Справа № 487/1222/17
Провадження № 2/487/2525/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017 року Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого судді - Щербини С.В. при секретарі Єлишевій А.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Державного реєстратора нотаріуса прав на нерухоме майно №33690463 від 02.02.2017 року, яким проведено державну реєстрацію прав власності на нежитлове приміщення магазину в житловому будинку за адресою м. Миколаїв пр.. Центральний, 33, зобовязавши нотаріуса скасувати та вилучити запис №18836481 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на нежитлове приміщення магазину в житловому будинку за адресою м. Миколаїв пр.. Центральний, 33 (обєкт нерухомого майна №101), поновивши відомості про обєкт нерухомого майна, що передували скасованому запису, визнання незаконним та скасування рішення Державного реєстратора нотаріуса прав на нерухоме майно №33690409 від 02.02.2017 року, яким проведено державну реєстрацію прав власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, зобовязавши нотаріуса скасувати та вилучити запис №18836419 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру за адресою м. Миколаїв пр.. Центральний, 33 кв. 5 (обєкт нерухомого майна №101), поновивши відомості про обєкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

В позові позивач зазначила, що у неї були договірні зобовязання перед ВАТ «ОСОБА_5 Аваль», які забезпечені договорами іпотеки. В подальшому банк перепродав її борг фізичної особі ОСОБА_4, який без будь-яких повідомлень і без документального підтвердження наявності заборгованості, за допомогою приватного нотаріуса ОСОБА_3 перереєстрував на себе її нерухоме майно - нежитлове приміщення магазину в житловому будинку за адресою м. Миколаїв пр. Центральний, 33, та квартиру за адресою АДРЕСА_1. При цьому, в порушення вимог чинного законодавства, ОСОБА_4 не була їй направлена вимога про усунення порушень, саме з отримання якої обчисляється строк її виконання . При цьому, ОСОБА_4С, була нотаріусу надана поштове повідомлення від 10.12.2016 року, яке складене з порушенням вимог спеціальних нормативних актів та жодним чином не підтверджує факту надсилання та отримання нею вимоги про усунення порушень. Проте, державним реєстратором здійснено за відповідачем права власності на предмети іпотеки за відсутністю в матеріалах реєстраційної справи належних доказів отримання нею вимоги про усунення порушення основного зобовязання в 30-ти денний строк, що є порушенням вимог ст. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно. Крім того, рішенням суду з неї стягнуто на користь банку заборгованість,тому іншій спосіб захисту замість судового позасудовий є притягненням особи до подвійної відповідальності за те саме правопорушення. При цьому, був наявний запис про державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна, яке їй належить та оголошена заборона на його відчуження, а тому здійснення реєстрації прав власності виключене. Також, на час здійснення реєстрації прав на нерухоме мано не проводилась відповідна обовязкова оцінка предметів іпотеки субєктом оціночної діяльності, що є порушенням вимог Закону України «Про іпотеку».

27.09.2017 року представник позивача ОСОБА_2, з метою забезпечення позову, звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення магазину в житловому будинку за адресою м. Миколаїв пр. Центральний, 33 та квартиру за адресою АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження, знецінення, пошкодження, вилучення та користування майном - нежитловим приміщенням магазину в житловому будинку за адресою м. Миколаїв пр.. Центральний, 33 та квартирою за адресою АДРЕСА_1, до розгляду справи по суті, оскільки існує ймовірність відчуження відповідачем вказаного майна третім особам, тому невжиття заходів забезпечення позову може мати негативні наслідки для позивача, спричинення збитків, значно ускладнити повернення майна та може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступного:

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову судом зясовується обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст. 151 ч. 1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову

Відповідно до ст. 152 ЦПК України суд забезпечує позов накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

Таким чином, оскільки, позовні вимоги мають майновий характер, враховуючи доведеність обґрунтованості доводів позивача стосовно того, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову протягом всього періоду розгляду спору, існує вірогідність відчуження спірного майна відповідачем третім особам, тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для забезпечення даного позову у обраним позивачем спосіб шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та забороною ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження, знецінення, пошкодження, вилучення та користування майном - нежитловим приміщенням магазину в житловому будинку за адресою м. Миколаїв пр. Центральний, 33 та квартирою за адресою АДРЕСА_1, до набрання рішенням законної сили, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, а заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення магазину в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 за адресою м. Миколаїв пр. Центральний, 33 та заборонити ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження, знецінення, пошкодження, вилучення та користування майном - нежитловим приміщенням магазину в житловому будинку за адресою м. Миколаїв пр. Центральний, 33 та квартирою №5 за адресою м. Миколаїв пр. Центральний, 33, до набрання рішення законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з моменту її винесення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області в строк та порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя С.В. Щербина