Справа № 415/6089/17
Провадження № 2/415/2094/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Данько Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, ОСОБА_2, із позовом до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те що 02 грудня 2016 року він був звільнений з ПАТ «Лисичанськвугілля». При звільненні йому не виплатили в повному обсязі заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі становить 13194,23 грн. Але на теперішній час заробітна плата не виплачена як і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені. Позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 03 грудня 2016 року по день винесення рішення по справі виходячи з середньоденної заробітної плати 309 грн. 12 коп.

Позивач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в резолютивній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав.

Розглянувши відомості про належне повідомлення учасників процесу про час, дату та місце розгляду справи, враховуючи заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із виписки з наказу №53К від 18.01.2011 року по шахті ім. Д.Ф. Мельникова, ОСОБА_2 прийнято учнем стовбурового підземного І розряду з 14.01.2011 року.

Згідно виписки з наказу №1082К від 02.12.2016 року по шахті ім. Д.Ф. Мельникова, ОСОБА_2 стовбурового підземного 3 розряду звільнено з 02.12.2016 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до копії довідки №109 від 06.09.2017 року, виданої ПАТ «Лисичанськвугілля», станом на 05.09.2017 року заборгованість із заробітної плати ОСОБА_2 складає 13194,23 грн.

Відповідно до довідки від 06.09.2017 року № 111, виданої ПАТ «Лисичанськвугілля», середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 складає 309,12 грн.

Отже, судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, на день звільнення і по теперішній час з ним не було проведено повного розрахунку з виплати заборгованості із заробітної плати.

Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно з довідкою № 111 від 06.09.2017 р., виданої ПАТ «Лисичанськвугілля», середньоденний заробіток ОСОБА_2 складає 309,12 грн.

Суд вважає вказану довідку належним та допустимим доказом та бере її до уваги.

Виходячи з розміру середньоденного заробітку ОСОБА_2 та враховуючи кількість робочих днів, починаючи з дня, наступного за днем його звільнення - з 03.12.2016 року - по день ухвалення рішення 01.11.2017 року, яка складає:

- грудень 2016 року 20 дня,

- січень 2017 року 20 днів,

- лютий 2017 року 20 днів

- березень 2017 року 22 дня,

- квітень 2017 року 19 днів,

- травень 2017 року 20 днів,

- червень 2017 року 20 днів,

- липень 2017 року 21 день,

- серпень 2017 року 22 днів,

- вересень 2017 року 21днів,

- жовтень 2017 року 21 дні

- листопад 2017 року 1 день

а всього 227 день, загальний розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_2 складає 70174,78 грн. (227 днів х 309, 14 грн.).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та вважає, що вони підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 03.10.2017 року було відстрочено сплату судового збору для позивача до ухвалення судового рішення у справі. Оскільки позов задоволено, то у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 10, 11,88, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Лисичанськвугілля», (код 32359108, 93100, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Маліновського, 1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 70174 (сімдесят тисяч сто сімдесят чотири) грн. 78 коп.

Стягнути з ПАТ «Лисичанськвугілля» судовий збір на користь держави у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за такими реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві / м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача: Головне управління держаної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 ( стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Коваленко