Ухвала

іменем україни

7 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Глобинської районної ради Полтавської області, відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи: Глобинський районний комітет профспілки працівників освіти і науки України Полтавської області, тимчасово виконуючий обов'язки начальника відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області Кулик СергійГригорович, про визнання трудового контракту недійсним та встановлення факту перебування у трудових відносинах, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 8 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з вересня 1981 року вона працювала на посаді директора Броварківської ЗОШ І-ІІІ ступенів на умовах безстрокового трудового договору, однак у вересні 2011 року її було зобов'язано укласти трудовий контракт із Глобинською районною радою Полтавської області, дія якого продовжувалась, шляхом переукладення трудових контрактів.

Наказом відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації від 31 серпня 2016 року № 217-к її було звільнено із займаної посади у зв'язку із закінченням терміну дії трудового контракту.

Позивач вважаючи своє звільнення незаконним, просила суд визнати незаконним та скасувати трудовий контракт від 1 вересня 2014 року, укладений між Глобинською районною радою Полтавської області і нею, як директором Броварківської ЗОШ І-ІІІ ступенів; визнати, що вона з 1 вересня 1981 року по 31 серпня 2016 року вона перебувала у трудових відносинах з відділом освіти, сім'ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області на підставі безстрокового трудового договору від 2 вересня 1981 року; визнати незаконним її звільнення з посади директора Броварківської ЗОШ І-ІІІ ступенів та скасувати наказ відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації від 31 серпня 2016 року № 217-к про звільнення; поновити її на посаді директора Броварківської ЗОШ І-ІІІ ступенів з моменту незаконного звільнення, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 8 лютого 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки наявні у справі належні і допустимі докази, яким суди відповідно до вимог ст. ст. 60, 212 ЦПК України надали належну оцінку, свідчать про те, що звільнення позивача з посади у зв'язку із закінченням строку контракту проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, виходячи із того, що відповідач, як власник комунального навчального закладу, має право на визначення форм та умов договору з керівником цього закладу, у тому числі шляхом укладення контракту.

Такий висновок судів відповідає вимогам КЗпП України та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1451цс15.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити, рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 8 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко
О.В. Ступак

Колегія суддів: