АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/660/17 Справа № 207/4370/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 за участю третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування державної реєстрації права власності, витребування квартири з чужого незаконного володіння та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 21 березня 2009 року померла ії бабуся ОСОБА_6, якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. Бабуся проживала одна, інших родичів крім неї не мала, у звязку із чим за життя ОСОБА_6 було складено заповіт на її ім»я.

Після смерті бабусі вона звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину так і не отримала, у звязку із відсутністю інших спадкоємців та брак коштів необхідних на оформлення відповідних документів.

В спірній квартирі тривалий час ніхто не мешкав, ключі від квартири були у неї, до того ж вона мешкає у тому ж будинку, де і розташована спірна квартира, жодних побоювань щодо спадщини вона не мала.

Зазначає, що влітку 2015 року їй зателефонували сусіди і повідомили, що на їх думку квартиру продали та з метою перевірки вказаної інформації спробувала потрапити всередину квартиру, однак її намагання виявилися марними. Через деякий час до неї прийшла ОСОБА_2, яка показала договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, укладений 20 липня 2015 року меж нею та ОСОБА_4 і вимагала звільнити помешкання. Вважаючи, що її права порушені, ОСОБА_7 помешкання не звільнила і викликала міліцію.

Відповідача ОСОБА_4Б вона не знає і ніколи його не бачила, яким чином він міг отримати право власності на вказану квартиру, не розуміє.

Станом на теперішній час, вона змінила замки у квартирі, в якій і мешкає, однак занепокоєна незаконними претензіями щодо квартири з боку відповідачів, речи яких в квартирі відсутні, а бабуся, якій одноособово належала спірна квартира, померла лише у 2009 році, тоді як у 1995 році відповідач ОСОБА_4 нібито отримав вказану квартиру у спадщину, тобто ще за життя спадкодавця.

Враховуючи викладене, просила визнати недійсними:

-Заповіт та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 02 жовтня 1995 року нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори на ім»я ОСОБА_4 за № 4-5265;

-скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, здійснену ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації»;

-договір купівлі-продажу, укладений 16 липня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5;

-скасувати у державному електронному реєстрі прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру з присвоєнням об`єкту нерухомого майна № 04 за ОСОБА_2;

-витребувати із незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1;

-визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої 21 березня 2009 року ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року позовні вимоги задоволені частково (а.с.171-175).

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 16 липня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у Реєстрі за № 1267.

Скасована державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4, вчинена 11 листопада 1995 року ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за № 113.

Скасовано у державному електронному реєстрі прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 з присвоєнням обєкту нерухомого майна № 04 за ОСОБА_2

Витребована з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3

Визнано право власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 28,7 кв. м, житловою площею 16,2 кв. м, за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої 21 березня 2009 року.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 179-180).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 червня 1994 року ОСОБА_6 склала заповіт, згідно з яким належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3, заповіла ОСОБА_8 (а.с. 13).

21 березня 2099 року ОСОБА_9 померла (а.с 10). Після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями якої є ОСОБА_3 за заповітом.

З копії спадкової справи Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори № 400/2009 (№ 02-14) вбачається, що 16 вересня 2009 року в межах визначеного ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку після відкриття спадщини від ОСОБА_3 прийнято заяву про прийняття спадщини за вищевказаним заповітом.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру № 2-2291 від 22 червня 1994 року, інших заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 до спадкової справи не долучено, даних щодо скасування або зміни заповіту до реєстру не занесено (а.с.159-163).

ОСОБА_3 виконано вимоги ст. ст. 1270, 1297 ЦК України щодо звернення до нотаріуса у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини; згідно ст. 1296 ЦК України, одночасно з цим відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (а.с. 56-76).

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 16 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 , ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 придбала спірну квартиру за 35 107 грн. (а.с.57).

Зі змісту вказаного договору, належність квартири продавцю ОСОБА_4 підтверджувалась свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, начебто виданим 08 жовтня 1995 року Першою дніпродзержинською держнотконторою за реєстровим № 4-5265 (а.с.58), з відміткою про реєстрацію 11 листопада 1995 року ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 (а.с., 59-60).

Згідно цього свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 нібито успадкував за заповітом від 29 квітня 1994 року після померлої 09 квітня 1995 року ОСОБА_6 спірну квартиру АДРЕСА_5.

За повідомленням завідувача державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 04 лютого 2016 року (а.с.95) та від 03 серпня 2016 року (а.с.145) надати належним чином засвідчену копію свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_10, померлої 09 квітня 1995 року немає можливості, оскільки згідно реєстру вчинення нотаріальних дій Першої дніпродзержинської держнотконтори за реєстровим № 4-5265 була вчинена інша дія від іншої особи від 28 жовтня 1995 року, а 08 жовтня 1995 року нотаріус вказаного органу нотаріату взагалі нотаріальні дії не вчиняв.

Таким чином, оспорюване позивачкою свідоцтво уповноваженим органом держави не видавалось і не є правочином у розумінні ст. ст. 202-203 ЦК України, як і заповіт на ім`я ОСОБА_4, який згідно даних спадкового реєстру не посвідчувався нотаріусом після смерті ОСОБА_6

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позовні вимоги про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчені 02 жовтня 1995 року нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори за № 4-5265 та договір купівлі-продажу від 16 липня 2015 року, не підлягають задоволенню, оскільки обраний спосіб захисту не відповідає ст. 16 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 померла 21 березня 2009 року, таким чином на час видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 на спірну квартиру, її власниця ОСОБА_10 була жива і не оголошувалась померлою, відповідно час відкриття спадщини, як це передбачено ст. 1220 ЦК України, не настав.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

При визначених обставинах, право власності на спірну квартиру входило до складу спадщини, яку позивачка прийняла в передбачений спосіб положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України, а тому спірне майно вибуло з володіння ОСОБА_3 поза її волею і наявні всі правові підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру та необхідності витребування спірної квартири у ОСОБА_2, як у останнього набувача майна.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність у ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину, що позбавляє її, як спадкоємця права на спадщину, підлягають відхиленню, як надумані та необґрунтовані, з урахуванням наступного.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Оскільки доводи апеляційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_11

ОСОБА_12