Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1006/17 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визнати припиненим договір поруки від 7 травня 2007 року №0/1, укладений між позивачем та публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк». В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 7 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Промінь» укладено кредитний договір, за яким банк надав товариству кредит в розмірі 410 тис. 218 швейцарських франків зі сплатою 8,99% річних з кінцевим терміном повернення коштів 7 травня 2018 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 7 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки. Відповідно до п.11.1 кредитного договору сторони погодили, що у разі настання обставин, передбачених умовами договору, Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. При цьому термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обовязковим до повернення з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. У цьому випадку позичальник зобовязується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений банком термін у повному обсязі. Новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимог банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення банком указаної вимоги позичальнику. Таким чином, у разі зміни кредитором строку виконання основного зобовязання згідно з ч.2 ст.1050ЦК, шестимісячний строк, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, підлягає обрахуванню від цієї дати. 21 березня 2014 року у звязку з невиконанням ТОВ «Промінь» зобовязань за кредитним договором, банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України предявив письмову вимогу до боржника та поручителя про дострокове повернення кредиту, процентів та повязаних платежів протягом 31 одного календарного дня від дати отримання цієї вимоги. 24 березня 2014 року ТОВ «Промінь» та ОСОБА_3 отримали вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів, а тому строк виконання зобовязання за кредитним договором, відповідно до п.11.1 кредитного договору, настав 25 квітня 2014 року. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки п. 3.1 цього договору передбачено, що він діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. За таких обставин, на переконання позивача, предявивши вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, сплати процентів за користування кредитом і пені відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України банк змінив строк виконання основного зобовязання і мав право згідно з ч.4 ст.559 ЦК України предявити вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

У травні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом до ТОВ «Промінь», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитом та пені.

Проте, 27 листопада 2014 року судом постановлено ухвалу про залишення без розгляду зазначеного позову у звязку з повторною неявкою в судове засідання представника банку.

Отже, банком не підтримано свої позовні вимоги, що стало підставою для залишення їх без розгляду. Вважав, що банк не реалізував своє право на предявлення вимоги до поручителя ОСОБА_3 в межах шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки така вимога банку не була у встановленому законом порядку розглянута судом по суті.

17 червня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» повторно звернулося до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом до ТОВ «Промінь», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалою суду від 24 червня 2015 року відкрито провадження у зазначеній справі.

Позивач вважає, що повторне звернення банку з таким позовом до нього, як до поручителя за договором поруки, після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України, не є перешкодою для визнання договору поруки припиненим.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2017 року позов задоволено. Визнано договір поруки від 7 травня 2007 року №0/1 укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 припиненим. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» та Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень по 320 (триста двадцять) гривень з кожного.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового, про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає рішення суду першої інстанції необгрунтованим та таким що ухвалене з порушенням норм процесуального права, внаслідок чого невірно застосовано норми матеріального права. На думку апелянта, судом неправильно визначено початок перебігу строку позовної давності, внаслідок чого було невірно застосовано ч.4 ст.267 ЦК України. З позовом про солідарне стягнення заборгованості позивач звернувся до суду у червні 2016 року, в межах визначених ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку, у звязку з чим підстав для визнання поруки припиненою не було.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 7 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Промінь» укладено кредитний договір, за яким банк надав товариству кредит в розмірі 410 тис. 218 швейцарських франків зі сплатою 8,99% річних з кінцевим терміном повернення коштів - 7 травня 2018 року (а.с.29).

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 7 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким останній зобовязався відповідати за невиконання ТОВ «Промінь» зобовязань за кредитним договором (а.с. 4).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що порука припинена.

При цьому судом враховано, що відповідно до п.11.1 кредитного договору сторони погодили, що у разі настання обставин, передбачених умовами договору, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. При цьому термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обовязковим до повернення з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. У цьому випадку позичальник зобовязується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений банком термін у повному обсязі. Новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимог банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення банком указаної вимоги позичальнику.

Таким чином, у разі зміни кредитором строку виконання основного зобовязання згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, шестимісячний строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, підлягає обрахуванню від цієї дати.

21 березня 2014 року у звязку з невиконанням ТОВ «Промінь» зобовязань за кредитним договором, банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України предявив письмову вимогу до боржника та поручителя ОСОБА_3 про дострокове повернення кредиту, процентів та повязаних платежів протягом 31 календарного дня від дати отримання цієї вимоги (а.с.6-8).

Відповідно до ст.553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається.

Відповідно до ч.4ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до роз»яснень, що викладені у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 2 вересня 2015 року №6-1077цс15, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

За умовами п.11.1 Кредитного договору передбачено дострокове повернення кредиту на вимогу банку в строк 14 днів з дати відправлення банком вимоги (а.с.33).

Текст направлених банком вимог про дострокове повернення кредиту містить новий строк для його поверненням 31 день з дати одержання такого повідомлення (а.с.8).

Таким чином суд дійшов правильного висновку, що порука вважається припиненою, оскільки банком пропущений шестимісячний строк з моменту встановлення нового строку для виконання зобов»язань за кредитним договором.

Звернення банку з позовом до суду у травні 2014 року в силу ч.1 ст.265 ЦПК не зупиняє перебігу позовної давності, оскільки позов залишено без розгляду.

Повторне звернення до суду поза межами строку позовної давності правового значення не має.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає. Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційний суд не встановив.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд, -

в у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: