АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Шкірай М.І.
№22-ц/796/9925/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення нікчемності правочину,-

В С Т А Н О В И Л А

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про встановлення нікчемності правочину.

У мотивування вимог посилався на те, що 03.12.2015 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено Договір поруки №K5OSGK00000111/1 з метою забезпечення виконання зобов'язань боржника ОСОБА_3 за Кредитним договором від 16.01.2008 року №K5OSGK00000111 із Додатковою угодою №7 від 03.12.2015 року.

Разом з тим, у порушення вимог ч. 1 ст. 547, ч. 2, 3 ст. 207 ЦК України Договір поруки не вчинено в письмовій формі, оскільки його не підписано стороною - ПАТ КБ «ПриватБанк» у порядку і спосіб, визначені ч. 2 ст. 207 ЦК України.

Зазначав, що у п. 19.1 «кредитор» оскаржуваного Договору поруки замість власноручного підпису уповноваженого представника і відтиску мокрої печатки ПАТ КБ «ПриватБанк» наявні роздруковані на принтері чорною фарбою зображення підпису невстановленої особи (без зазначення прізвища, імені та по-батькові власника відтвореного підпису), а також зображення у формі печатки ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вважав, що договір поруки є нікчемним на підставі ч. 2 ст. 547 ЦК України, якою визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З урахуванням наведеного просив суд визнати нікчемним, недійсним Договір поруки від 03 грудня 2015 року №K5OSGK00000111/1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про встановлення нікчемності правочину задоволено.

Визнано недійним Договір поруки від 03 грудня 2015 року №K5OSGK00000111/1 укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Не погоджуючись з рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що правових підстав для визнання Договору поруки недійсним немає, оскільки оспорюваний Договір був схвалений сторонами Договору.

Згідно Анкети-Заяви від 03.06.2015 року позивач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та прийняв на себе зобов'язання виконувати ці умови та правила, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Відповідно до п. 1.1.3.2.29 Умов та Правил надання банківських послуг при укладанні Договору банк може використовувати факсимільне відтворення підпису особи уповноваженої підписувати такі договори, а також відтворення відбитка печатки технічними друкованими засобами.

Відсутність підпису ОСОБА_2 на цих Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами.

Підпис позивач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів наявності згоди позивача на використання при укладенні Договору поруки від 03.12.2015 року №K5OSGK00000111/1 факсимільного відтворення підпису уповноваженого представника.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір K5OSGK00000111, за умовами якого банк зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 258 480,00 доларів США на термін до 15.01.2016 року. (а.с.6-10)

03.12.2015 року укладено Додаткову угоду №7 до Кредитного договору №K5OSGK00000111 від 16.01.2008 року, за умовами якої змінено валюту кредиту за Договором з долар США на гривню. (а.с.11)

З метою забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором №K5OSGK00000111 та Додатковою угодою до нього між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 03.12.2015 року укладено Договір поруки №К5OSGK00000111/1. (а.с.16-17)

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі Договір поруки №К5OSGK00000111/1 від 03.12.2015 року було власноручно підписано, з однієї сторони, ОСОБА_2 та, з іншої сторони, використано факсимільне відтворення підпису Голови Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4, а також відтворено відбиток печатки ПАТ КБ «ПриватБанк» технічними друкованими засобами.

Звертаючись до суду з позовом про встановлення нікчемності правочину ОСОБА_2 посилався на те, що в порушення вимог ч. 1 ст. 547, ч. 2, 3 ст. 207 ЦК України Договір поруки не вчинено в письмовій формі, оскільки його не підписано стороною - ПАТ КБ «ПриватБанк», так як в п. 19.1 «кредитор» оскаржуваного Договору поруки замість власноручного підпису уповноваженого представника і відтиску мокрої печатки ПАТ КБ «ПриватБанк» наявні роздруковані на принтері чорною фарбою зображення підпису невстановленої особи (без зазначення П.І.П. власника відтвореного підпису), а також зображення у формі печатки ПАТ КБ «ПриватБанк».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Анкету-Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг було підписано ОСОБА_2 03.06.2015 року, тобто за півроку до підписання оспорюваного Договору поруки від 03.12.2015 року. Не надано доказів того, що вказані Умови безпосередньо містять підпис ОСОБА_2, що саме ці Умови розумів позивач, підписуючи Договір поруки від 03.12.2015 року, а також доказів наявності у відповідній редакції Умов положення про можливість факсимільного відтворення підпису особи, уповноваженої підписувати такі договори та відтворення відбитка печатки технічними друкованими засобами.

