Ухвала

іменем україни

11 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про відшкодування суми завдатку та захист прав споживачів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 листопада 2015 року вона уклала з відповідачем договір завдатку на суму 11 540 грн., що еквівалентно 500 доларам США, який є забезпеченням виконання сторонами домовленості щодо переходу до неї права власності на автомобіль Daihatsu Sirion. Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5.) свої зобов'язання не виконала.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила стягнути з ФОП ОСОБА_5 суму завдатку у подвійному розмірі.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдаток у розмірі 26 190,85 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено. Зменшено розмір суми, яка підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, до 11 540 грн.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 05 листопада 2015 року сторони уклали договір, відповідно до умов якого відповідач, як фізична особа-підприємець та представник продавця, зобов'язалася сприяти укладенню угоди з приводу відчуження автомобіля на користь позивача і після отримання коштів не здійснювати жодних дій, пов'язаних з переведенням прав на вказаний автомобіль на користь третіх осіб.

За умовами укладеного сторонами договору позивач, як покупець, внесла представнику продавця, відповідачу, кошти у розмірі 11 540 грн. у рахунок платежів за транспортний засіб Daihatsu Sirion, вартістю 178 560 грн.

Також у договорі сторони погодили, що внесені кошти є частиною повної вартості зазначеного автомобіля і вносяться на забезпечення виконання договору по переходу прав на нього на користь покупця і (або) осіб за його вказівкою.

Строк дії договору сторони визначили до 06 грудня 2015 року, проте відповідач своїх зобов'язань не виконала.

03 грудня 2015 року позивач направила на адресу відповідача вимогу-повідомлення про виконання зобов'язань за договором, який повернувся без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання.

Судом також встановлено, що передана позивачем відповідачу грошова сума у розмірі 11 540 грн. є авансом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 570 ЦК України Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що відповідач не виконала свої зобов'язання за спірним правочином, а тому передана останньому позивачем грошова сума у розмірі 11 540 грн. підлягає поверненню.

Апеляційним судом повно і всебічно з'ясовано обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, надані сторонами докази, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, були досліджені в судовому засіданні.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

М.К.Гримич