У х в а л а

2 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (далі - ПрАТ «Київський страховий дім») про перегляд Верховним Судом України рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ПрАТ «Київський страховий дім» про стягнення майнової шкоди, пені та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП),

в с т а н о в и л а :

Солом'янський районний суд м. Києва рішенням від 29 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково, стягнув:

- з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_4 49 тис. 500 грн на відшкодування майнової шкоди, 16 тис. 630 грн 2 коп. пені, 943 грн 89 коп. - 3% річних, 3 тис. 217 грн інфляційних втрат, 972 грн 97 коп. витрат на проведення експертизи;

- із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 500 грн майнової шкоди (франшизи);

- з ПрАТ «Київський страховий дім 712 грн 63 коп. та із ОСОБА_5 5 грн судового збору в дохід держави.

В іншій частині позовних вимог до ПрАТ «Київський страховий дім» суд відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 20 лютого 2017 року касаційну скаргу ПрАТ «Київський страховий дім» відхилила, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2016 року залишила без змін.

19 травня 2017 року ПрАТ «Київський страховий дім» звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2017 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 2, 29, 33, 331 , 34, 36, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня і 30 червня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 20 лютого 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на те, що страховик (який належним чином був повідомлений про настання страхового випадку, а також про день, час та місце огляду автомобіля) не з'явився на огляд пошкодженого транспортного засобу (далі - ТЗ), а тому позивач мав право самостійно обирати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Крім того, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_5 застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», а тому страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, має відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, а страхувальник - суму франшизи.

Разом з тим у судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- у рішенні від 16 березня 2016 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, однак дійшов висновку про зменшення її розміру з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту оплати проведеного ремонту ТЗ у платника податку на додану вартість, а тому суму збитків (з урахуванням податку на додану вартість) стягнуто безпосереднього на користь позивачки (автомобіль якої був пошкоджений у ДТП);

- в ухвалі від 30 червня 2016 року суд касаційної інстанції, залишивши без змін рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду, погодився з їх висновками про відмову в задоволенні позовних вимог у частині стягнення суми страхового відшкодування, оскільки позивачка не надала для огляду належний їй ТЗ та наявні в неї документи щодо ДТП; крім того, позивачка не надала належних та допустимих доказів стосовно розміру витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом ТЗ (з урахуванням передбачених статтею 29 Закону вимог).

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення майнової шкоди, пені та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за заявою Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про перегляд Верховним Судом України рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко