Справа № 486/275/17
Провадження № 2/486/294/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої-судді - ОСОБА_1

секретаря - Зацепіної І.О.

за участю: заявниці - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником ? частини квартири АДРЕСА_1 її донька ОСОБА_3 також є власником ? зазначеної квартири. Її син ОСОБА_5 зареєстрований у їхній квартирі, але з 2013 року він зібрав речі та виїхав з квартири не повідомивши своєї адреси. В звязку з тим, що комунальні служби, які надають послуги по утриманню квартири в своїх розрахунках нараховують реєстрацію відповідача в квартирі, що змушує її сплачувати комунальні платежі за її сина тому просить суд визнати ОСОБА_5 такою особою, що втратив право користування їх квартирою.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні також просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування їхньою квартирою.

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 10 цієї самої статті друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач до суду на розгляд справи не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення у газеті «Рідне Прибужжя» №20 від 18.05.2017 року. Таким чином суд дотримався вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло видане органом приватизації ВП «ЮУ АЕС» ДП НАЕК від 13.10.2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є власниками ? частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.7,36).

Відповідно до довідки про склад сімї від 03.03.2017 року в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7. ОСОБА_8. ОСОБА_9 (а.с..8)

Згідно акту про не проживання від 02.03.2017 року ОСОБА_9 у квартирі №36 в будинку №28 відсутній та зі слів сусідів не проживає (а.с. 9).

Допитані судом свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили факт не проживання відповідача ОСОБА_9 у квартирі позивачки з 2013 року.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач залишив квартиру у 2013 році та з тих пір там не проживає.

Вислухавши позивачку, третю особу, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сімї без поважної причини понад один рік.

Таким чином під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування житловим приміщенням встановлено, що з 2013 року відповідач у квартирі не проживає та його особистих речей у квартирі не має та будь-яких дій направлених на проживання у квартирі не вживав.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки ОСОБА_9 більше трьох років не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується актом про не проживання, показами свідків, тому віна втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою №36 в будинку №28 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1