У х в а л а

іменем україни

05 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Ситнік О.М.,Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_5 в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 12 липня 1996 року між ними був зареєстрований шлюб, від якого вони мають сина, який навчається у 6 класі спеціалізованої школи з поглибленим вивченням англійської мови № 298 Оболонського району м. Києва, проживає з нею та перебуває на її утриманні.

З початку 2014 року вони з відповідачем разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, всі витрати, які необхідні для всебічного розвитку, харчування, навчання, придбання одягу, лікування дитини, повністю забезпечуються нею.

Дитина має шлункове захворювання, а саме: порушення травлення, панкреатит, в зв'язку з чим потребує особливого харчування, діагностики та лікування.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем, крім того, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату в розмірі 3500 грн, інших дітей на утриманні не має.

Просила позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на сина ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, зменшивши суму аліментів, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що батьки дитини мають рівні права та обов'язки щодо неї, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України батькизобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Розглядаючи спір, суди правильно врахували стан здоров'я дитини та відсутність у нього власного заробітку і доходу.

Також суди правильно виходили із того, що відповідач є працездатним і інших дітей на своєму утриманні не має.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак