Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/4171/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Скользнева Н.Г.
Провадження № 22-ц/778/2129/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду Запорізької області від 23 березня 2017 року за поданням державного виконавця Олександрівського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника без вилучення паспортного документа у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування коштами, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року державний виконавець Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України.

В обґрунтування подання заявник зазначив, що на виконанні в Олександрівському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавчий лист № 2/331/1322/13 виданий 06.03.2014 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 коштів у сумі 226 234,69 грн.

Відповідно до ст.ст. 3,4,24-26 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 29.12.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Проте, рішення суду боржником не виконано, декларацію не подано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

У звязку з невиконанням боржником рішення суду у добровільному порядку, державним виконавцем здійснено заходи з виявлення майна боржника. Так, виявлене рухоме майно, а саме транспортний засіб ВАЗ 21061, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 оголошено у розшук 11.11.2015.

Також під час виконання зазначеного виконавчого документу встановлено, що ОСОБА_3 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕР № 221222 від 02.08.2012.

На підставі викладеного заявник просив тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України до виконання зобовязань, покладених на нього відповідно до виконавчого листа № 2/331/1322/13 виданого 06.03.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 коштів у сумі 226234,69 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2017 року подання державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 задоволено.

Обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_3 без вилучення паспортного документу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки до апеляційного суду не зявилися. Від представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з тим, що він бере участь у іншій справі.

Апеляційне провадження у справі відкрито 14 квітня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Відкладення розгляду справи на невизначений термін суперечить вимогам ч. 1 статті 303-1 ЦПК України.

Виходячи з того, що законом передбачені скорочені строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду і відкладення розгляду справи в цих межах неможливо та зважаючи на те, що неявка належно повідомленої особи не перешкоджає розгляду справи за її відсутності, керуючись принципом ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи та ст. 305 ЦПК України, колегія суддів відхилила клопотання про відкладення розгляду справи та ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6 та інших учасників апеляційного розгляду.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Порядок розгляду подання встановлений ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, за якою суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Питання щодо змісту та форми подання державного виконавця для звернення до суду в порядку ст. 377-1 ЦПК України нормативно врегульовані у розділі ХІ "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в"їзду в Україну" Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 року та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, в якому передбачено, що подання повинно містити, зокрема, підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов"язань.

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби).

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що розглянуте по суті подання державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 направлено до суду без надання доказів, зокрема, про повідомлення боржника щодо відкриття провадження та ухилення ОСОБА_3 від виконання зобовязань.

Не зважаючи на недостатність обґрунтованості внесенного подання, суд розглянув його по суті за відсутності державного виконавця, який подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності (а.с. 182). Явку державного виконавця суд обовязковою не визнав і ухвалу про витребування в порядку ст. 88 Закону України "Про виконавче провадження" для огляду матеріалів виконавчого провадження, не постовлював, обмежившись лише тими матеріалами, що були долучені державним виконавцем до подання.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього є порушенням встановленого порядку.

Крім того, судом не взято до уваги, що саме державний виконавець зобов'язаний довести суду (з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження) необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

В ухвалі, постановленої за наслідками вирішення подання державного виконавця, не вмотивовано та необґрунтовано висновки в частині ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобов'язань.

Так, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, яке викладене державним виконавцем, не містить посилань на те, яким чином боржник ухиляється від виконання судового рішення про стягнення заборгованості.

У поданні зазначено, що боржник ОСОБА_3 не виконує законні вимоги державного виконавця, проте взагалі не зазначено, які саме вимоги йому висувались, як вони були доведені до відома боржника.

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.12.2016 року вбачається, що боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. До суду державний виконавець звернувся вже 21.03.2017 року, при цьому взагалі не зазначив які є підстави для вжиття до боржника заходів обмеження виїзду.

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_3 отримував вимоги державного виконавця, постанову про відкриття виконавчого провадження та не виконував їх, тобто ухилявся від явки до ВДВС, від надання відомостей, які мають значення для примусового стягнення, або іншим чином ухилявся від виконання обов'язків за рішенням суду надано не було.

Згідно п. 11 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних та посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

В матеріалах справи немає доказів того, що боржник належним чином повідомлявся про необхідність з'явитися до державного виконавця, проте ухилявся від отримання кореспонденції про його виклик до виконавчої служби, не зявлявся на виклик без поважних причин. Ці дані не наводить держаний виконавець і у поданні.

Статтею 90 Закону України "Про виконавче провадження" передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Будь-які санкції за невиконання зазначених у ст. 90 Закону України "Про виконавче провадження" вимог державного виконавця при виконанні судового рішення державний виконавець до боржника не застосовував.

Проте зазначені обставини залишились поза увагою і будь-якої оцінки їм при розгляді подання надано не було.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За наслідками апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку про часткове підтвердження доводів апеляційної скарги, яка підлягає частковому задоволенню із скасуванням ухвали суду першої інстанції та передачею питання щодо розгляду подання державного виконавця на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду Запорізької області від 23 березня 2017 року у цій справі у цій справі скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: