Справа № 750/6747/17
Провадження № 2/750/1834/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лінк» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Відродження 2012», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»,

в с т а н о в и в :

14 липня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лінк» звернулося до суду з позовом, в якому уточнивши позовні вимоги згідно заяви від 23 жовтня 2017 року, просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 99071 грн. 68 коп., втрату товарної вартості автомобіля в сумі 20978 грн. 33 коп., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 900 грн., упущену вигоду в сумі 51666 грн. 66 коп. та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 04 травня 2017 року автомобіль «Chevrolet-Cruze», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лінк» зазнав значних технічних ушкоджень. Винним у скоєнні ДТП згідно постанови суду визнано ОСОБА_3, який керував автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2, а тому позивач просить стягнути з відповідача завдану шкоду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову в частині стягнення втрати товарної вартості автомобіля та упущеної вигоди заперечував, посилаючись на те, що втрата товарної вартості відшкодовується у тому разі, якщо позивач мав намір реалізувати автомобіль, а таких доказів позивачем не надано. Крім того, відповідач заперечує проти стягнення з нього упущеної вигоди, так як наявність у матеріалах справи договору про передачу в оренду автомобіля не свідчить про те, що автомобіль був переданий ТОВ «Відродження 2012». Крім того, на даному підприємстві офіційно зареєстрований дише один працівник і баланс цього підприємства за рік складає трохи більше 7 тисяч гривень, а тому сумнівною є можливість сплати вказаним підприємством кожного місяця 25000 грн. позивачу за оренду автомобіля.

Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження 2012» у судове засідання не зявився, подав письмові пояснення та просив справу розглянути без представника третьої особи.

Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 04 травня 2017 року о 09.55, ОСОБА_3 у м. Чернігові, по пр. Миру, 263, керуючи транспортним засобом «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2, та виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надав переваги в русі транспортному засобу «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1, який рухався по ній, внаслідок чого трапилось зіткнення, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, чим ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2017 року притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а/с 8).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО 966903, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лінк» є власником автомобіля «Chevrolet-Cruze», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а/с 16), який зазнав механічних пошкоджень в результаті ДТП.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 169, складеного експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4 25 травня 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля легкового «Chevrolet-Cruze», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження у ДТП 04 травня 2017 року, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі 20978 грн. 33 коп., станом на час складання висновку 25.05.2017 складає: 220332 грн. 11 коп. (вартість відновлювального ремонту автомобіля, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників 199353 грн. 78 коп. та розмір втрати товарної вартості 20978 грн. 33 коп.) (а/с 9-13).

Згідно акту здачі-прийому роботи по проведенню автотоварознавчого дослідження № 169 від 25 травня 2017 року, ціна дослідження автомобіля легкового «Chevrolet-Cruze», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 900 грн., які було сплачено позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 5880 від 29 травня 2017 року (а/с 14, 15).

Позивачем зазначено, що на підставі поліса № АК/1106211 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» позивачу 26 червня 2017 року було перераховано кошти в сумі 100000 грн., в межах відповідного ліміту, в якості часткового відшкодування завданої відповідачем матеріальної шкоди, а різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 99071 грн. 68 коп. та розмір втрати товарної вартості автомобіля в сумі 20978 грн. 33 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Також позивачем надано суду докази про понесені фактичні витрати на ремонт автомобіля в загальній сумі 199071 грн. 68 коп., що підтверджується актом виконаних робіт від 10.07.2017 та платіжними дорученнями №23013 від 26.06.2017 та №6083 від 13.07.2017 про перерахування позивачем відповідно 100000 грн. та 99071 грн. 68 коп. ФОП ОСОБА_5 коштів за ремонт автомобіля, а в загальній сумі на ремонт пошкодженого автомобіля витрачено 199071 грн. 68 коп.

Крім того, позивач вказує, що в результаті пошкодження належного позивачу автомобіля, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лінк» не змогло виконати умови договору та не отримало прибуток від здачі в найм автомобіля.

Так, позивач посилається на те, що 28 квітня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лінк» (Наймодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІДРОДЖЕННЯ 2012» (Наймач) було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу № 1, згідно якого наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування (в найм/оренду) на період починаючи з 28.04.2017 та закінчуючи 28.04.2018 автомобіль НОМЕР_3, зареєстрований за наймодавцем 05 січня 2017 року. Сторони оцінюють вартість автомобіля, який передається за цим правочином у суму 500000 грн. Пунктом 4.1 договору строни передбачили, що автомобіль передається наймачу в день укладення та підписання цього договору, але не пізніше 08.05.2017 (а/с 18-19).

Відповідно до п. 3.1, 3.3 договору найму (оренди) транспортного засобу, плата за користування наймачем обєктом найму (автомобілем) здійснюється згідно з актом наданих послуг протягом 10-ти календарних днів з моменту виставлення такого акту та становить 850 грн/день використання автомобіля. Якщо плата за один місяць обчислена відповідно до п. 3.1 буде менше ніж 25000 грн. наймач оплачує наймодавцю фіксовану суму плати в розмірі 25000 грн.

Позивач зазначає, що при зверненні до суду упущена вигода становить 51666 грн. 66 коп. Для визначення розміру упущеної вигоди використано обумовлену договором мінімальну суму виручки 25000 грн. в місяць та кількість календарних днів, протягом яких позивач не зміг використовувати автомобіль на виконання зобовязань за укладеним договором найму транспортного засобу.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 32.7 ст. 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, повязану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно п. 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою та втрати товарної вартості автомобіля, а також збитків, які позивач вимушений був понести для відновлення свого порушеного права, замовивши експертне автотоварознавче дослідження у експерта ОСОБА_4

Проте, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 51666 грн. 61 коп., оскільки позивачем не надано беззаперечних доказів передачі автомобіля в оренду ТОВ «Відродження 2012» після підписання договору та отримання коштів згідно договору найму (оренди) транспортного засобу від 28.04.2017. Крім того, з матеріалів справи щодо виплати страхового відшкодування, наданих ПрАТ СК «Провідна», вбачається, що автомобіль НОМЕР_4 згідно наказу директора ТОВ «Фірма «Лінк» від 03.04.2017 №6 був закріплений за заступником директора ОСОБА_6 і на день дорожньо транспортної пригоди, яка сталася 04.05.2017 вказаним автомобілем згідно подорожнього листа службового автомобіля №100821 керував водій ОСОБА_6 із зазначенням, що він виконував роботу у буденний день за розпорядженням ТОВ «Фірма «Лінк».

Крім того, з інформації Чернігівської обєднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, наданої на запит суду 19.10.2017 за №3363, вбачається, що на підприємстві СГД ТОВ «Відродження 2012» впродовж 2017 згідно штатної чисельності працевлаштований один працівник і баланс на кінець 2016 року по підприємству ТОВ «Відродження 2012» становив 7487 грн. 70 коп. відповідно до поданого вказаним підприємством спрощеного фінансового звіту субєкта малого підприємництва.

Крім того, доводи щодо стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованими, оскільки згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_1 приймав участь у судових засіданнях на підставі довіреності №096, виданої ТОВ «Фірма «Лінк» від 22 вересня 2017 року та був допущений до участі у справі як представник позивача (а.с.17)

Позивачем не надано належного документального підтвердження понесених витрат на правову допомогу (доказів оплати послуг адвоката), а саме: документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), а тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 3750 грн. суд не знаходить.

У звязку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187 Цивільного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лінк» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лінк» 99071 грн. 68 коп. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, 20978 грн. 33 коп. втрат товарної вартості автомобіля та 900 грн. на відшкодування збитків за проведене автотоварознавче дослідження, а всього 120950 грн. 01 коп. (сто двадцять тисяч девятсот пятдесят грн. 01 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лінк» 1814 грн. 28 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: