РІШЕННЯ

іменем України

09 червня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Єрмоленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

02.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з наступними вимогами: визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом після померлого 01 лютого 2016 року чоловіка ОСОБА_3, на земельну ділянку, розташовану на території Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,4883 га, з яких: 4,7757 га - ріллі, кадастровий номер :01:000:0027; 0,4098 га - сіножатей, кадастровий номер :01:000:0093; 0,3028 га - пасовищ, кадастровий номер :01:000:0106.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що земельна ділянка, яка розташована на території Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,4883 га, з яких: 4,7757 га - ріллі, кадастровий номер :01:000:0027; 0,4098 га - сіножатей, кадастровий номер :01:000:0093; 0,3028 га - пасовищ, кадастровий номер :01:000:0106, належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ХР-133769, виданого Зміївською районною державною адміністрацією 19 квітня 2004 року згідно розпорядження Зміївської районної державної адміністрації від 02.10.2003 року №485, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №76.

ОСОБА_4 померла 22.03.2007 року. Спадщину після її смерті прийняв її син ОСОБА_3, оскільки постійно проживав зі спадкодавицею на день її смерті. Разом з ОСОБА_4 також проживала ОСОБА_5, яка померла 02.06.2007 року. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв ОСОБА_3, оскільки постійно проживав зі спадкодавицею на день її смерті. Ці обставини встановлені судом відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 17.09.2012 року, справа №2034/9013/2012.

Зазначеним рішенням суду був встановлений факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру №2, розташовану за адресою: сел. Васищево Харківського району Харківської області, 1-го Травня в'їзд, 16, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 02.06.2007 року, а також за ОСОБА_3 визнано право власності на прості іменні акції в кількості 522 штук ВАТ "Харківський м'ясо комбінат", в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 22.03.2007 року.

Її (позивачки) чоловік ОСОБА_3 помер 01.02.2016 року. Після смерті свого чоловіка вона спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Їхня дочка, відповідач по справі, ОСОБА_2, яка також є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину після батька не прийняла та не претендує на неї.

В нотаріальній конторі нею (позивачкою) було частково оформлені спадкові права і було отримано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: в'їзд 1-го Травня, б. 3, сел. Васищеве Харківського району Харківської області, який належав спадкодавцю ОСОБА_3

Оскільки за життя ОСОБА_3 не отримав державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку та не зареєстрував право власності на землю, в нотаріальній конторі вона не може оформити спадщину на зазначену земельну ділянку та отримати відповідне свідоцтво.

Спірна земельна ділянка фактично на день смерті ОСОБА_3 належала йому на праві власності в порядку спадкування, відповідно до ст. 1218 ЦК України (в редакції 2003 року) ця земельна ділянка входить до складу спадщини. Однак, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника, у зв'язку із чим на підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України зупиняється його правоздатність, тому після смерті особи вже не може бути визнано за нею будь-яке право, в тому числі і право власності.

Отже до складу спадкового майна входить земельна ділянка, то вона має право претендувати на неї в порядку спадкування за законом, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

Наведені обставини змусили її звернутися до суду.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про проведення судового засідання за її відсутністю, наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про визнання позову.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідністю з ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Спірною є земельна ділянка площею 5,4883 га, розташована на території Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області.

Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.04.2004 року, серії ХР №133769, виданого на підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 02.10.2003 року №485, ОСОБА_4 належала земельна ділянка, площею 5,4883 га, розташована на території Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з яких: 4,7757 га - ріллі, кадастровий номер :01:000:0027; 0,4098 га - сіножатей, кадастровий номер :01:000:0093; 0,3028 га - пасовищ, кадастровий номер :01:000:0106. Вартість земельної ділянки станом на 21.12.2016 року складає 276170 грн. (а. с. 6, 23-39).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17.09.2012 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3: Встановлено факт того, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 Встановлено факт, що с1відоцтво про право власності на житло від 20 квітня 1995 року належить ОСОБА_4. Встановлено факт, що сертифікат простих іменних акцій першої емісії в кількості 522 штук ВАТ "Харківський м'ясокомбінат" від 21 травня 1998 року належить матері позивача ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру № 2, розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Васищево, 1-го Травня в'їзд, б. 16, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, яка померла 02 червня 2007 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на прості іменні акції в кількості 522 штук ВАТ «Харківський м'ясокомбінат», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 22 березня 2007 року. (а. с. 7-8).

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після померлої 22.03.2007 року ОСОБА_4 був її син ОСОБА_3

З копії свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Васищевської селищної ради Харківського району Харківської області 03.02.2016 року (серія І-ВЛ №533675) вбачається, що ОСОБА_3 помер 01.02.2016 року. (а. с. 15).

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, зареєстрований 31.10.1987 року Васищевською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №42 (ІІІ-ВЛ №317460 від 31.10.1987 року). (а. с. 18).

ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_3) Ю.Ю. є дочкою позивачки ОСОБА_1 та її померлого 01.02.2016 року чоловіка ОСОБА_3, що підтверджується даними її копії свідоцтва про народження (V-ВЛ №290667 від 27.07.1990 року), виданого Васищевською селищною радою Харківського району Харківської області, та свідоцтва про шлюб (серії 1-ВЛ №145160 від 04.09.2010 року, зареєстрований 04.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис 116. (а. с. 19, 20).

01.11.2016 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого чоловіка ОСОБА_3 Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, 1-го Травня в'їзд, б. 3. Державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на успадковане нерухоме майно підтверджується даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.11.2016 року. (а. с. 21, 22).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позивачкою ОСОБА_1 надано докази дого, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після померлого 01.02.2016 року чоловіка ОСОБА_3, що прийняла спадщину у встановленому ст. 1268 ЦК України порядку, отримала свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно у виді житлового будинку з господарськими будівлями.

Зазначені обставини не оспорювалися і відповідачкою ОСОБА_2, яка подала заяву про визнання позову.

Водночас, позивачка ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку, оскільки успадкувавши її після померлої 22.03.2007 року матері ОСОБА_4, чоловік позивачки ОСОБА_3 за життя не отримав правовстановлюючий документ на успадковану земельну ділянку, тому право власності позивачки на успадковану земельну ділянку підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку.

За таких обставин, оскільки наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява ОСОБА_1 про визнання за нею у порядку спадкування права на земельну ділянку є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Враховуючи характер спірних правовідносин, відсутні підстави для відшкодування понесених позивачкою витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, ч. 4 ст. 174, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, у порядку спадкування за законом після померлого 01 лютого 2016 року чоловіка ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку, розташовану на території Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,4883 га, з яких: 4,7757 га - ріллі, кадастровий номер :01:000:0027; 0,4098 га - сіножатей, кадастровий номер :01:000:0093; 0,3028 га - пасовище, кадастровий номер :01:000:0106.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: