провадження 2 /201/3078/2017
УХВАЛА

12 жовтня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (49074, Україна, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (49005, Україна, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 жовтня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2017 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Разом з позовом позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову в якій він просить суд накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони будь-яким особам здійснювати реалізацію з торгів або іншим способом квартири № 31 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чернишевського, № 1-а; нежитлових приміщень ІХ,ІХ-а, Х, ХІ,ХІ-а підвалу житлового будинку по пр. К. Маркса (ОСОБА_3), 46 в м. Дніпропетровську; нежитлове приміщення № 2 по вул. Комсомольській, 21 (Старокозацька) в м. Дніпропетровську шляхом заборони здійснювати реалізацію вказаного майна та укладати договори купівлі-продажу вищевказаного майна, визнавати право власності на це майно та проводити державну реєстрацію будь-яких угод та договорів на вказане нерухоме майно, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа про стягнення суми боргу, однак відповідачем вживаються різні дії щодо реалізації майна., яке належить йому на праві власності, а тому реалізація цього майна призведе до неможливості стягнення боргу у разі задоволення позову, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб та заборона вчиняти певні дії є видами забезпечення позову, передбаченими ст. 152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, суд вважає можливим частково задовольнити заяву про забезпечення позову, в звязку з чим до розгляду справи по суті накласти арешт та заборону будь-яким особам здійснювати реалізацію майна та укладати договори купівлі-продажу щодо нерухомого майна: квартири № 31 за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Чернишевського, № 1-а; нежитлових приміщень ІХ, ІХ-а, Х, ХІ, ХІ-а підвалу житлового будинку по проспекту Дмитра Яворницького (ОСОБА_4), 46 в м. Дніпро (Дніпропетровськ); нежитлове приміщення № 2 по вул. Старокозацька (Комсомольській), 21 в м. Дніпро (Дніпропетровськ), оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та між сторонами виник майновий спір з приводу стягнення суми боргу, що є значною (1 440 000 гривень), а також враховуючи, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами. Зважаючи на вище викладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим, а також існують всі підстави вважати, що вище вказане майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна з метою ухилення від виконання рішення суду, а тому з урахуванням вище викладеного суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач чи інші особи матимуть можливість здійснити відчуження майна на користь інших осіб, а тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача чи іншої особи) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що стали предметом спору, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову вживаються судом стосовно майно, що належить відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб, тобто вони мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки у заяві не обґрунтовано необхідність застосування саме такого способу забезпечення позову, які зазначено в заяві та відповідність заявленим позовним вимогам, а також не зазначено, яким чином вони можуть сприяти виконанню рішення суду, а тому вказані вимоги заяви безпідставні та не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152, ч. ч. 1, 9, 10 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт та заборону будь-яким особам здійснювати реалізацію майна та укладати договори купівлі-продажу щодо нерухомого майна: квартири № 31 за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Чернишевського, № 1-а; нежитлових приміщень ІХ, ІХ-а, Х, ХІ, ХІ-а підвалу житлового будинку по проспекту Дмитра Яворницького (ОСОБА_4), 46 в м. Дніпро (Дніпропетровськ); нежитлове приміщення № 2 по вул. Старокозацька (Комсомольській), 21 в м. Дніпро (Дніпропетровськ).

В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набрала законної сили 12 жовтня 2017 року.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.А. Антонюк