У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: Боймиструка С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 селищної ради Сарненського району Рівненської області про визнання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 26 листопада 1988 року відмовлено повністю, за безпідставністю позовних вимог.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано та безпідставно застосовано норми глави 6 ЦК України від 16.01.2003 року, та не враховано, що у зв'язку з відсутністю інших спадкоємців позивач керуючись ст. 550 ЦК УРСР має право на прийняття спадщини і після спливу шестимісячного строку.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд не надав належної правової оцінки фактам, викладеним в позовній заяві та безпідставно залишив поза увагою доводи представника позивача, висловленим під час судового розгляду. Також поза увагою суду залишено той факт, що відповідач ОСОБА_3 селищна рада не заперечувала проти позову.

З цих підстав просила рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі та визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_3 селищна рада Сарненського району Рівненської області у встановленому законом порядку, завчасно повідомлялася про час і місце розгляду справи, однак до суду представника не направила та причин неявки суду не повідомила, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 2 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла 26.11.1988 року (а.с.6,7)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входило домоволодіння за адресою : смт. Клесів Сарненського району Рівненської області по вул. Центральна, 97-а, де проживала постійно по день смерті із співмешканцем ОСОБА_5, який помер 30.12.1991 року (а.с.8, 9-11,12).

Як вбачається з листа завідувача Сарненської районної державної нотаріальної контори від 18.10.2016 року № 1041/01-16, ОСОБА_1 пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої 26.11.1988 року ОСОБА_4, а саме : не подано заяву про прийняття спадщини, яка передбачена ч.1 ст. 1269 ЦК України, а також не предявлені докази про постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, які необхідні згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України (а.с.13).

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 вказувала, що пропустила такий строк через юридичну необізнаність. При цьому посилалася на ч.3 ст. 1272 ЦК України просила визначити додатковий строк тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин. Однак, не звернув уваги, що на момент відкриття спадщини та протягом строку встановленого для її прийняття, діяли норми ЦК України 1963 року, а тому саме вони підлягали застосуванню при вирішенні справи.

Зважаючи на те, що допущені порушення не вплинули на зміст прийнятого рішення, яке є обґрунтованим, виходячи із подібності норм спадкового права, які регулювали спірні питання на той час та тепер, колегія суддів, вважає за можливе виправити допущену хибу шляхом додаткового законодавчого обґрунтування мотивів суду, без його зміни.

Вимагаючи визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивачем не враховано, що такі правовідносини регулюються ч. 3 ст. 1272 ЦК України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як роз'яснено у п. п. 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» положення ст. 1272 ЦК України 2003 року, ч. 3 якої визначено право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України 2003 року - 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року.

Таким чином, спірні відносини регулюються нормами ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 ЦК УРСР, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Зазначеного позивач при зверненні до суду не врахувала, як і того, що ст. 550 ЦК України редакції 1963 року визначалися підстави для продовження строку для прийняття спадщини, а не визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

За умовами п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В пункті 2 ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року міститься роз'яснення, відповідно до якого судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, суди також не повинні задовольняти позови про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавців, які померли до 1 січня 2004 року, і спадщина прийнята кимось із спадкоємців, у тому числі шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР) або перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що не може бути визнана поважною причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини.

Крім цього, слід зазначити, що настоюючи на тому, що одразу після смерті співмешканця матері - ОСОБА_5, 30.12.1991 року вступила у фактичне володіння спадковим майном її донька із сім'єю, то особисто вона не позбавлена можливості захистити своє право у інший спосіб.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни рішення суду з мотивів зазначених апелянтом, немає.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

ОСОБА_7