Справа № 502/1678/17
11 жовтня 2017 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого - судді Масленикова О.А.,
при секретарі Скрипкіній А.Ю.
розглянувши цивільну справу за позовом
збільшення розміру аліментів
ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру призначених аліментів на утримання дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що 18.02.2014 року сторони уклали шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося через невідповідність та несумісність характерів та з травня 2016 р., вони спільно як родина не проживають. У шлюбі у сторін народилася дитина, а саме син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки відповідач не забезпечував матеріальні потреби дитини, то позивач звернулась в 2016 році з позовом до Кілійського районного суду Одеської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання спільного сина. Відповідно до рішення суду та виконавчого листа по справі з ОСОБА_2 на утримання дитини на користь позивача з 08.06.2016 року до 17.10.2032 року повинні стягуватись аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Син проживає разом з позивачем. Вихованням сина ОСОБА_3 займається фактично самостійно, оскільки відповідач взагалі не спілкується з дитиною. Відповідач офіційно працює машиністом насосної станції в Кілійському управлінні водного господарства з 31.05.2010 р. до теперішнього часу, де має отримувати не менше мінімальної заробітної плати в розмірі 3200 грн. На теперішній час позивач не працює та фактично забезпечувати всі потреби дитини для неї повноцінного утримання та виховання вона не має змоги, її матеріальне становище змінилось в гіршу сторону. Оскільки розміру аліментів, які повинен сплачувати відповідач недостатньо для нормального утримання та виховання дитини та цей розмір на теперішній час менше встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, то позивач вважає за доцільне, якщо з відповідача буде стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.
Позивач надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, заперечень на позов або заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, про причину неявки суд не повідомив.
На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу виданого 18.02.2014 р., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 18.02.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис за № 27. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Погоня».
Відповідно до свідоцтва про народження І-ЖД № 405779 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області від 28.10.2014 р., актовий запис № 479, - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З рішення Кілійського районного суду Одеської області № 502/1257/16-ц від 01.08.2016 р. вбачається, що ОСОБА_2 зобовязаний щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 1/4 частину з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.
Відповідно до виконавчого листа по справі № 502/1257/16-ц виданого 19.08.2016 р. ОСОБА_2 зобовязаний щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 1/4 частину з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, тобто, починаючи з 08.06.2016 р. до 17.10.2032 р.
Згідно довідки наданої Кілійським управлінням водного господарства від 18.07.2016 р., ОСОБА_2, дійсно працює на посаді машиніста насосної станції в Кілійському управління водного господарства з 31.05.2010 р.
Відповідно довідки Лісківської сільської ради Кілійського району № 418 від 04.09.2017 р., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно запису в трудовій книжці ніде не працює з 01.09.2012 р. З серпня 2014 року знаходиться в декретній відпустці.
Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати наданої Кілійським управлінням водного господарства від 09.10.2017 р., ОСОБА_2 зарахована зарплата: з жовтня 2016 р. в розмірі 2123,81 грн.; з листопада 2016 р. в розмірі 1854,53 грн.; з грудня 2016 р. в розмірі 4672,27 грн.; з січня 2017 р. в розмірі 320 грн.; з лютого 2017 р. в розмірі 3352,32 грн.; з березня 2017 р. в розмірі 3353,31 грн.; з квітня 2017 р. в розмірі 3377,52 грн.; з травня 2017 р. в розмірі 3368,64 грн.; з червня 2017 р. в розмірі 3368,64 грн.; з липня 2017 р. в розмірі 3360,61 грн.; з серпня 2017 р. в розмірі 3356,91 грн.; з вересня 2017 р. в розмірі 3360,61 грн.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Як встановлено судом, на день ухвалення рішення про стягнення аліментів від 01.08.2016 року діяли положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» вiд 28.12.2016 в статті якого прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 травня було встановлено у розмірі 1228 гривень.
На даний час з 1 травня 2017 року положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років встановлено у розмірі 1426 гривень.
Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зважаючи на зазначене, суд визначає розмір належних до стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у частці від заробітку, як те встановлено положеннями ст. 183 СК України, та вважає вимоги позивача такими, що підлягають повному задоволенню.
Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.
Судові витрати по справі згідно ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 183, 184, 192 СК України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити повністю.
Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_7, на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 01.08.2016 в цивільній справі № 502/1257/16-ц, на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини від доходів відповідача на 1/3 частину від доходу відповідача щомісячно, з дати набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття 17.10.2032 р.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_8 - 640 гривень судового збору в дохід держави.
Розяснити сторонам положення ст. 185 СК України відповідно до яких той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5