Справа № 463/4279/15 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/1218/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Левика Я.А.,

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ «Ідея Банк» - Качор С.Б. на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2016 року в задоволенні позову - відмовлено за безпідставністю. Після набрання рішенням законної сили заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2015 року - скасовано.

Дане рішення оскаржив представник ПАТ «Ідея Банк» - Качор С.Б. подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що не погоджується із висновками суду, і вважає їх такими, які не ґрунтуються на вимогах закону, і суперечать встановленим судом обставинам, а оскаржуване рішення є таким, яке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що враховуючи наявність простроченої заборгованості відповідача-1, ПАТ «Ідея Банк» скористалося своїм правом на дострокове повернення кредиту, пред'явивши відповідну позову вимогу. Звертає увагу, що в жодному пункті Кредитного договору, які і чинним законодавством не передбачено, що банк має право на звернення до суду виключно після пред'явлення кредитодавцем вимоги позичальника про дострокове повернення кредиту та отримання позичальником такої вимоги. Окрім того апелянт не погоджується із покликанням районного суду, що відповідач не міг виконати свій обов'язок перед позивачем по сплаті заборгованості за кредитним договором, оскільки передбачених законом доказів про існування форс-мажорних обставин, які є (були) перешкодою для виконання кредитних зобов'язань відповідачем-1, у матеріалах справи відсутні.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Ідея банк» задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, відповідно до матеріалів справи належно повідомлена (а.с. 152, 155-156) клопотань про відкладення розгляду справи не подала, тому розгляд справи згідно із приписами ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 7.02.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №910.26372, згідно якого ОСОБА_4 було надано кредитні кошти в сумі 197280 грн. з визначенням строку користування коштами у відповідності до графіку на купівлю автомобіля НОМЕР_1 (а.с.30-33).

За користування кредитом позичальник сплачує процентну ставку в розмірі 0,0010 %. Позичальник зобов`язується сплатити (одноразово) комісію за видачу кредиту в розмірі 199,00 грн., що сплачується в день укладення договору. За обслуговування кредитної заборгованості, позичальник сплачує щомісячну комісію згідно тарифів банку, починаючи з 13 місяця кредитування. Станом на день укладення договору комісія становить 1,29% від початкової суми кредиту.

Параграфом 7 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний протягом дії договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів щомісячно в терміни та у сумах, визначених у Графіку щомісячних платежів, що є додатком №1 до договору.

Згідно з Графіком щомісячних платежів, датою внесення позичальником чергового платежу визначено 17 число кожного місяця (а.с.26-27).

Згідно з п.6 параграфу 10 кредитного договору будь-які повідомлення здійснені банком за цим договором повинні бути складені в письмовій формі. Такі повідомлення здійснюються банком, направляються листом за адресою позичальника, вказаною договорі або на іншу адресу вказану позичальником. Вислана таким чином кореспонденція вважається доставленою належним чином.

Проте, в матеріалах відсутні відомості щодо повідомлення банком у будь який спосіб ОСОБА_4 про про невиконання останнім умов кредитного договору.

Згідно з договором застави транспортного засобу від 04.03.2014 року виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечене заставою транспортного засобу, для купівлі якого надавався кредит.(а.с.28-29)

11.02.2015 року для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно з яким поручитель зобов`язалась солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором в межах 50 грн. (а.с.13).

Крім того, судом першої інстанції встановлено що до жовтня 2014 року позичальник ОСОБА_4 в повному обсязі виконував покладені на нього за кредитним договором зобов'язання, по сплаті тіла кредиту та процентів за користуванням ним, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника (а.с.35). Останній платіж на виконання умов кредитного договору був внесений позичальником 22.10.2014 року.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що у справі відсутні докази , які б доводили, що ОСОБА_6 з жовтня 2014 року не виконує обов`язку щодо погашення заборгованості за кредитним договором внаслідок випадку або непереборної сили та що передбачених доказів про існування форс-мажорних обставин, які є (були) перешкодою для виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_4., у матеріалах справи відсутні, колегія суддів не бере до уваги з наступних підстав.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України № 466 від 6 серпня 2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій», у зв'язку із запровадженням з 24 серпня 2014 року на території Донецької та Луганської областей надзвичайного режиму роботи банківської системи, банками України було призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Небанківськими установами та національним оператором поштового зв'язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасникам, було призупинено операції з приймання/виплати переказу коштів з/на території, які не контролюються українською владою.

Постановою Правління Національного Банку України № 435 від 22 липня 2014 року затверджено Інструкцію щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі.

Відповідно до ст.. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що у зв'язку з припиненням банками України здійснення усіх видів фінансових операцій у населеному пункті, де зареєстрований відповідач ОСОБА_4 (АДРЕСА_1), який не контролюється українською владою, останній не міг виконати свій обов'язок перед позивачем по сплаті заборгованості за кредитним договором, не міг сплачувати кредитні кошти та відсотки за користування кредитними коштами з незалежних від його волі причин, а тому відповідач не є таким, що допустив порушення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Такий висновок суду узгоджується з нормами статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод), яка гарантує права на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, що належить до територій, які не контролюються українською владою.

Згідно з ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку законом місцем її перебування.

Останнім відомим місцем проживання відповідача по справі ОСОБА_4 є АДРЕСА_1, на території, що віднесена до юрисдикції Совєтського районного суду м.Макіївки (а.с.1)

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2014 року №2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» відповідно до ч.1 статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам (вх. № 913/0/1-14 від 29 серпня 2014 року, вх. № 10027/0/30-14 від 1 вересня 2014 року), визначено територіальну підсудність цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, підсудних місцевим загальним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам, апеляційним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції.

Згідно вказаного розпорядження територіальна підсудність справ, які підлягають розгляду в Совєтському районному суді м. Макіївки змінена та визначена Краматорському міському суду Донецької області.

Позивач звернувся з позовом до Личаківського районного суду м.Львова - за місцем проживання поручителя ОСОБА_5, відповідальність якої передбачена у межах 50 грн. До відповідача ОСОБА_4 позивач звернувся з вимогами про вилучення заставленого транспортного засобу та звернення стягнення на предмет застави в межах 189010, 1 грн.

З вищезазначеного випливає, що ОСОБА_4 не є належно повідомленим про судові засідання, не отримує судових повісток, а виклик через оголошення в пресі, яка не розповсюджується на території окремих районів Донецької і Луганської областей, не може вважатись належним повідомленням про розгляд справи, оскільки це суперечить і вимогам процесуального закону.

Відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» УДППЗ «Укрпошта» з 27 листопада 2014 року припинено приймання поштових відправлень на територію Донецької області. До таких населених пунктів віднесено і м.Макіївку Донецької області.

З огляду на зазначені обставини та принципи права на справедливий судовий розгляд, закріплений у ст.6 Європейської конвенції з прав людини, відсутні підстави для задоволення позову Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави за недоведеністю вимог та порушення прав відповідача на справедливий суд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Ідея Банк» - Качор С.Б. - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді