Справа № 2-2488/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві подання Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі Подільський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві), заінтересовані особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») про обмеження права виїзду боржника у виконавчому провадженні за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Подільського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Журба Т.В. звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником відділу, в якому просить обмежити право виїзду за межі України ОСОБА_2, мотивуючи вимоги тим, що на виконанні Подільського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 33059384 з примусового виконання виконавчого листа №2-2488/10, виданого Подільським районним судом м. Києва 27.05.2011 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми боргу у розмірі 812088,76 грн. На даний час боржником виконавчий документ не виконано, крім того останній ігнорує вимоги державного виконавця, а тому у разі виїзду ОСОБА_2 за кордон буде неможливим або ускладненим виконати вищевказаний виконавчий документ. Зазначає, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», він вжив всіх заходів примусового виконання судового рішення.

У судове засідання представник Подільського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у поданні просив розглядати справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за обов'язковою участю державного виконавця. З огляду на те, що подання підлягає негайному розгляду, а державний виконавець у судове засідання не з'явився, суд вважає за можливе розглянути дане подання за його відсутності.

Суд, вивчивши надані документи, приходить до висновку про відмову у задоволенні подання за таких підстав.

Як вбачається з наданих документів, на виконанні Подільського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 33059384 з примусового виконання виконавчого листа №2-2488/10, виданого Подільським районним судом м. Києва 27.05.2011 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми боргу у розмірі 812088,76 грн.

17.05.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони у виконавчому провадженні з ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2016 р.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладений на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктами 2, 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п.8 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Отже, саме по собі невиконання боржником рішення суду у добровільному порядку не свідчить про ухилення його від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження»", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ЦК України).

Крім того, відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії, зокрема, одержувати необхідні довідки та іншу інформацію, накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах.

В обґрунтування подання, державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Крім того, як вбачається з наданих документів, державним виконавцем не виконанні всі можливі виконавчі дії.

Враховуючи фактичні обставини даної справи та зміст подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії боржника ОСОБА_2, які свідчать про ухилення від виконання судового рішення, а також враховуючи, що додані до подання матеріали виконавчого провадження, не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань судовим рішенням, суд приходить до висновку про те, що обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 буде порушувати його права.

За таких обставин, подання не має правового обґрунтування, суду не надані докази неможливості виконання судового рішення і необхідності обмеження прав боржника. В зв'язку з чим подання задоволенню не підлягає.

На підстав викладеного, ст.ст. 22, 33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про обмеження права виїзду боржника у виконавчому провадженні за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова