Шевченка, 58 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області являється ОСОБА_3.

Згідно копії заповіту від 31.01.2003 р., посвідченого секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те на що він матиме право за Законом заповів ОСОБА_5, жительці м.Коломия.

ОСОБА_3 помер 05.11.2006 р. у віці 93 років в с.Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 29 від 06.11.2006 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 037799, виданого 06.11.2006 р. виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_5.

Згідно копії заяви ОСОБА_5 від 11.08.2017 року, засвідченої державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 встановлено, що вона є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3, проте спадщину в установлені законом строки ОСОБА_5 не прийняла, за продовженням цього строку до суду звертатися не буде і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на дочку померлого - ОСОБА_1, не має.

Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Копією свідоцтва про народження серії ЯЩ № 087434 від 06.09.1957 року стверджено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4. ОСОБА_9 після укладення шлюбу 14.05.1954 року з ОСОБА_10 змінила прізвище "Грималюк" на "Куніцька", що стверджено копією свідоцтва про одруження серія ЯУ № 146618 від 30.06.1954 року.

ОСОБА_4 померла 06.03.2008 р. у віці 92 років в с.Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 07.03.2008 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 069396, виданого 07.03.2008 р. виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_1 (позивач).

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Про те, що спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3, оскільки на час його смерті була зареєстрована та проживала разом із ним в селі Тишківці по вул. Шевченка, № 58, вели спільне господарство та проводила його поховання, свідчить довідка № 791 від 19.09.2017 року, видана виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_11 № 1634/02-31 від 08.09.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Тишківці вул. Шевченка, 58 Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки не надано правовстановлюючий документ.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить довідка про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні № 47 від 17.01.2017 року, видана Тишківською сільською радою.

Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Шевченка, 58 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Шевченка, 58 в с.Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 317, 328, 392, 1216, 1265 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Шевченка, 58 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.