Дата документу 31.10.2017
ЄУ № 420/1285/17
Провадження №2/420/501/17
31 жовтня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області
в складі: головуючого судді Стеценко О.С.
за участю секретаря Рожкової Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 30.01.2013 виконавчим комітетом Павленківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №01, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу «Образкова»; стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її користь на утримання: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі 1200 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 30.01.2013 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Діти проживають разом з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені. Подальше суміжне життя і збереження сімї є неможливим. В психологічному плані вони не сумісні, на цій підставі в сімї виникають постійні сварки та скандали. З вересня 2016 року проживають окремо. У них різні погляди на життя, між ними зникло почуття любові та поваги, спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл майна, що є їх сумісною власністю, у них не виникає. На сьогоднішній день відповідач проживає в м. Києві, чи працює офіційно позивачу не відомо, однак в телефонному режимі на початку року повідомив, що він працює на будівництві. З початку року відповідач не телефонує і не цікавиться справами дітей, матеріальної допомоги не надає. На сьогоднішній день її молодший син ОСОБА_4 хворіє та має діагноз: хвороба Гинршрунга, ректо-сигмоїдна форма. Хронічний і неспецифічний коліт. Дитина хворіє з народження, постійно перебуває під наглядом лікарів, затрачуються кошти на лікування дитини, а відповідач матеріальної допомоги взагалі не надає.
Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Судом встановлено, що сторони з 30 січня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 162702, виданим 30.01.2013 виконавчим комітетом Павленківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 01.
Від шлюбу є неповнолітні діти: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 268563, виданим 26.02.2013 виконавчим комітетом Павленківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 03, свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 368255, виданим 25.11.2015 виконавчим комітетом Павленківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 09, відповідно.
Позивач ОСОБА_4 (до шлюбу Яременко) ОСОБА_5 після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу Образкова.
Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.
Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач заперечень не надав, подружжя сумісно не проживає, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати.
Згідно ч.2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Згідно зазначених свідоцтв про народження ОСОБА_3, ОСОБА_4 в графі "батько" зазначений відповідач ОСОБА_2.
Відповідно до довідки №490, виданої 10.10.2017 виконавчого комітету Павленківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживають разом з матірю і знаходяться на її утриманні.
Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
08.07.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017. Даним законом внесено зміни до ст. 182 СК України.
Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини , стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів , наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.
Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.
Як вбачається з матеріалів справи, діти повністю знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальну допомогу на їх утримання не надає.
З позовної заяви вбачається, що відповідач проживає в м. Києві та працює на будівництві.
Син ОСОБА_6 хворіє та має діагноз: хвороба Гинршрунга, ректо-сигмоїдна форма, хронічний і неспецифічний коліт, дитина постійно перебуває під наглядом лікарів, проходить обстеження в Новопськовському РТМО, що підтверджується виписками №2839, №564 з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 (а.с. 14, 15), висновком ВКК №519 від 01.03.2016 (а.с. 16), випискою №1813/4564р/1915 з медичної картки стаціонарного хворого відділення торако-абдомінальної хірургії (а.с. 17), довідками від 21.11.2016, 13.03.2017, виданими національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охматдит» МОЗ України (а.с. 18-19).
Суд враховує, що згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей до 6 років становить 1426 гривень.
Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, сторін, враховуючи те, що позовну заяву було подано 29.08.2017, та з 09.07.2017 набрали чинності зміни до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, необхідно стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі 1200 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2017 і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.
Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 640 грн. та з відповідача на користь позивача судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 640 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 223, 224-233, 292, 367 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 56, 105, 112, 113, 115, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу Яременко) ОСОБА_5, зареєстрований 30 січня 2013 року виконавчим комітетом Павленківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №01.
Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1 прізвище отримане після реєстрації шлюбу Образкова.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі 1200 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2017 і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у межах сплати платежу за один місяць.
Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.С. ОСОБА_7ОСОБА_7