Справа № 202/2760/17
Провадження №2/202/1611/2017
10 травня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретарі-Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про скасування арештів,-
У квітні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про скасування арештів.
В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивачі просили суд скасувати арешти та обтяження на нерухоме майно № 13459653, від 26.02.2016 року, на підставі рішення про опис майна №544/10/04-63-23-28 від 16.02.2016 року, та Акту опису майна №6065/10/04-63-23-28 від 23.02.2016 року; Арешт нерухомого майна №9097058 від 28.09.2009 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, б/н, від 28.09.2009 року Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ; Арешт нерухомого майна №9118541 від 05.10.2009 року на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АА851214 від 02.10.2009 року, Відділом примусового виконання рішень Департамента Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України; Арешт нерухомого майна №9118547 від 05.10.2009 року на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АА851214 від 02.10.2009 року, Відділом примусового виконання рішень Департамента Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України; Арешт нерухомого майна №9118551 від 05.10.2009 року на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АА851214 від 02.10.2009 року, Відділом примусового виконання рішень Департамента Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України; Арешт нерухомого майна №9399252 від 29.12.2009 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, В-24№16594660 від 29.12.2009 року Жовтневий відділ ДВС Дніпропетровського МУЮ; Заборона на нерухоме майно№9498083 від 09.02.2010 року згідно ухвали, справа№22ц-5622/2009 від 03.11.2009 року; Арешт нерухомого майна №9985275 від 30.06.2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження В24№18471294 від 02.04.2010 року Жовтневий ВДВС Дніпропетровського МУЮ; Іпотека№9498289 на підстав ухвали, справа№22ц-5622/2009 від 03.11.2009 року;
Позивачі в судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, суду надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Вказаний договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 22.09.2009 року посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 22.09.2009 року за реєстровим №2531. Право власності за ОСОБА_5 зареєстровано на підставі Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, б/н від 08.07.2009 року, та зареєстроване за власником в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 10.08.2009 року за реєстраційним номером - 17681899, номер витягу:23540499 від 10.08.2009 року.
Згідно п.4 договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 22.09.2009 року продаж здійснений за домовленістю сторін, за суму 3 823 986 (три мільйони вісімсот двадцять три тисячі дев'ятсот вісімдесят шість) гривен 00 коп., яка була повністю отримана Відповідачем ОСОБА_4 від позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Сергієвича до підписання цього договору та підтвердили факт повного розрахунку за відчужуване нерухоме майно.
Договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 22.09.2009 року не був зареєстрований за позивачами як власниками в Комунальному підприємстві Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради.
Позивачі в позовній заяві зазначають, що вони отримали Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в якій вказано, що на нерухоме майно накладено обтяження № 13459653, від 26.02.2016 року, на підставі рішення про опис майна №544/10/04-63-23-28 від 16.02.2016 року, та Акту опису майна №6065/10/04-63-23-28 від 23.02.2016 року; Арешт нерухомого майна №9097058 від 28.09.2009 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, б/н, від 28.09.2009 року Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ; Арешт нерухомого майна №9118541 від 05.10.2009 року на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АА851214 від 02.10.2009 року, Відділом примусового виконання рішень Департамента Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України; Арешт нерухомого майна №9118547 від 05.10.2009 року на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АА851214 від 02.10.2009 року, Відділом примусового виконання рішень Департамента Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України; Арешт нерухомого майна №9118551 від 05.10.2009 року на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АА851214 від 02.10.2009 року, Відділом примусового виконання рішень Департамента Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України; Арешт нерухомого майна №9399252 від 29.12.2009 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, В-24№16594660 від 29.12.2009 року Жовтневий відділ ДВС Дніпропетровського МУЮ; Заборона на нерухоме майно№9498083 від 09.02.2010 року згідно ухвали, справа№22ц-5622/2009 від 03.11.2009 року; Арешт нерухомого майна №9985275 від 30.06.2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження В24№18471294 від 02.04.2010 року Жовтневий ВДВС Дніпропетровського МУЮ; Іпотека№9498289 на підстав ухвали, справа№22ц-5622/2009 від 03.11.2009 року;
Судом було встановлено, що позивачами були виконанні умови договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 22.09.2009 року в повному обсязі, але зареєстровані у реєстрі обтяження та арешти порушують права позивачів та позбавляє можливості користуватись та розпоряджатись нерухомим майном, право власності на яке набуте позивачами на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 22.09.2009 року, тому суд вважає що порушено право позивачів та підлягає захисту з наступних підстав:
Відповідно до п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.
Частина 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
З урахуванням викладеного та враховуючи те, що на даний час позивач, як власник, не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне їй майно, тому його право підлягає захисту.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За частиною першою ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому,положення ст. 12 ЦК України передбачають, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 16 ЦК України, визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема є визнання права та визнання правочину недійсним.
Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.
Відповідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію конвенції захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7, та 11 до конвенції» від 17 липня 1997 року закріплено принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності.
Згідно із ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачі по справі є добросовісними набувачами, однак вищезазначені арешти порушують їхні права щодо вільного володіння, користування та розпорядження цим майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 60 ЦПК України, п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», ч.1, ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст.ст.12,15,16,316,319,321, 328, 392, ч. 2, 548 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про скасування арештів - задовольнити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз