Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа - ОСОБА_7, про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила визнати за нею правовласності у порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 із господарськими будівлями та спорудами. Обґрунтовувала позовні вимоги тим, що згідно запису у погосподарській книзі за 1991-1995 роки її матері - ОСОБА_8 - належав будинок АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. Вона є єдиним спадкоємцем матері першої черги, прийняла спадщину шляхом постійного фактичного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відсутність правовстановлюючого документа на будинок унеможливлює отримання нею свідоцтва про право на спадщину позасудовим способом.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано за ОСОБА_6 у порядку спадкування нерухомого майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері - ОСОБА_8 - право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами.

Рішеннямапеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, житловий будинок АДРЕСА_1 із господарськими будівлями та спорудами згідно запису у погосподарській книзі за 1991-1995 роки належав матері ОСОБА_6 та ОСОБА_9 - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що право власності на спірний будинок згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 листопада 2015 року зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі договору дарування від 19 липня 1993 року.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання за нею прававласності у порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 із господарськими будівлями та спорудами, апеляційний суд виходив із того, що вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_9 ще 09 листопада 2015 року, тобто на час вирішення спору ОСОБА_9 є законним власником спірного будинку. ОСОБА_6 порушила у суді спір у березні 2016 року. Право власності ОСОБА_9 на спірний будинок на час вирішення спору як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції,є чинним.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено за вимогами ст. 212 ЦПК України, врахувавши зміст вимог позивача та доводи заявника за апеляційною скаргою, апеляційний суд встановив, що на момент звернення ОСОБА_6 із позовом власність на спірне майно зареєстрована за ОСОБА_9 На підставі встановлених обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір дарування від 19 липня 1993 року (дійсність якого у судовому порядку не спростована) та проведена на його підставі державна реєстрація права власності на будинок АДРЕСА_1за ОСОБА_9 виключають належність цього будинку до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8

Норми матеріального права судом застосовано правильно із додержанням норм процесуального права, доводи касаційної скарги на законність рішення апеляційного суду у справі не впливають.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик