Справа № 345/4619/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1267/2017
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Томин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом виконавчого комітету Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Поляниця, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 15 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року виконавчий комітет Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Поляниця.

Позовні вимоги мотивували тим, що 03 серпня 2016 року вони звернулися з листом-повідомленням до ОСОБА_2 з пропозицією укласти договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села, надавши проект такого договору з додатком розрахунку розміру пайової участі, складеного відповідно до примірного договору, передбаченого Положенням «Про пайову участь замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села», затверджений рішенням ХХІІ сесії 4 демократичного скликання від 05.03.2013 року за №130-22-2013. Однак, відповіді на дану пропозицію від ОСОБА_2 не було.

У зв'язку з наведеним, у відповідності до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка визначає, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, такий договір з додатком підлягає укладенню з відповідачем в судовому порядку.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 15 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано Договір про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури села між виконавчим комітетом Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та ОСОБА_2 укладеним у запропонованій редакції.

Вирішено питання судових витрат.

ОСОБА_2 на дане рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тим обставинам, що, пропонуючи укласти договір про пайову участь, позивач вказав вартість будівництва готельно-відпочинкового комплексу, виходячи з власних розрахунків опосередкованої вартості квадратного метра 4644,00 грн. станом на день звернення з пропозицією, тобто 03.08.2016 року, тоді як з декларації про готовність об'єкта до експлуатації вбачається, що кошторисна вартість будівництва складає 4225200,00 грн., тобто вартість квадратного метра становить 3988,67 грн.

Крім того, суд, на її думку, в даному випадку мав би керуватися не вимогами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а нормами Закону України «Про планування і забудову територій», чинного на момент початку будівництва, стаття 27-1 якого передбачала, що договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт.

У зв'язку з наведеним, беручи до уваги те, що будівництво об'єкту здійснюється згідно рішення виконавчого комітету від 20.05.2008 року, право позивача вимагати укладення договору про пайову участь виникло 21.05.2008 року, а тому суд мав би застосувати до даних правовідносин норми закону щодо позовної давності.

На підставі наведеного, апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25 лютого 2014 року Верховинською об'єднаною Державною фінансовою інспекцією прийнято рішення №820-14/290 «Про усунення порушень, виявлених ревізією», в якому зазначено про необхідність проведення претензійно-позовної роботи щодо укладення договорів про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села із забудовниками, зокрема, ОСОБА_2, для забезпечення сплати пайового внеску до бюджету с. Поляниця (а.с. 35-37).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року задоволено частково позов Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області до Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради про зобов'язання вчинити дії. Зобов'язано Поляницьку сільську раду виконати в повному обсязі вимоги Верховинської об'єднаної Державної фінансової інспекції про усунення порушень, виявлених ревізією 25.02.2014 року за №820-14/290, зокрема: провести позовну роботу з ОСОБА_2 на суму 196775,57 грн., щодо укладення договорів про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села для забезпечення сплати пайового внеску до сільського бюджету (а.с. 24-27).

Виконавчим комітетом Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області надіслано на адресу ОСОБА_2 лист-повідомлення №341 від 03.08.2016 року з проектом договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села та додатком розрахунку розміру пайової участі для підписання у 30-ти денний термін (а.с. 6-9).

Однак, відповіді та реагування на вищевказаний лист Поляницькою сільською радою не отримано.

Встановлено також, що рішенням виконавчого комітету села Поляниця Яремчанської міської ради №6 від 14.03.2002 року ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на діл. Вишні, а 15.10.2002 року нею отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 на дану земельну ділянку (а.с. 76-77).

В подальшому, рішеннями №104 від 24.01.2007 року, №26-2008р. від 15.04.2008 року, №28-2008р. від 20.05.2008 року, №212-2009р. від 15.12.2009 року відповідно ОСОБА_2 затверджено проект зміни цільового призначення землі на землі рекреаційного призначення, надано дозвіл на проектно-пошукові роботи по будівництву готельно-відпочинкового комплексу, дозволено будівництво та надано дозвіл на зміну конфігурації земельної ділянки без змін площі (а.с. 78-81).

Як вбачається з Декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ІФ355 від 25.09.2013 року, громадський будинок готельно-відпочинковий комплекс в урочищі «Вишні» в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області закінчений будівництвом, готовий до експлуатації (а.с. 74-75).

Задовольняючи позовні вимоги виконавчого комітету Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством встановлено обов'язок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, а запропонована позивачем редакція договору відповідає встановленим вимогам.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частинами 1, 2, 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

На виконання вимог Закону рішенням №130-22-2013 року від 05.03.2013 року затверджено Положення про пайову участь замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Положення замовники будівництва залучаються до пайової участі у створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села виключно на підставі укладених з виконавчим комітетом договорів про пайову участь. Замовник зобов'язаний повідомляти виконавчий комітет про будь-які вчинені ним дії щодо забудови земельної ділянки, відповідно до діючого законодавства та звернутися про укладання Договору на пайову участь.

Згідно п. 3.1 Положення дане положення поширюється на всіх замовників, які закінчили будівництво (до вводу об'єкту в експлуатацію), будують чи мають намір щодо забудови земельних ділянок (реконструкції, реконструкції з добудовою та надбудовою). Замовник зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села, крім випадків, передбачених пунктом 5.8 цього Положення.

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що у разі, якщо замовник не звернувся про укладення Договору та не підписав його у встановлені терміни, виконавчий комітет вправі подати позовну заяву про укладання Договору в судовому порядку.

Згідно ч. ч. 5, 8, 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що обов'язок щодо ініціювання укладення даного договору покладено саме на замовника будівництва, а визначений ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» строк укладення договору встановлений для добровільного виконання замовником обов'язку із звернення щодо укладення договору про пайову участь, а невиконання обов'язку у встановленому порядку не є підставою для звільнення замовника від зобов'язання щодо його укладення.

Також слід зазначити, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», постановами Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт/декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація) не було передбачено надання будь-яких інших документів, окрім двох примірників зазначеної декларації.

Отже, органи місцевого самоврядування знаходяться поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію та позбавлені можливості контролювати момент його здійснення, відтак неукладення такого договору з підстав невиконання замовником обов'язку щодо звернення до органу місцевого самоврядування з відповідною пропозицією свідчить про його ухилення від укладення договору та може бути оскаржено в судовому порядку, у тому числі і після прийняття об'єкту будівництва в експлуатацію.

Крім того, сам об'єкт здано в експлуатацію після прийняття рішення сільської ради про затвердження Положення про пайову участь замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села.

Відповідно до ч. 1 ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Встановлено, що запропонована позивачем редакція договору містить всі істотні умови та відповідає нормам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, місцевим судом правильно встановлено, що відповідач не надала жодних доказів, які б свідчили про вжиття нею заходів з метою виконання встановленого законом обов'язку щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури села, а наведені норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є імперативними та визначають обов'язок замовника будівництва (відповідача) укласти такий договір, при цьому факт здачі об'єкта в експлуатацію не звільняє відповідача від обов'язку його укладення.

Що стосується посилання апелянта на те, що позивач необґрунтовано вказав вартість будівництва готельно-відпочинкового комплексу, виходячи з власних розрахунків опосередкованої вартості квадратного метра 4644,00 грн. станом на день звернення з пропозицією, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Згідно п. 2.9 Положення вартість будівництва - загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта містобудування, визначена згідно з державними будівельними нормами, без урахування витрат з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішньо- та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій та повинна мати висновок Державної інвестиційної експертизи.

У разі відсутності загальної кошторисної вартості об'єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, застосовується загальна вартість об'єкта, що визначається множенням показника опосередкованої вартості спорудження 1 м.кв. площі (без урахування ПДВ), що діє на момент складання проекту договору, на загальну площу, та доведена Мінрегіонбудом.

Матеріали справи не містять підтвердження виконання вимог п. 2.9 Положення щодо визначення загальної кошторисної вартості об'єкта будівництва, а колегія суддів вважає, що твердження відповідача щодо завищеної вартості об'єкта є необґрунтованими.

Щодо зазначення стороною апелянта про те, що до даних правовідносин слід було застосувати норми Закону України «Про планування і забудову територій», який діяв на час початку будівництва готельно-відпочинкового комплексу, то п.п. 2, 7 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом. Будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього Закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

Крім того, Закон України «Про планування і забудову територій», як і Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», передбачає обов'язок усіх замовників прийняти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, крім тих, які цими законами звільнені від участі у створенні інфраструктури, а тому обов'язок примати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Поляниця залишається обов'язковим до виконання відповідачем.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком місцевого суду щодо відсутності підстав для застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

З урахуванням встановлення обставин того, що ОСОБА_2 реалізувала своє право замовника будівництва під час дії Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і спірні правовідносини регулюються цим Законом, то моментом початку перебігу строку позовної давності за заявленими позовними вимогами слід вважати день прийняття в експлуатацію об'єкту будівництва. Враховуючи, що під час дії Закону України «Про планування і забудову територій» остання про укладання договору не зверталася та здала об'єкт в експлуатацію 15.09.2013 року, позивач звернувся до неї з пропозицією укласти договір про пайову участь 03.08.2016 року, то підстав до застосування строків позовної давності немає.

Таким чином, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження, оскільки в основному ґрунтуються на переоцінці доказів у справі та спростовуються наведеними обставинами справи.

Судом апеляційної інстанції не виявлено порушень місцевим судом норм чинного законодавства, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Пнівчук О.В.

Василишин Л.В.