Номер провадження 2/522/3988/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, Житлово комунального сервісу «Порто-Франківський», Комунального підприємства «Міськзелентрест» ОСОБА_3 обласної ради з майнових відносин ОСОБА_2 обласної ради, Державного архіву Одеської області, за участю третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Житлово комунального сервісу «Порто-Франківський» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 57289 грн. 67 коп. та моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

12 квітня 2016 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, де просив стягнути матеріальну шкоду у розмірі 31 919 грн. та моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. з відповідача ОСОБА_2 міської ради.

18 квітня 2016 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, де просив солідарно стягнути з Відповідачів на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 31 919 грн. 34 коп., моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. та сплачений судовий збір.

Представники позивача позов підтримали. Третя особа на стороні позивача також підтримав позовні вимоги.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позову.

Відповідач КП «Міськзелентрест» у запереченнях зазначає, що не є балансоутримувачем дерева, який знаходиться біля буд. № 18 по вул. Жуковського у м. Одеса, оскільки жодних Актів приймання-передачі дерева на баланс не укладалось, та будь-яких заявок на благоустрій також не надходило.

Відповідач ОСОБА_3 обласної ради з майнових відносин у запереченнях зазначає, що обєктом спільної власності територіальних громад є тільки нежитлова будівля Бродської синагоги. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 березня 2016 року, встановлюється, що до складової частини обєкта нерухомого майна, який розташований за адресою м. Одеса, вул. Жуковського 18 відноситься:

-Нежитлова будівля ,А;

-Прохідна будка, В;

-Огорожа № 1;

-Мостіння І, ІІ;

-Ворота № 2;

-Ворота № 3.

Прилегла територія (земельні ділянка) за вказаною адресою не перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, тобто не перебуває на балансі ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ради з майнових відносин.

Відповідач ОСОБА_5 архів Одеської області у запереченнях зазначив, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 20.06 1944 року будівля синагоги, що розташована за адресою: Пушкінська, 20 закріплена за ОСОБА_5 архівом Одеської області.

В рішенні не вказано ні границь прибудинкової території, ні її розмірів. Не вказаний балансоутримувач. Відповідно до рішення ОСОБА_2 обласної ради від 24 квітня 2003 року № 154-24 «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада» нежитлова будівля Бродської синагоги та огорожа, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська 20 ріг вул. Жуковського, 18 є обєктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

Представник ЖКС «Порто-франківський» також заперечував проти задоволення позову, повідомив в усній формі, що не є балансоутримувачем дерева та прибудинкової території за вказаною адресою, оскільки будинок № 18 по вул. Жуковського не належить до житлового фонду, не є багатоквартирним будинком.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради надав заперечення, де зазначає, що позивач на свій власний розсуд відмовився від належного зберігання свого транспортного засобу. З контексту заперечень вбачається, що ОСОБА_2 міська рада не є балансоутримувачем зелених насаджень у місті Одеса, які розташовані біля проїжджої частини, а також позивач порушив правила паркування автомобілю. Посилаючись на рішення ОСОБА_2 міської ради № 1631- VI від 23.12.2011 року «Про затвердження Правил благоустрою території міста Одеси» з наступними змінами та доповненнями, представник зазначив, що відповідачем по справі має бути особа, на яку згідно вказаних Правил, покладений обовязок щодо утримання зелених насаджень.

Суд, повно та всебічно дослідивши і проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що автомобіль НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію СХХ673388. Проте, майже весь час автомобіль знаходиться у володінні ОСОБА_1, у звязку з виконанням своїх професійних обовязків. Позивач за власні кошти обслуговує автомобіль, проводить технічний огляд, здійснює поточний ремонт.

26 червня 2015 року на території тротуару поблизу будинку № 18 по вул. Жуковського у м. Одеса на припаркований позивачем автомобіль марки Toyota Camry, впала гілка, автомобіль отримав значні механічні пошкодження.

Факт пошкодження автомобілю на прибудинковій територій будинку № 18 по вул. Жуковського у м. Одеса від падіння гілки підтверджується довідкою Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 14 липня 2015 року.

Розмір матеріальної шкоди з урахуванням відновленого ремонту згідно зі Звітом №1919/15 про проведення незалежної оцінки величини матеріальної шкоди автомобіля, яка проводилась ТОВ «Консалтингова фірма «Бюро оцінки Стефанович», видатковою накладною № РН-0000028 від 14 липня 2015 року, Актом виконаних робіт від 30 липня 2015 року, квитанціями №3,4 від 02 лютого 2016 квитанцією №347 від 30 липня 2015 року, квитанція про сплату №1Р1777 від 17 лютого 2016 року - становить 31 919,34 грн.

Суд вважає доведеним факт завдання позивачу матеріальної шкоди, повязаної з пошкодження автомобіля.

Відповідно до листа Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів №109/07-15 від 02 лютого 2016 року, згідно з яким 26 червня 2015 року, тобто в день пошкодження автомобіля, за даними спостережень метеостанції Одеса на території міста Одеса погода була з мінливою хмарністю, температурою повітря від 19.4С до 30.4С, вологістю 45-84%, середньою швидкістю вітру 2-3 м/с, поривами вітру 6-10 м/с. Тобто, падіння гілки дерева не повязано з впливом будь-яких погодних факторів, отже не являється дією непереборної сили, форс-мажорною обставиною, яка виключає відповідальність з спричинення шкоди. Суд вважає, що гілка дерева впала під дією власної ваги.

Відповідно до рішення ОСОБА_2 міської ради № 1631- VI від 23.12.2011 року «Про затвердження Правил благоустрою території міста Одеси», а саме п. 4.4. інвентаризація зелених насаджень проводиться бюро технічної інвентаризації, підприємствами, організаціями, які мають на це право, а також балансоутримувачами об'єктів благоустрою державної чи комунальної форми власності, які мають технічні можливості, відповідних фахівців, за погодженням з виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради один раз на п'ять років з квітня до жовтня відповідно до Інструкції з інвентаризації зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.12.2001р. № 226.

Відповідно до п. 4.6. Правил благоустрою території міста Одеси, поточне утримання скверів, бульварів, парків та інших об'єктів зеленого господарства загального користування покладається на їх балансоутримувачів. Поточне утримання дерев, клумб, тротуарних газонів, зелених майданчиків прибудинкової території покладається на підприємства і організації житлово-комунального господарства, підприємства, установи, організації (незалежно від форм власності) і громадян власників будинків на територіях, прилеглих до їх споруд та будинків.

Відповідно до п. 4.14. Правил благоустрою території міста Одеси, відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень, знищення бурянів покладається на:

1) на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоровя, розташованих на території житлової забудови;

2) на територіях підприємств, а також на прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на дані підприємства;

3) на територіях, відведених під будівництво, та прилеглих до них ділянок, з дня початку робіт на замовників будівництва;

4) на пустирях, морському узбережжі, лиманах, берегах водоймищ на підприємства згідно з рішеннями виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради;

5) на приватних садибах та прилеглих ділянках на їх власників.

Відповідно до п. 1.9 Правил благоустрою території міста Одеси, територія сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об'єктів загального користування: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об'єктів, об'єктів промисловості, комунально-складських та інших об'єктів у межах населеного пункту;

Згідно з п. 3.1.3. Правил благоустрою території міста Одеси, до об'єктів благоустрою населених пунктів належать:

1) території загального користування:

- парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку; парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики;

- пам'ятки культурної та історичної спадщини;

- майдани, площі, бульвари, проспекти;

- вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки;

- пляжі;

- кладовища;

- території для експлуатації фонтанів, бюветних комплексів та гідротехнічних комплексів ставків;

- інші території загального користування;

2) прибудинкові території;

3) території будівель та споруд інженерного захисту територій;

4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Відповідно до п. 5.5 «Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 10 квітня 2006 року №105 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 27 липня 2006 року за № 880/12754, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів.

Крім того, відповідно до пункту 6.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України (далі Правил № 105), балансоутримувач об'єкта зобов'язаний, зокрема, утримувати в належному санітарно- технічному стані об'єкт благоустрою.

Виробничий процес утримання об'єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видалення окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об'єкта благоустрою (розділ 9 Правил № 105).

Відповідно до п. 9.1. Правил № 105, для встановлення ступеня життєздатності деревних рослин балансоутримувачу необхідно провести діагностику стану зелених насаджень і на основі діагностичних ознак планувати агротехніку догляду за зеленими насадженнями.

Відповідно до розділу 12 Правил № 105 з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об'єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об'єкта, власник чи користувач земельної ділянки.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» заходи з охорони та утримання зелених насаджень: «Охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів... Охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об'єктах благоустрою здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об'єкта благоустрою... Видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому КМУ. Негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю. здоров'ю громадян, а також майну громадян або юридичних осіб.

Пунктом 7 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою КМУ від 01.08.2006р. № 1045, передбачено, що видалення аварійних, сухостійних і фаутних дерев на об'єкті благоустрою здійснює балансоутримувач.

Пунктами 2.1, 3.1, 5.1,5.4, 9.1.11 та п. 9.1.12 розділу 9 Правил утримання, зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006р. №105 передбачено, що 2.1.

Наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Отже відповідальність за збереження, догляд та видалення аварійних зелених насаджень покладається на балансоутримувача.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (п.п.7 п. "а" ст.30), Законом України «Про благоустрій населених пунктів» (п.5 ч.2 ст.10) визначено, що до відання виконавчих органів міських рад належить організація благоустрою населених пунктів, здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм тощо.

Відповідно до п.5 ст.60 до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно ст. 15 ч. 1,2,3 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів об'єктів благоустрою державної та комунальної форм власності. Балансоутримувача об'єктів благоустрою, які перебувають у приватній власності, визначають їх власники. Балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи, організації.

Згідно ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

У судовому засідання представник відповідача ОМР повідомив суду, що територія біля проїжджої частини на розі вулиці Пушкінська та Жуковського, біля будинку № 18 у м. Одеса є територією загального користування. Представник погодився з тим, що вказана територія не являється приватною власністю, та не належить державної власності.

Згідно зі ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю, до яких відносяться усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Крім цього, згідно п. 4 вищезазначенної статті, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо), не можуть передаватись у приватну власність.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» - вулиця, дорога, є територією загального користування.

Відповідно до п. 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на обєктах благоустрою державної і комунальної власності є балансоутримувачі цих обєктів на безхазяйних територіях пустирях місцеві органи самоврядування.

Отже, територія на розі вулиці Пушкінська 20 та Жуковського 18 є територією загального користування.

Враховуючи відсутність прилеглих житлових будинків до дерева з якого впала гілка на припаркований автомобіль позивача, суд вважає, що у позовних вимогах до КП «ЖКС «Порто-Франківський» слід відмовити.

ОСОБА_3 обласної ради з майнових відносин та ОСОБА_5 архів Одеської області, згідно з матеріалами справи є не балансоутримувачами зелених насаджень на розі вулиці Пушкінська 20 та Жуковського 18.

ОСОБА_2 міська рада є органом місцевого самоврядування у м. Одеси.

Відповідно до п. 2.2. Статуту КП «Міськзелентрест», затвердженого рішенням ОСОБА_2 міської ради №4450-V від 07.07.2009, основним предметом діяльності Підприємства є забезпечення зовнішнього благоустрою та збереження зелених насаджень місць загального користування, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва та дерев-ботанічних пам'яток природи. Відповідно до п. 2.3 Статуту, на утримання об'єктів зеленої зони, власником яких є територіальна громада, Підприємство отримує кошти з бюджету міста, згідно з рішенням Засновника, або уповноваженого ним органу.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_2 міська рада та створене спеціалізоване КП «Міськзелентрест», яке фінансується за рахунок місцевого бюджету є балансоутримувачами зелених насаджень на територіях загального користування у м. Одеса.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків законом віднесено витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У реальні збитки включається фактична оцінка тих матеріальних благ, які зазнала особа, а також ті додаткові витрати, яких зазнала чи повинна (може) зазнати особа для поновлення свого цивільного права для повернення до первісного стану.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так ухвали ВССУ від 13 березня 2013 року по справі №6-42839св12 звернуто увагу судів на те, що частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювана шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Проаналізувавши наведені норми, суд вважає, що законом не покладається на позивача обов'язок доведення вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Суд вважає факт заподіяння шкоди позивачу та її розмір - доведеним.

В позовній заяві позивач також спросить суд стягнути моральну шкоду у розмірі 15 000 грн., обґрунтовуючи тим, що в нього було порушено звичний життєвий уклад Позивача, він звертався за медичною допомогою, що підтверджується виписка з історії хвороби за №348. Також позивач зазначив, що до зазначеної події (падіння гілки), яка відбулася 26 червня 2015 року, автомобіль не потрапляв у дорожньо-транспортні пригоди та відновлювальний ремонт не здійснювався, що підтверджується висновком експерта та відображено на 8 ст. Звіту №1919/15. У звязку з цим автомобіль втратив ринкову вартість.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди. Проте вважає, що сума компенсації є завеликою, а тому з урахуванням вимог розумності і справедливості, глибини душевних і моральних страждань позивача, сума 10 000 грн. на думку суду є достатньою грошовою компенсацією його моральних страждань.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений частково, а тому підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, Житлово-комунального сервісу «Порто-Франківський», Комунального підприємства «Міськзелентрест» ОСОБА_3 обласної ради з майнових відносин ОСОБА_2 обласної ради, Державного архіву Одеської області, за участю третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 міської ради () та з Комунального підприємства «Міськзелентрест» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) матеріальну шкоду у розмірі 31 919 грн. 34 коп. (тридцять одну тисячу девятсот девятнадцять), моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч) та судовий збір у розмірі 572,89 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя

01.06.2017