АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 1994 року по 2016 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Законом передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, а у випадку продовження дитиною навчання - до досягнення нею 23 років. Разом із тим, відповідач належним чином не виконує батьківські обов'язки та з 2012 року повне утримання сина, а також сплату за його навчання, здійснює позивач. Відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати власну дитину, хоча має таку можливість.

Позивач також зазначала, що вона здійснила повну оплату навчання сина в Київському радіотехнічному коледжі Національного авіаційного університету в сумі 28200,00 грн., коли відповідач здійснив таку оплату лише частково в сумі 2820,00 грн. 11 серпня 2012 року та 23 листопада 2013 року у сумі 2115,00 грн., а тому вона вважала, що відповідач зобов'язаний відшкодувати половину таких витрат в розмірі 9165,00 грн.

Крім того, позивач вважала, що відповідач зобов'язаний сплатити на її користь аліменти за минулий період з 17 вересня 2013 року по 17 вересня 2016 року в сумі 89775,00 грн., виходячи із принципу розумності та справедливості.

Справа № 761/33485/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6076/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання у розмірі 1/3 частини із усіх видів доходів щомісячно починаючи з 17 вересня 2016 року і до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років. Стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 за минулий період з 17 вересня 2013 року по 17 вересня 2016 року у твердій грошовій сумі в розмірі 89775,00 грн., а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 9165,00 грн. на покриття витрат на навчання ОСОБА_4 у Київському радіотехнічному коледжі Національного авіаційного університету.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, , ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання у розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/ щомісячно починаючи з 17 вересня 2016 року і до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 9165,00 грн. на покриття витрат на навчання ОСОБА_4 у Київському радіотехнічному коледжі Національного авіаційного університету.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 551,20 грн.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 за минулий період з 17 вересня 2013 року по 17 вересня 2016 року у твердій грошовій сумі - 89 775, 00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість.

Вважає, що у суду першої інстанції були наявні достатні законні підстави для присудження аліментів з відповідача на користь позивача, за минулий час, а саме за три роки від дати пред'явлення даного позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що з 16 вересня 1994 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідач ОСОБА_3 є військовослужбовцем та має постійний дохід (а.с. 72).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має постійний дохід, але матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому суд дійшов висновку, що у позивача виникло право на стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини із усіх видів доходів щомісячно починаючи з 17 вересня 2016 року і до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років. Крім того, суд першої інстанції посилався на те, що в період з 01 вересня 2012 року по 01 серпня 2016 року ОСОБА_4 навчався у Київському радіотехнічному коледжі Національного авіаційного університету та за його навчання було сплачено 28200 грн. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що навчання ОСОБА_4 у Київському радіотехнічному коледжі Національного авіаційного університету є додатковими витратами, пов'язаними із розвитком здібностей дитини, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню в рівній половині із позивачем на суму 9165,00 грн. в межах заявлених позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий період з 17 вересня 2013 року по 17 вересня 2016 року в твердій грошовій сумі в розмірі 89775,00 грн. суд першої інстанції посилався на те, що відповідач має регулярний дохід, тому аліменти підлягають стягненню з нього в частині від його заробітку та виходив з того, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження саме факту ухилення відповідача від сплати аліментів, а позивачем вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача у спірний період.

Рішення суду оскаржується лише в частині позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час у твердій грошовій сумі, а тому рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

В розумінні до ч.2 ст. 191 СК України належними та допустимими доказами того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача можуть бути документи, які підтверджують звернення одного з батьків у різні органи, зокрема, у фонд зайнятості щодо розшуку місця роботи одного з батьків, за місцем роботи батька про встановлення дійсного розміру його зарплати, про оголошення розшуку, документи про одержання тимчасової державної допомоги на дитину, копія рішення про визнання батька безвісно відсутнім , копія рішення про визнання батька обмежено дієздатним у зв'язку із зловживанням ним спиртних напоїв.

В матеріалах справи відсутні докази про вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом останніх трьох років та ухилення відповідача від їх сплати, а перешкод позивачу для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 з 2012 року неодноразово зверталась до відповідача з проханням про надання ним матеріального утримання та додаткових витрат на дитину, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт звернення ОСОБА_2 до ОСОБА_3 або до будь-яких державних органів за отриманням аліментів у вказаний період.

Крім того, такі доводи були предметом розгляду суду першої інстанції, їм надана належна правова оцінка відповідно до вимог ч. 2 ст. 191 СК України

Посилання апелянта на те, що факт ухилення відповідача від сплати аліментів та вжиття позивачем заходів щодо одержання підтверджується протоколами опитування ОСОБА_9 та ОСОБА_4, а також показами свідка ОСОБА_10, яка є подругою позивача, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки обставини, що мають значення у цій справі, не можуть бути доведеними лише показами свідків, інших доказів позивачем суду не надано, а крім того, часткова оплата відповідачем ОСОБА_3 навчання сина у Київському радіотехнічному коледжі Національного авіаційного університету не підтверджує ухилення відповідача від сплати аліментів.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає їх правильними, оскільки матеріали справи не містять доказів про вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від їх сплати, подання яких передбачене ч. 2 ст. 191 СК України.

Таким чином, обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вищевказаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду також не встановлено таких обставин.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: