У х в а л а

іменем україни

23 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г.,Леванчука А.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради, ОСОБА_5, третя особа - Малиновський районний у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення батьківства, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 до суду з вищевказаним позовом, у якому вказувала, що її мати ОСОБА_6, проживала без реєстрації шлюбу з 1991 року з ОСОБА_7, який є ОСОБА_4 батьком. Відомості про батька при реєстрації народження були внесені зі слів матері та зазначено «ОСОБА_8». З 1997 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перестали проживати сім'єю. 23 липня 2014 року ОСОБА_7 помер, після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яку має намір оформити. Позивач просила встановити, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_4

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2017 року, позов задоволено. Встановлено, що батьком ОСОБА_4 1993 року народження, є ОСОБА_7, 1967 рокународження; визначено порядок виконання рішення суду, згідно якого рішення є підставою для внесення відділом реєстрації актів цивільного стану про народження змін до графи «батько» в актовому записі про народження ОСОБА_4 із зазначенням відомостей про батька дитини ОСОБА_7

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. ст. 53, 55 КпШС України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, походження дитини від батьків, які не перебувають в шлюбі між собою, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком та матірю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. При відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що наявні підстави, передбачені ст. ст. 53, 55 КпШС України для встановлення батьківства ОСОБА_7 стосовно доньки ОСОБА_4, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази у розумінні ст. ст. 57−59 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

Ю.Г.Іваненко

А.О.Леванчук