Справа № 462/4945/16-ц
УХВАЛА

09 червня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 13 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Патона-13» та Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

встановив:

Відповідач ОСОБА_2 25.05.2017 року звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 13.12.2016 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку. В поданій заяві зазначає, що про позов ОСОБА_4 до нього і розгляд справи дізнався лише 15.05.2017 року.

В судовому засіданні судом на обговорення поставлено питання щодо причин пропуску процесуального строку на звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Відповідач і його представник ОСОБА_3 пояснили, що копію заочного рішення суду ОСОБА_2 отримав тільки 19.05.2017 року, а представник відповідача отримав таку від свого довірителя 25.05.2017 року, тому вважають, що можна перейти до розгляду питання перегляду заочного рішення по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 вважає, що відповідачем пропущено десятиденний строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, а поважності причин пропуску цього строку не доведено.

Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Поряд з тим, у випадку пропуску процесуального строку на звернення до суду, діють загальні норми ЦПК України.

Зі змісту ст.228 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 13.12.2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задоволено, встановлено факти належності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, довідки ЖБК-12 від 24 березня 1993 року №15/112 на імя ОСОБА_6, реєстраційного посвідчення на квартиру №47 житлового будинку №13 на вулиці Патона у місті Львові, яке було видано Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1993 року на імя ОСОБА_6,технічного паспорту квартири №47 житлового будинку №13 на вулиці Патона у місті Львові, який був виданий Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1993 року на імя ОСОБА_6. (а.с. 56-57).

Відповідач копію вказаного заочного рішення отримав 26.12.2016 року наручно, що підтверджується його розпискою про це з особистим підписом на довідковому листі до справи і чим спростовуються його доводи про отримання копії рішення лише 19.05.2017 року. Дійсність свого почерку і підпису на довідковому листі ОСОБА_2 підтвердив у судовому засіданні.

При цьому, відповідач звернувся до суду 25.05.2017 року тобто фактично через пять місяців від дати отримання копії судового рішення, а відтак подання відповідачем заяви відбулось з пропуском десятиденного процесуального строку, визначеного ч.2 ст.228 ЦПК України.

У відповідності до ч.1 ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку (ч.2 ст.72 ЦПК України).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.).За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі «Мірагалль Эсколано та інші проти Іспанії» допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Частиною 1 ст.73ЦПК України передбачено, що суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

В поданій заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 не заявлено клопотання про поновлення строку, як і не подано відповідачем окремого письмового клопотання про поновлення строку з відповідним обгрунтуванням.

Наведені відповідачем твердження в заяві про перегляд заочного рішення, що про розгляд справи він дізнався лише 15.05.2017 року, і доводи в судовому засіданні про отримання копії рішення тільки 19.05.2017 року не знайшли підтвердження у судовому засіданні і спростовуються матеріалами справи.

Повторне отримання копії судового рішення відповідачем 19.05.2017 року (а.с. 69), не є отриманням копії заочного рішення в розумінні ч.2 ст.228 ЦПК України, оскільки він отримав копію цього рішення, як достовірно встановлено судом, 26.12.2016 року.

За таких обставин, враховуючи також, що у резолютивній частині рішення суду від 13.12.2016 року належно розяснено відповідачу порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення згідно ст.228 ЦПК України, а відтак суд оцінює вказані доводи відповідача критично,наведені ним обставини не є належними для позитивного вирішення питання про поновлення строку.

Крім цього пропущений строк є надто тривалим, значно перевищує встановлений законодавством процесуальний строк, що не може бути виправдано.

Таким чином, враховуючи наведене, доказів поважності пропуску десятиденного строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення відповідачем суду не надано, а також їх не встановлено судом.

Суд окремо наголошує на тому, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Устименко проти України») поновлення процесуального строку без обєктивної наявності виключних підстав та наведення відповідних причин є порушенням принципу правової визначеності та порушує права учасників справи на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст.73 ЦПК України питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Згідно з ч.4 ст.73 ЦПК Україниз питань, зазначених у цій статті, судом постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення без розгляду.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 228 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 13 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Патона-13» та Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про встановлення факту належності правовстановлюючих документів залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.