Справа №: 398/4509/15-ц
провадження №: 2/398/61/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" червня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

за участю: секретаря Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за період навчання ,

В С Т А Н О В И В :

Національна академія внутрішніх справ звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов'язаних із утриманням у навчальному закладі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 31 липня 2009 року №568 ОСОБА_1 з 01 вересня 2009 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ.

29 вересня 2009 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, УМВС України у Кіровоградській області та відповідачем укладено договір № 09-314 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. Відповідно до даного договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати пов'язанні з утриманням у навчальному закладі.

У період навчання з 01 вересня 2009 року по 14 червня 2013 року відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг.

Наказом НАВС від 14.06.2013 року №602 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю "Правознавство" та видано диплом бакалавра.

Наказом ГУ МВС в м.Києві від 22.01.2014 року №34 о/с ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС - за власним бажанням (до спливу 3-х річного терміну перебування на службі по закінченню навчання).

Посилаючись на ст.56 Закону України «Про освіту», який діяв на момент виникнення правовідносин, ч.2 Указу Президента України від 23.01.1996 № 77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», відповідно до пунктів 2.1.2., 3.2, 4.1, 4.2 Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України вказують, що укладений з відповідачем договір № 09-314 від 29.09.2009 зобов'язує його у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення 3-х річного терміну перебування на службі за підставами п.2.3.6 цього договору відшкодувати витрати за період навчання та передбачає підстави, за наявності яких відповідач зобов'язаний відшкодувати затрати на навчання (з урахуванням додаткового договору від 27.07.2012 року).

Посилаючись на те, що в порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнився з органів внутрішніх справ до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання, Національна академія внутрішніх справ просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі у сумі 32680,70 грн.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, де вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнає, надав до суду письмово викладені заперечення, де вказав, що стороною договору є Управління МВС України в Кіровоградській області, при цьому його було розподілено до Оболонського районного управління ГУ МВС України в місті Києві, що не відповідає умовам підписаного договору. Згідно п.7.1 договору заміна замовника на інший підрозділ може відбуватися за погодженням з замовником шляхом укладення додаткового договору про заміну замовника. Але такого договору не укладалось, а згідно ст.526 ЦПК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином. Також п.7.7 договору передбачено, що невід'ємною частиною договору є дозвіл батьків на укладення неповнолітньою особою договору. На момент укладення договору він був неповнолітнім, але такого дозволу не надано. У статуті НАВС вказано, що фінансування академії здійснюється з джерел МВС, а тому академія не є належним позивачем. Крім того позивачем не виконано вимоги п.2.1.6 договору про розмір фактичних витрат, що є істотним порушенням договору.

Дослідивши матеріали справи, суд відповідно до ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з положеннями ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 31 липня 2009 року № 568 ОСОБА_1 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Правознавство» 01 вересня 2009 року (а.с.8).

29 вересня 2009 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України у Кіровоградській області та ОСОБА_1 було укладено договір №09-314 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх, умовами якого передбачено обов'язок відповідача після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою на яку призначена замовником і відпрацювати не менше трьох років, а у випадку відрахування із навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановлення трирічного строку перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком ( п.2.3.5, 2.3.6 договору).

Крім того, умовами договору п. 2.1.3 договору передбачено, забезпечення особи харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України.

Таким чином, позивачем, як розпорядником бюджетних коштів, витрачались бюджетні кошти на утримання відповідача.

У разі дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахуванням особи з КНУВС та звільнення з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність, за порушення дисципліни; а також відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, відшкодовують витрати на підготовку, при цьому відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (пункти 3.1, 3.2, 4.1, 4.4Договору) (а.с.9-10).

Розпорядженням КМУ України від 27 серпня 2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ.

27 липня 2012 року між відповідачем та Національною академією внутрішніх справ в особі ректора Коваленка В.В., Головним управлінням МВС України в Кіровоградській області та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір №1 до Договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, відповідно до умов якого, у назві договору і далі по тексту назву виконавця "Київський національний університет внутрішніх справ" замінити на "Національна академія внутрішніх справ", а крім того п.3.2 глави 3 Договору викладений в наступній редакції:

«п.3.2 Відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ після закінчення навчального закладу»,

а також главу 3 договору доповнено пунктом 3.3 наступного змісту : «3.3 Звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни» (а.с. 11)

14 червня 2013 року відповідач ОСОБА_1 закінчив навчання у закладі і йому присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю "Правознавство" та видано диплом бакалавра (а.с.12).

Після чого ОСОБА_1 направлено для проходження служби до Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві.

Наказом начальника ВКЗ Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві № 467 о/с від 20 червня 2013 року лейтенанта міліції ОСОБА_1 призначено оперуповноваженим відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Оболонського районного управління (а.с.25).

Наказом начальника ВКЗ Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві № 34 о/с від 22 січня 2014 року лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з п.п. «ж» (за власним бажанням) п.64 (а.с. 26), тобто відповідача було звільнено до спливу трирічного терміну перебування на службі по закінченню навчання.

Стаття 56 Закону України «Про вищу освіту» в редакції, що діяла на час навчання відповідача гарантувала випускникам вищого навчального закладу, що їх працевлаштування повинно здійснюватися за направленням вищого навчального закладу відповідно до угоди між замовником, керівником навчального закладу та випускником.

Посилання у позовній заяві на умови Типового Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України є безпідставним, оскільки права та обов'язки у сторін виникають саме з моменту укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з положеннями ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Суд вважає, що за умовами договору відповідач зобов'язаний був відпрацьовувати три роки за місцем направлення - в Управлінні МВС України в Кіровоградській області, але на законодавчому рівні не прийнято порядок визначення та відшкодування випускниками вартості навчання у разі порушення ними умов угоди про працевлаштування, що підтверджується листом Міністерства юстиції України від 19 жовтня 2010 року № 12566-0-4-10-21.

Крім того, підстави дострокового розірвання договору без відшкодування фактичних витрат на підготовку, передбачені п.5, зокрема п.п.5.1 відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ за станом здоров'я на підставі висновку військово-лікарської комісії; - п.п.5.2 у разі не виконання Виконавцем або Замовником зобов'язань за цим договором.

Тому суд приймає до уваги те, що стороною договору № 09-314, а саме замовником є Управління МВС України в Кіровоградській області, при цьому відповідача було направлено до Оболонського районного управління ГУ МВС України в місті Києві, що не відповідає умовам підписаного договору. При цьому, згідно п.7.1 договору заміна замовника на інший підрозділ може відбуватися лише за погодженням з замовником шляхом укладення додаткового договору про заміну замовника. Але доказів в підтвердження того, що було укладено додатковий договір про заміну замовника до суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що не виконання виконавцем та замовником свого обов'язку, передбаченого договором, говорить про відсутність підстав для відшкодування відповідачем витрат на навчання.

Крім того, звертаючись з позовом Національна академія внутрішніх справ не зазначила, які її права порушено діями відповідача по звільненню з органів внутрішніх справ без відпрацювання трьох років, окрім того, що зазначила про вартість понесених витрат на навчання у сумі 32 680 грн.70 коп.

Кошти на утримання курсантів Національної академії внутрішніх справ надходять з Державного бюджету України і ці кошти позивач отримав, даних про те, що він їх не отримав до суду не надано, але разом із тим позивач просить стягнути кошти з відповідача на його користь, а не на користь Державного бюджету.

Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних із їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №313 від 1 березня 2007 року не покладено на навчальні заклади системи МВС ведення претензійно-позовної роботи по виконанню зазначеного Порядку.

Також не підлягає задоволенню позов і з тих підстав, що Національна академія внутрішніх справ просить стягнути з відповідача кошти на свою користь , тоді як згідно п.7 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних із їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №313 від 1 березня 2007 року передбачено, що сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, оскільки Національна академія внутрішніх справ не довела наявність свого порушеного права, тому позов задоволенню не підлягає. Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України по справі 6-1512цс16 від 21.09.2016 року.

Щодо посилання відповідача, що на час укладення договору він був неповнолітнім, а п.7.7 договору передбачено, що невід'ємною частиною договору є дозвіл батьків на укладення неповнолітньою особою договору, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.32 ЦК України, крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім'я (грошовими коштами на рахунку).

Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

З матеріалів справи видно, що до суду не надано доказів того, що на укладення вищевказаного договору свою згоду надали батьки неповнолітнього.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст.222 ЦК України правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу.

За ч.1 ст.221 ЦК України правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні.

З врахуванням того, що відповідачем не було надано доказів, що він або його батьки заявляли претензії по вищевказаному договору, тому договір № 09-314 вважається схваленим.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то згідно ст..88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5-11, 57-60, 213-215, 218 ЦПК України, - суд, -

ВИРІШИВ

У задоволенні позову Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за період навчання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: