Провадження № 2/127/4297/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участю секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

27.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання за ним в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що згідно рішення Вінницької міської ради №2096 від 29.11.2001 року дідові позивача ОСОБА_4 надана у власність земельна ділянка, площею 43 кв.м. для будівництва та обслуговування індивідуального гаража по вул. Едельштейна 8а. Разом з тим, дід позивача не отримав державний акт на вказану земельну ділянку. 24.09.2001 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, та на що він за законом мав право заповів батьку позивача ОСОБА_5 ОСОБА_4 помер 06.06.2006 року. Батько позивача ОСОБА_5 також не оформляв право власності на вищевказану земельну ділянку. 07.11.2012 року батько позивача помер та після його смерті відкрилась спадщина, яку позивач прийняв за законом, оскільки був зареєстрований та постійно проживав разом зі спадкодавцем за адресою: м. Вінниця, вул. Едельштейна 8. На звернення позивача до Вінницької міської ради про надання дозволу на завершення приватизації спірної земельної ділянки у наданні такого дозволу було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Реалізовуючи своє право на звернення до суду позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, посилаючись також і на те, що на день смерті його діда ОСОБА_4 батько позивача ОСОБА_5 постійно проживав разом з ним та був зареєстрованим за місцем проживання спадкодавця, а отже прийняв спадщину фактично. В свою чергу позивач станом на час смерті його батька ОСОБА_5 також постійно проживав та був зареєстрованим за місцем проживання спадкодавця ОСОБА_5, а тому також прийняв спадщину після його смерті, враховуючи також і майнове право на завершення приватизації спірної земельної ділянки.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки площею 43 кв.м., наданої у власність його діду ОСОБА_6 згідно рішення Вінницької міської ради №2096 від 29.11.2001 року для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Єрусалимка (Едельштейна), 8а.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на ті ж обставини, що наведені у позові, просили позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні з приводу вирішення позовних вимог поклалась на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ІІ АМ № 421882 від 30.10.1979 року, в якому в графі «батько» зазначено ОСОБА_5 (а.с. 39).

Як встановлено судом, ОСОБА_5 є сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається з копії нотаріально посвідченого заповіту від 24.09.2001 року (а.с. 5).

За життя ОСОБА_4 розпочав процедуру приватизації земельної ділянки по вул. Едельштейна 8а, площею 43 кв.м., для будівництва та обслуговування індивідуального гаража за рахунок земель міської ради, що вбачається з копії рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.11.2001 року № 2096, разом з тим не отримав державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку, а отже не завершив процедуру приватизації у встановленому законом порядку (а.с. 3).

24.09.2001 року ОСОБА_4 склав заповіт, який цього ж для посвідчено нотаріусом, згідно якого все своє майно де б воно не було, і з чого б воно не складалося б, взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своєму сину ОСОБА_5 (а.с 5).

06.06.2006 року ОСОБА_4 помер (а.с. 4). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно та майнові права.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як вбачається з довідки Житлово експлуатаційного обєднання № 7161 від 09.10.2017 року станом на час смерті ОСОБА_4 (06.06.2006 року) разом з ним з 10.09.2003 року був постійно зареєстрованим та фактично проживав його син ОСОБА_5 (а.с. 60).

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно відповіді першої вінницької державної нотаріальної контори від 26.09.2017 року № 2392/01 16, отриманої на запит суду, встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась, разом з тим, враховуючи встановлену судом обставину постійного проживання ОСОБА_5 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 станом на 06.06.2006 року, до ОСОБА_5 батька позивача, в порядку спадкування за заповітом перейшло майнове право на завершення приватизації спірної земельної ділянки (а.с. 29, 60).

Батько позивача ОСОБА_5, як і його батько ОСОБА_4, не завершив процедуру приватизації, оскільки не отримав право установчий документ на спірну земельну ділянку, разом з тим ОСОБА_5 набув майнове право на спірну земельну ділянку (не право власності) в порядку спадкування за заповітом.

Як встановлено судом ОСОБА_5 помер 07.11.2012 року та після його смерті відкрилась спадщина (а.с. 38).

Позивач по справі 19.03.2013 року у встановлені законом строки та порядку звернувся до першої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, внаслідок чого було заведено спадкову справу щодо майна померлого ОСОБА_5 № 258/2013 (а.с. 30 - 59).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач по справі як спадкоємець першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України) отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна після смерті ОСОБА_5, однак не зміг реалізувати своє право на спадкування спірної земельної ділянки, оскільки як ОСОБА_5 так і ОСОБА_4 не завершили процедуру приватизації спірної земельної ділянки (не отримали державний акт на право власності) та таким чином не посвідчили своє право на вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку. Вказані обставини унеможливлюють успадкування позивачем спірної земельної ділянки у встановленому законом нотаріальному порядку, оскільки як у ОСОБА_5 так і у ОСОБА_4 в розумінні закону не виникло право власності на спірну земельну ділянку, так як таке право не посвідчено право установчим документом державним актом на право власності на земельну ділянку.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що майнове право на спірну земельну ділянку в порядку спадкування перейшло спочатку від ОСОБА_4 до ОСОБА_5, а потім від ОСОБА_5 до позивача по справі, останній має право на звернення до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації спірної земельної ділянки.

У п. 3.5. Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з цього приводу наведено наступне: Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Враховуючи наведені вище розяснення та встановлену судом в засіданні обставину переходу майнового права на спірну земельну ділянку від ОСОБА_4 до ОСОБА_5, а в послідуючому від ОСОБА_5 до позивача по справі ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки право позивача на спадкування не визнається відповідачем, а отже підлягає захисту, шляхом визнання за позивачем права на завершення приватизації земельної ділянки площею 43 кв.м., наданої у власність його діду ОСОБА_6 згідно рішення Вінницької міської ради № 2096 від 29.11.2001 року для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Єрусалимка (Едельштейна), 8а.

На підставі викладеного та керуючись, ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/13, ст.ст. 81, 116, 125 ЗК України, ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки площею 43 кв.м., наданої у власність його діду ОСОБА_6 згідно рішення Вінницької міської ради №2096 від 29.11.2001 року для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Єрусалимка (Едельштейна), 8а.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: