Справа № 226/331/17
Справа № 226/331/17
Провадження № 2/226/205/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м.Мирнограді Донецької області справу за позовом Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі за текстом АТ «Ощадбанк» або Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 1552 від 27.11.2007 відповідач отримав кредит у розмірі 28000 доларів США зі сплатою 14% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 26.11.2017 та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки у строки та у порядку, встановленими кредитним договором. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором заборгованість за кредитом склала 9331,91 доларів США, заборгованість за процентами за користуванням кредитом 2746,23 доларів США, за інфляційним збільшенням заборгованості 1876,17 доларів США, 3% річних від прострочених сум заборгованості 293,75 доларів США, а всього 14248,06 доларів США, що за курсом НБУ за станом на 16.02.2017 відповідно складає 384606,48 грн. Тому позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 14248,06 доларів США та понесені ним судові витрати у сумі 5769 грн 10 коп. судового збору.

Сторони до суду не зявилися, про час і місце слухання справи сповіщені відповідно до цивільно-процесуального законодавства. Позивач письмово сповістив суд про розгляд справи у відсутність представника, про те, що він наполягає на позові і не заперечує проти розгляду справи заочно у разі неявки відповідача до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 27.11.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № 1552, за яким ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 28000 доларів США на споживчі потреби зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14,0% річних, що підтверджується відповідним кредитним договором (а.с.48-50).

Кредит надається в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені договором строки.

Так, відповідно до п.1.5 договору позичальник зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 233,33 доларів США та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку, починаючи з 01.12.2007, здійснивши останній платіж в рахунок погашення кредиту не пізніше 26.11.2017.

Підписи сторін під договором свідчать про укладання договірних відносин між сторонами та про досягнення між ними згоди за всіма умовами договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно за ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно за ст.599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики.

Відповідно до п.4.2.2 договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше, ніж на 2 місяці, а також у інших випадках, передбачених договором, банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором та стягнути заборгованість за договором у примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором.

Згідно за розрахунком Банку, виписок Банку по рахунку відповідача за період з 10.02.2012 по 15.11.2016 заборгованість відповідача перед позивачем за станом на 15.11.2016 за кредитом складає 9331,91 доларів США, за процентами за користуванням кредитом 2746,23 доларів США, а всього 12078,14 доларів США (а.с.11, 14-33).

Досліджені судом докази свідчать про те, що неповерненням отриманого кредиту, відсотків за його користування в обумовлені договором строки відповідач в односторонньому порядку порушив зобовязання, що випливають з його умов.

Заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобовязання є стягнення сум відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Так, часитною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він повинен сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, згідно за частиною другою якої боржник зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно розрахунку Банку у відповідача за період з лютого 2012 року по жовтень 2016 року в наслідок припинення сплати кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом виникла прострочена заборгованість за вказаний період, у звязку з чим Банком нараховані інфляційні витрати від прострочених сум згідно ст.625 ЦК України, які становлять 1415,62 доларів США та 460,55 доларів США відповідно, а всього 1876,17 доларів США. Три проценти річних від прострочених сумм заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування кредитом дорівнює 212,69 доларів США та 81,06 доларів США відповідно, а всього 293,75 доларів США. (а.с.12-13).

Між тим, аналіз ч.2 ст.625 ЦК України свідчить про те, що внаслідок знецінення лише грошова одиниця України (гривня) підлягає індексації, а іноземна валюта, яка була предметом позики, не підлягає. Як передбачено нормами Закону «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Тому зазначена норма ЦК може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобовязання у гривні. Позика надавалась в іноземній валюті і відповідно така обставина унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних із знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті.

Згідно за ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобовязання визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, незалежно від валюти кредиту, що отримав позичальник, засобом його фактичного виконання (повернення) є гривня. Отже, і всі інші похідні грошові зобовязання мають виконуватись у гривні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-79цс-14 від 02.07.2014.

Тому суд також відмовляє у стягненні 3% річних за ст.625 ЦК України, які позивачем заявлені та обраховані в доларах США, оскільки Банком визначена сума стягнення не в гривні.

Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушив зобовязання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим, тому з нього на користь Банку підлягає стягненню невиплачена сума кредиту та відсотків за його користування.

Згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти, а саме: долару США, який встановлений Національним банком України за станом на 16.02.2017, 26,9936 грн складають 100 доларів США.

Позивачем понесені судові витрати в сумі 5769,10 грн судового збору (а.с.1).

В силу ст.88 ЦПК України, з урахуваннм наведеного курсу, з відповідача на користь Банку підлягає стягненню судовий збір пропорційно сумі задоволених вимог, а саме: 4890,00 грн.

На підставі ст.ст.526, 527, 530, 533, 546, 549, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 1552 від 27.11.2007, яка виникла за станом на 16.02.2017, а саме: за тілом кредиту у сумі 9331,91 доларів США, за відсотками за користування кредитом у сумі 2746,23 доларів США, а всього 12078 (дванадцять тисяч сімдесят вісім) доларів США 14 центів та судові витрати у розмірі 4890 (чотири тисячі вісімсот девяносто) грн 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 13.10.2017.

Суддя Ж.Є.Редько