Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Шаповаловій С.Г.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 р.ОСОБА_1звернувся до суду з позовом, в якому зазначає,що на підставі довідки ЖБК «Прогрес-1 «Ювілейний» від 09.03.1993 р.його матері ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1,про що ОП ЗМБТІ 05.05.1993 р.за № 36168,внесеним у реєстров книгу № 230,було видано реєстраційне посвідчення.

09.04.2003 р.ОСОБА_3померла,відкрилася спадщина за заповітом від 24.06.1987 р.,посвідченого державним нотаріусом П*ятої Запорізької державної нотконтори,за змістом якого спадкоємцями майна ОСОБА_3Г.в рівних частках визначені позивач ОСОБА_1та його рідна сестра ОСОБА_2

Спадкоємці,які мають право на обов*язкову частку у спадщині,відсутні.

Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3,фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном відповідно до вимог ст.548,549 ЦК УРСУ ,який був чинним на час відкриття спадщини,оскільки був зареєстрований та постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3входить квартира АДРЕСА_1.

Постановою державного нотаріуса П*ятої Запорізької державної нотконтори від 01.06.2016 р.позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру в цілому з тих підстав,що спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів,що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно,спадщина прийнята також іншим спадкоємцем,який має право на ? її частку на підставі заповіту спадкодавця.

Посилаючись на те,що в інший,позасудовий спосіб,захистити майнові права спадкоємця неможливо, позивач просить суд визнати за ним на підставі ст.524,529,548,549 ЦК УРСУ(в ред.1961 р.) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 ,яка померла 09.04.2003 р.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5М.в судове засідання не з*явився,надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності,позов визнав у повному обсязі.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами,що позивач ОСОБА_1 народився 04.02.1951 р.,його батьками в свідоцтві про народження вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_3,про що надана копія свідоцтва про народження.

На підставі довідки ЖБК «Прогрес-1 «Ювілейний» від 09.03.1993 р.ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1,про що ОП ЗМБТІ 05.05.1993 р.за № 36168,внесеним у реєстров книгу № 230,було видано реєстраційне посвідчення та виготовлений технічний паспорт.

09.04.2003 р.ОСОБА_3померла,відкрилася спадщина за заповітом від 24.06.1987 р.,посвідченого державним нотаріусом П*ятої Запорізької державної нотконтори,за змістом якого спадкоємцями майна ОСОБА_3Г.в рівних частках визначені позивач ОСОБА_1та ОСОБА_2

Як роз*яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 р.застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

За приписами ст.548,549 ЦК УРСУ ,який був чинним на час відкриття спадщини,для набуття спадщини спадкоємцю необхідно її прийняти протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець визнається таким,що прийняв спадщину,якщо він протягом вказаного строку фактично вступив у володіння або управління спадковим майном чи подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

З матеріалів спадкової справи № 353 за 2003 рік ,яка заведена П*ятою Запорізькою державною нотконторою після померлої 09.04.2003 р.ОСОБА_3встановлено,що 15.04.2003 р.ОСОБА_2звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3,18.03.2014 р.ОСОБА_1звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3

Спадкоємців на обов*язкову частку після смерті ОСОБА_3за матеріалами спадкової справи не встановлено.

Відповідно до п.4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595,свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Згідно п.4.15 ,4.18 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом після перевірки правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві з витягом з Реєстру прав власності.

Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»,главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,якщо не подано документи,необхідні для її вчинення.

Постановою державного нотаріуса П*ятої Запорізької державної нотконтори від 01.06.2016 р.позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру в цілому з тих підстав,що спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів ,що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, спадщина прийнята також іншим спадкоємцем,який має право на ? її частку на підставі заповіту спадкодавця.

Як роз*яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як роз*яснив Верховний Суд України в п.8 постанови Пленуму № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу,якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок,то до складу спадщини включається відповідно квартира,дача,гараж,садовий будинок.

З матеріалів справи суд встановив,що оскільки повне внесення пайових внесків за квартиру спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджено відповідною довідкою,спірна квартира входить до складу спадкового майна як власність спадкодавця.

Зазначені вище обставини щодо відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій перешкоджають позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ним права власності на ? частину спадкової квартири,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно.

На підставі ст.ст.ст.524,529,548,549,553,554 ЦК УРСУ(в ред.1961 р.),ст.16 ЦК України,ст.3,10,11,57,60,61,212 -215,218, 294 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1,право власності на ? (одну другу)частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3,яка померла 09.04.2003 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко