АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А ЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика Г.І., Поліщук Н.В.

при секретарі: Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррекламбюро» про стягнення компенсації за порушення авторського права на оригінальну назву літературного твору, -

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2017 позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррекламбюро» про стягнення компенсації за порушення авторського права на оригінальну назву літературного твору - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач вказує на те, що покладене судом на неї зобов'язання щодо усунення недоліків шляхом доплати судового збору є незаконним та порушує її права на доступ до правосуддя, оскільки позивачем протягом розгляду справи, до постановлення судом ухвали про усунення недоліків від 15.02.2017 позивач та її представник не зверталися до суду з жодними заявами про збільшення або зменшення позовних вимог чи зміну предмету позову. Зміна розміру заробітної плати, на що посилався суд першої інстанції в ухвалі від 15.02.2017, не є законною підставою вимагати від позивача здійснити доплату судового збору. Разом з цим, суд при вирішенні справи по суті має право вирішити і питання щодо розподілу судових витрат. Також позивач звертає увагу на те, що 20.02.2017 нею на електронну адресу суду було надіслано заяву про зменшення розміру позовних вимог, а тому відпала необхідність в доплаті судового збору, яка виникла на думку суду у зв'язку зі зміною розміру позовних вимог.

Справа № 752/18012/15-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/6201/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
За таких обставин, представник позивача просить скасувати ухвалу першої інстанції та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення заяви без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що в листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Укррекламбюро» про стягнення компенсації за порушення авторського права на оригінальну назву літературного твору.

Ухвалою суду від 05.11.2015 відкрито провадження у вказаній справі (а.с.93).

15.02.2017 судом постановлено ухвалу про залишення позову без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 184). Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при подачі позову було пред'явлено вимогу про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав у розмірі 30 мінімальних заробітних плат встановлених законом на час ухвалення рішення у справі. Оскільки на початок розгляду справи розмір мінімальної заробітної плати підвищився до 3200 грн., то позивачем фактично було збільшено розмір позовних вимог. За таких обставин суд вважав, що позивачу необхідно доплатити судовий збір, оскільки сума позову була збільшена.

Ухвалою суду від 21.02.2017 позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 8 ч.1 ст. 207 ЦПК України у зв'язку з невиконанням позивачем ухвали суду від 15.02.2017 та несплатою судового збору.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не вважає за можливе, виходячи з наступного.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01.09.2015, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичній особі або фізичній особі - підприємцю необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на дату подачі позовної заяви мінімальний розмір заробітної плати становив 1378, 00 грн., позивач просив стягнути компенсацію в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, що становить 41340, 00 грн. Один відсоток від ціни позову становить 413, 40 грн., що менше ніж 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а тому позивачем сплачено судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487, 20 грн.(а.с. 2), що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір».

Посилання суду першої інстанції на зміну розміру мінімальної заробітної плати на початок розгляду справи, що стало підставою для залишення позову без руху, а саме для доплати судового збору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем судовий збір було сплачено з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява була подана, що повністю відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір». Жодних заяв про збільшення розміру позовних вимог позивачем в ході розгляду справи не подавалося, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позову без руху з метою доплати судового збору, а згодом і для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з не усуненням недоліків та несплатою судового збору.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суд має право вирішити питання щодо розподілу судових витрат при вирішенні справи по суті.

Посилання позивача на те, що нею на адресу суду 21.02.2017 було направлено заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з чим відпала необхідність в доплаті судового збору, колегія суддів відхиляє, оскільки вказана заява відсутня в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала про залишення позову без розгляду постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 4 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись 303, 307, 311-315, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2017 - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: