Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 10 277 грн на відшкодування майнової шкоди та 15 000 у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05 липня 2012 року ОСОБА_5 зобов'язано повернути належний позивачу на праві власності автомобіль «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1. При виконанні рішення суду проведено автотоварознавчу експертизу і висновком встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 4 922 грн 29 коп. Разом з цим позивач вказує про те, що автомобіль на першу вимогу повернутий не був і відповідач продовжував ним користуватися, що призвело до нервового зриву і змусило його звернутись до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, у зв'язку з чим йому також завдано майнову та моральну шкоду.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05 липня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного користування, володіння та розпорядження, позов задоволено - зобов'язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 належний йому на праві власності автомобіль «ВАЗ 2101», д.н. НОМЕР_1, 1972 року випуску, сірого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 214 грн 60 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн, а всього: 2214 грн 60 коп. (а.с.30).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18 жовтня 2012 року, змінено резолютивну частину рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05 липня 2012 року та викладено в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 214 грн 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 440 грн 80 коп., а всього: 655 грн 40 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін» (а.с.31).

Постановою державного виконавця ВДВС Вінницького РУЮ від 28 листопада 2013 року виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду закінчено (а.с.6).

Як вбачається з висновку автотоварознавчого дослідження за № 649Е-11/13 від 10 грудня 2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 2101» становить 4922 грн 29 коп., у тому числі ПДВ (а.с.15 -18).

Згідно довідки про звільнення серії ВІН №10078 від 04 липня 2014 року, в період з 27 серпня 2012 року по 04 липня 2014 року ОСОБА_5 відбував покарання в місцях позбавлення волі (а.с.117).

Судом також встановлено, що 23 грудня 2011 року ОСОБА_4 скасував довіреність на право керування ОСОБА_5 автомобілем, яка на той час була необхідна для керування.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено факту завдання майнової шкоди з вини відповідача та вірно враховано що відповідач у період з 27 серпня 2012 року по 04 липня 2014 року відбував покарання у місцях позбавлення волі, а тому не мав фізичної можливості користуватись спірним транспортним засобом, при цьому довіреність на право керування автомобілем була скасована самим позивачем ще у 2011 році.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.В.Кафідова