У відповідність до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно п.1.1.3.2.29 витягу із Умов та Правил надання банківських послуг при укладенні Договору банк може використовувати факсимільне відтворення підпису особи, уповноваженої підписувати такі договори, а також відтворення відбитка печатки технічними друкованими засобами. (а.с.39)

Таким чином, Умовами передбачено можливість використання банком факсимільного відтворення підпису особи, яка уповноважена підписувати такі договори, а також відтворення відбитка печатки технічними друкованими засобами.

Враховуючи, що ОСОБА_2 факт підписання ним оспорюваного Договору поруки не заперечував, при цьому ПАТ КБ «ПриватБанк», факсиміле підпису якого було використано при підписанні Договору, підтверджує підписання цього Договору, тому висновок суду про наявність правових підстав для визнання вказаного Договору поруки недійсними є хибним.

Посилання ОСОБА_2 на недійсність зазначеного Договору у зв'язку з недодержанням при його укладенні письмової форми суперечать зазначеним нормам матеріального права і наявним у справі доказам, оскільки зі змісту укладеного сторонами Договору поруки вбачається, що особою, яка представляла банк у спірних правовідносинах значиться голова правління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 (а.с. 41, 42) і договори укладалися з використанням факсимільного відтворення його підпису, а також з відтворенням печатки банку технічними друкованими засобами.

Судом першої інстанції не зазначено, якими нормативно-правовими актами заборонено чи обмежено спеціальне застосування факсиміле, чи передбачено інші умови відтворення підпису в договорі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про недійсність Договору поруки у зв'язку із відсутністю мокрого підпису та відбитку печатки ПАТ КБ «ПриватБанк» суперечить нормам чинного законодавства.

Крім того, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтвердила підписання спірного договору головою правління банку і схвалення цього договору сторонами.

При цьому представник банку в суді апеляційної інстанції пояснила, що попередньо існував Договір поруки з 2008 року, який ніким не оспорювався.

Договір поруки від 3 грудня 2015 року був укладений сторонами у зв'язку зі зміною валюти кредитування з долара на гривню. Позивач підписав його за наявності на Договорі факсимільного відтворення підпису Голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4, а також з відтворенням печатки банку технічними друкованими засобами.

Пояснила також, що ОСОБА_2 є клієнтом їх банку і дійсно ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг з 3 червня 2015 року, що підтверджується його власноручним підписом. (а.с.40)

Факт укладення Договору і його підписання позивач не спростовує.

Згідно ст. 4 ЦПК України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначених законами України.

Порушуючи питання про визнання Договору нікчемним з тих підстав, що Договір підписаний ПАТ КБ «ПриватБанк» у спосіб факсимільного відтворення підпису Голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4, а також з відтворенням печатки банку технічними друкованими засобами, позивач не зазначив, яким чином це порушило його права, свободи чи інтереси, з урахуванням того, що інша сторона Договору схвалила цей Договір і підтвердила факт його укладення відповідачем. До того ж, сам позивач не спростовує факт його укладення і підписання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що форма Договору поруки №К5OSGK00000111/1 від 03.12.2015 року відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 207 ЦК України й підстав для визнання його недійсним не встановлено, тому апеляційна скарга банку підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позовної заяви ОСОБА_2 був звільнений від сплати судового збору, а оскільки колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, тому судовий збір у розмірі 704 грн, сплачений банком за подання апеляційної скарги, слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 207, 547, 626, 638 ЦК України, ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення нікчемності, недійсності правочину відмовити.

Судовий збір у розмірі 704 грн, сплачений Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за подання апеляційної скарги, компенсувати за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва