Провадження № 2/702/282/17
Справа № 702/703/17
04 жовтня 2017 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Діденко Т.І.,
з участю: секретаря - Прилуцької О.І., позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Монастирищенський РС УДМС України в Черкаській області, Монастирищенська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право на користування приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування приміщенням.
Підставами для позовних вимог позивач вважає те, що 28.08.1995 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу І-СР № 000681, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Монастирищенської районної ради Черкаської області.
Позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., м.Монастирище, вул. Пушкіна, 16, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 19.07.1990 року.
З 12.12.2002 року відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується витягом з домової книги. Позивачка вважає, що така реєстрація відповідача є чисто формальною, оскільки з грудня 2016 року і по теперішній час відповідач не проживає в даному будинку, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в його утриманні, що підтверджується актом обстеження від 17.07.2017 щодо проживання ОСОБА_2 в житловому будинку, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., м.Монастирище, вул. Пушкіна, 16. Позивач декілька разів зверталася до відповідача з проханням добровільно виписатися з даного житлового приміщення на що ОСОБА_2 категорично відмовлявся.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Посилаючись на ст. 16, 319, 386 ЦК України; ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; ст. 71, 72, 150 ЖК України
позивачка просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування приміщенням за адресою: Черкаська область, м.Монастирище, вулиця Пушкіна, 16.
Позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, просить його задоволити і показала, що відповідач з грудня 2016 року по даний час постійно перебуває на лікуванні в комунальному закладі «Черкаська обласна психіатрична лікарня», має психічне захворювання, перебуває на лікуванні вчетверте, в даний час вирішується питання про поселення його в інтернат на постійне проживання під постійний нагляд лікарів, оскільки він є небезпечним для оточуючих і для себе, має хронічний суїцидальний синдром, відмовляється від прийому ліків та харчів. Будинок знаходить в занедбаному стані, потребує капітального ремонту, протікає дах будинку. ОСОБА_2 має велику заборгованість за кредитами в банках. За місцем його реєстрації постійно приходять представники колекторських фірм, вимагають борги. Вона має намір продати будинок, бо для лікування ОСОБА_2 необхідні кошти. Просить задоволити позов.
Представник позивача адвокат ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку, в судове засідання не з»явилася, заяви про відкладення розгляду в суд не подала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, заперечення та заяви про відкладення розгляду справи в суд не подав.
Третя особа - Монастирищенський районний сектор Управління Державної міграції служби у Черкаській області, вважає, що він є неналежною третьою особою, належною третьою особою є органи місцевого самоврядування, при яких створені органи реєстрації, про що подав до суду листа № 504 від 17.08.2016.
Третя особа - Монастирищенська міська рада, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, заперечення та заяви про відкладення розгляду справи в суд не подала. Листом № 434 від 07.09.2017 просить не враховувати акт від 17.07.2017, який затверджений міським головою, та не вважати його як доказ.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.
Судом встановлено, що:
Відповідно до договору від 19.07.1990 року ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 купила належний ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м.Монастирище, Черкаської області по вул.Пушкіна, 16 (а.с.10).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СР № 000681, яке 28.08.1995 року видане відділом реєстрації актів громадянського стану Монастирищенської районної ради, шлюб між позивачем та відповідачем розірваний 28.08.1995 (а.с.7).
З матеріалів справи судом встановлено, що житловий будинок № 16 по вул. Пушкіна, в м. Монастирище Черкаської області придбаний 19.07.1990 року під час спільного проживання позивача з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, оскільки шлюб між позивачем та відповідачем розірваний 28.08.1995.
Доказів наявності у відповідача іншого житла суду не надано.
Відповідно до рішень Монастирищенського районного суду від 16.12.2016 та від 28.02.2017 відповідач направлявся на примусовий огляд до комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня».
Позивач показала, що відповідач з грудня 2016 року по даний час постійно перебуває на лікуванні в комунальному закладі «Черкаська обласна психіатрична лікарня», має психічне захворювання, в даний час вирішується питання про поселення його в інтернат на постійне проживання під постійний нагляд лікарів, оскільки він має хронічний суїцідальний синдром, відмовляється від прийому ліків та харчів.
Відповідно до ч.3 ст.71 Житлового кодексу за відповідачем зберігається жиле приміщення протягом усього часу перебування на лікуванні.
Суд вважає, що відповідач відсутній за місцем реєстрації та місцем проживання з поважної причини, підстав для задоволення позову намає.
Суду не надано доказів того, що відповідач відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад шість місяців, та доказів, які б стали підставою для задоволення позову, а тому суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись ст. 71, 72 ЖК України; ст. 10, 158-159, 208-209, 212-215, 223-225, 294 ЦПК України, суд
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Монастирищенський РС УДМС України в Черкаській області, Монастирищенська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право на користування приміщенням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Монастирищенський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.І. Діденко

Повне рішення складене 09.10.2017.