Провадження номер 2/522/3933/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Приморський районний суд міста Одеса у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пахлеванзаде Аліреза, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ "Зоосфера", про розірвання договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Пахлеванзаде Аліреза, третя особа ТОВ "Зоосфера", про стягнення з відповідача на її користь заборгованості за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 02.04.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог вона послалася на те, що 02 квітня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоосфера", який було посвідчено нотаріально.

Позивач вказує на те, що відповідно до умов вищевказаного договору вона передала у власність відповідача частку у статутному капіталі ТОВ "Зоосфера", що становила 100% статутного капіталу товариства.

Проте, як зазначила позивач, до дня подання позову відповідач не сплатив їй суму, обумовлену договором. З цих підстав вона просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 02.04.2015 р.

За клопотанням позивача ухвалою від 01.02.2017 року судом було витребувано у приватного нотаріуса, який посвідчив договір, належним чином завірену копію нотаріального провадження по оформленню договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 02.04.2015 р. за реєстраційним №268, за яким ОСОБА_1 продала, а Пахлеванзаде Аліреза купив частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоосфера".

В подальшому, представник позивача подав до суду уточнений позов, в якому просив розірвати договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 02.04.2015 р., укладений між сторонами, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за №268, а також скасувати рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоосфера" (), оформлене протоколом №01/15 від 02.04.2015 р.

В судовому засіданні позивач та її представник уточнений позов підтримали, просили його задовольнити, первісний позов просили залишити без розгляду.

Представник відповідача проти задоволення уточненого позову заперечував, надавши письмові заперечення проти позову, проти залишення первісного позову без розгляду не заперечував. Крім того, представником відповідача було заявлено клопотання про закриття провадження в частині вимог про скасування рішення загальних зборів ТОВ Зоосфера з підстав непідвідомчості позову в цій частині загальному суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи товариство повідомлялося судом належним чином, причини неявки суду не повідомило.

Ухвалами суду від 19.10.2017 року первісний позов залишено без розгляду, провадження в частині вимог про скасування рішення загальних зборів ТОВ Зоосфера закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та Пахлеванзаде Аліреза було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоосфера", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за №268 (далі договір купівлі-продажу), відповідно до якого ОСОБА_1 (продавець за договором) передала у власність Пахлеванзаде Аліреза (покупцю), який прийняв у власність частку у статутному капіталі ТОВ "Зоосфера", що складає 1210000,00 гривень та становить 100% статутного капіталу товариства, та сплатив за неї обговорену вказаним договором суму (пункт 1 договору).

Факт підписання вищевказаного договору купівлі-продажу особисто кожною із сторін та його нотаріального посвідчення приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 сторонами визнається і не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивач вказує на те, свої зобов'язання за договором вона виконала у повному обсязі, на підставі договору купівлі-продажу 02.04.2015 року були проведені загальні збори учасників ТОВ "Зоосфера", оформлені протоколом №01/15, згідно якого ОСОБА_1 було виключено зі складу учасників ТОВ "Зоосфера" на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 02.04.2015 р., прийнято до складу учасників товариства Пахлеванзаде Аліреза, затверджено нову редакцію статуту товариства та здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ "Зоосфера" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час розгляду справи судом єдиним учасником ТОВ "Зоосфера" є Пахлеванзаде Аліреза. Ці обставини сторонами також визнаються і не оспорюються, а отже, не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України.

Разом з тим, як стверджує позивач, незважаючи на те, що зазначено у пункті 6 договору, відповідач не сплатив їй обумовлену вищевказаним договором ціну частки, а саме 1210000,00 гривень, що призвело до того, що вона одночасно була позбавлена як грошових коштів, на які розраховувала в обмін на корпоративні права, так і корпоративних прав. Позивач зазначає, що будь-яких перерахунків шляхом безготівкового перерахування коштів відповідач не здійснив, тим самим істотно порушив умови договору, що, на думку позивача та її представника, відповідно до ст.ст.611, 638, 651, 653, 655, 691-692 є підставою для розірвання вказаного договору.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що розрахунок відповідача з позивачкою за договором купівлі-продажу було здійснено відповідачем повністю до підписання договору, що підтверджується заявою позивача від 02.04.2015 року, підпис якої засвідчено нотаріусом, де вказано, що вона отримала від відповідача грошову суму в розмірі 1210000,00 гривень в рахунок продажу частки в статутному капіталі, та у зв'язку з цим не має жодних претензій фінансового чи іншого характеру, в тому числі щодо отриманих грошових коштів, про які зазначено вище.

В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача також зазначив, що відповідно до пункту 6 договору купівлі-продажу позивач шляхом підписання договору також підтвердила повне отримання ціни договору до моменту його підписання. Вказані обставини свідчать про те, що сторони перед укладенням договору купівлі-продажу домовились саме про те, що розрахунок буде здійснено ними готівковими коштами до моменту підписання ними самого договору, що і було ними фактично зроблено.

Судом було досліджено в судовому засіданні заяву ОСОБА_3 від 02.04.2015 р., з тексту якої вбачається, що вона, повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, цією заявою повідомляє всіх зацікавлених осіб про те, що отримала від Пахлеванзаде Аліреза грошову суму в розмірі 1210000,00 гривень в рахунок продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Зоосфера", яка становить 100% статутного капіталу Товариства. Одночасно вона повідомляє, що не має будь-яких претензій фінансового або іншого характеру до ТОВ "Зоосфера" та до Пахлеванзаде Аліреза, в тому числі претензій щодо отриманих грошових коштів, про які зазначено вище.

Справжність підпису ОСОБА_1 на вищевказаній заяві засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 Підпис ОСОБА_1, справжність якого засвідчено, зроблено в присутності нотаріуса.

Позивач у судовому засіданні визнала і не оспорювала той факт, що зазначена вище заява підписана нею власноручно, проте вона пояснила, що підписуючи вказану заяву вважала, що відповідач має здійснити з нею розрахунок пізніше.

Суд критично оцінює зазначені пояснення позивача, оскільки з тексту заяви, що міститься безпосередньо перед її підписом, вбачається, що заява прочитана їй нотаріусом вголос з усним перекладом тексту цієї заяви з української мови на російську, її зміст ОСОБА_1 зрозумілий і відповідає її волі. Окрім того, зміст вищевказаної заяви є конкретним і не допускає можливість неоднакового його тлумачення.

Згідно з ч. 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи цей спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, серед іншого, свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

За змістом ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (в тому числі з договорів та інших правочинів). Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 3 ст.631 ЦК України передбачено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За загальним правилом (частина перша ст.692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, у силу вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивач має довести підстави для розірвання договорів, передбачені ст.651 ЦК України.

Оцінка порушення договору, як істотного, здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Також критерієм істотного порушення закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13.

Метою укладання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 02.04.2015 р.є для покупця (відповідача у справі) - набуття у власність частки у статутному капіталі ТОВ "Зоосфера", що становить 100% статутного капіталу товариства; для продавця (позивача) - отримання продавцем обумовленої вказаним договором суми (ціни продажу частки).

Як вбачається з пункту 6 договору купівлі-продажу, продаж частки в статутному капіталі Товариства за домовленістю сторін вчинено за 1210000,00 гривень (ціна продажу частки). Ціна продажу частки сплачена покупцем продавцю в повному обсязі відповідно до вимог постанови Правління НБУ від 06.06.2013 року №210 Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою. Підписанням цього договору продавець підтверджує повне отримання ціни продажу частки в статутному капіталі Товариства від покупця до моменту підписання договору.

Згідно з пунктом 7 договору купівлі-продажу право власності на частку в статутному капіталі Товариства переходить до покупця з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору. Покупець вважається повноправним учасником Товариства з усіма правами, передбаченими діючим законодавством України, з моменту нотаріального посвідчення цього договору, та після державної реєстрації змін до статуту Товариства або статуту Товариства в новій редакції, згідно з якими покупця включено до числа учасників Товариства.

У пункті 10 договору купівлі-продажу зазначено, що продавець та покупець стверджують та повідомляють всіх зацікавлених осіб про те, що у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються продажу частки в статутному капіталі Товариства, цей договір встановлює дійсні наміри кожної із сторін щодо вчинення цього договору, відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов цього договору, а також про те, що сторони однаково розуміють значення, умови договору та його правові наслідки для кожної із сторін цього договору, будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання договору не матимуть правового значення. Також сторони стверджують, що цей правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі; договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину; ціна продажу, зазначена в пункті 6 цього договору, відповідає їх дійсним намірам; сторони стверджують, що не обмежені в праві укладати правочини, не визнані у встановленому порядку недієздатними повністю або частково, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню ними суті цього договору, вільно володіють українською мовою, що дало їм можливість прочитати та правильно зрозуміти сутність цього договору.

Згідно з пунктом 11 договору купівлі-продажу продавець свідчить, що після укладення цього договору він не буде мати жодних майнових або будь-яких інших претензій, що витікають з цього договору, до Товариства чи покупця.

Перед укладенням договору нотаріусом було роз'яснено сторонам зміст статей 89, 100, 203, 215-220, 225, 228-236, 655-668 ЦК України, ст.ст.82, 86-88 Господарського кодексу України, ст.ст.57-74, 97 Сімейного кодексу України, ст.29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", ст.ст.6, 9, 17 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом", п.п.162.1. ст.162, ст.ст.163, 164, 168, п.170.2. ст.170, ст.ст.171, 173-174, 176, 179, п.16-1 Підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, а також правові наслідки приховування дійсної вартості відчужуваної за цим договором частки у статутному капіталі Товариства, про що зазначено в пункті 16 договору.

Відповідно до пункту 20 договору купівлі-продажу сторони стверджують, що зміст цього договору та зміст зазначених у пункті 16 цього договору статей Цивільного, Сімейного, Господарського, Податкового кодексів України та інших нормативних документів їм зрозумілий, питань, які залишилися б нез'ясованими і незрозумілими для них, немає.

Перед підписом кожної із сторін під текстом договору купівлі-продажу зазначено, що цей договір сторонами прочитано, його зміст їм зрозумілий і підписується кожною із сторін особисто.

Дослідивши умови укладеного сторонами договору купівлі-продажу, суд доходить висновку про те, що умовами зазначеного договору не встановлено право сторони розірвати його в односторонньому порядку.

При цьому, жодним з положень договору не передбачається обов'язок покупця розрахуватися з продавцем після укладення договору. Строків такого розрахунку, порядку його здійснення та платіжних реквізитів продавця договір не містить. Натомість, з положень пунктів 6, 10, 11 договору купівлі-продажу вбачається, що позивач отримала в повному обсязі ціну продажу частки до підписання договору та після його укладення не матиме жодних майнових або будь-яких інших претензій, що витікають з цього договору, до Товариства чи покупця.

Встановлення у пункті 7 договору умови про те, що право власності на частку в статутному капіталі товариства переходить до покупця з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору, а не з моменту оплати ціни продажу частки, також на думку суду свідчить про те, що розрахунок між сторонами було здійснено до підписання договору.

Судом враховується також і та обставина, що після укладення договору купівлі-продажу 02.04.2015 року позивачем, яка була на той час єдиним учасником ТОВ "Зоосфера", були проведені загальні збори учасників ТОВ "Зоосфера", за рішенням яких ОСОБА_1 було виключено зі складу учасників ТОВ "Зоосфера" на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 02.04.2015 р., прийнято до складу учасників товариства Пахлеванзаде Аліреза, затверджено нову редакцію статуту товариства та здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ "Зоосфера" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тобто, з дій позивача, які вона вчинила після укладення договору купівлі-продажу, вбачається її волевиявлення щодо подальшого оформлення переходу права власності на частку в статутному капіталі товариства до відповідача, що, на думку суду, свідчить про відсутність у неї на момент вчинення цих дій претензій до відповідача з приводу проведення розрахунку за придбану ним частку в статутному капіталі товариства.

Позивачем не надано суду жодних доказів її звернень до відповідача з вимогою про сплату ціни договору з дня укладення договору і до дня звернення до суду із позовом, тобто, протягом більш ніж півтора року.

Разом з тим, з наданої представником відповідача заяви ОСОБА_3 від 02.04.2015 р., підписаної в присутності нотаріуса, яка засвідчила справжність її підпису, вбачається, що відповідач, повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, цією заявою повідомляє всіх зацікавлених осіб про те, що отримала від Пахлеванзаде Аліреза грошову суму в розмірі 1210000,00 гривень в рахунок продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Зоосфера", яка становить 100% статутного капіталу Товариства. Одночасно тією ж заявою вона повідомляє, що не має будь-яких претензій фінансового або іншого характеру до ТОВ "Зоосфера" та до Пахлеванзаде Аліреза, в тому числі претензій щодо отриманих грошових коштів, про які зазначено вище.

Доказів, які б спростовували викладене в заяві та тексті договору купівлі-продажу, позивачем не надано.

За таких обставин, враховуючи досліджені судом докази у їх сукупності та взаємозв'язку, у суду відсутні підстави вважати, що позивач не отримала від відповідача ціну продажу частки в статутному капіталі товариства.

Доводи позивача щодо істотного порушення умов, встановлених договором з боку відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки здійснення готівкового розрахунку за договором купівлі-продажу не вплинуло негативно на досягнення сторонами мети договору.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Пахлеванзаде Аліреза, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ "Зоосфера", про розірвання договору купівлі-продажу відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст.294 ЦПК України.

Суддя

08.11.2017