Справа № 449/181/16 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/3186/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
Провадження № 22-ц/783/3188/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 червня 2016 року та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Daewoo Lanos 2008 року випуску недійсним, виділення частки в спільному майні подружжя, -

в с т а н о в и л а:

10.02.2016 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 в якому просила поділити спільне майно подружжя - автомобіль марки Daewoo Lanos, д/р/н НОМЕР_1, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4, виділивши їй у власність 3/4 частки автомобіля, а 1/4 частку виділити ОСОБА_2 у вигляді грошової компенсації, внесеної нею на депозитний рахунок суду.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що спірний втомобіль було придбано за її особисті кошти, оскільки з часу укладення шлюбу ОСОБА_2 не працював, жодних вкладів у сімейний бюджет не здійснював. 10.02.2015 року у них народився син - ОСОБА_6, який проживає з нею та потребує медикаментозного забезпечення та обстеження спеціалістів, яке неможливе за місцем їх проживання та потребує постійного виїзду до найближчої медичної установи, також спільне володіння і користування даним транспортним засобом вважає неможливим.

В подальшому уточнила позовні вимоги, так як 10.02.2016 року спірний автомобіль відповідачем було відчужено за договором купівлі-продажу ОСОБА_5 без її згоди, просила визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки Daewoo Lanos, д/р/н НОМЕР_1, 2008 року випуску, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 10.02.2016 року недійсним з моменту його вчинення та застосувати наслідки недійсності правочину, судові витрати у справі покласти на відповідача.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу автомобіля Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4, укладений 10.02.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 недійсним.

Визначено частку у спільній сумісній власності подружжя автомобілі Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4 за позивачем ОСОБА_4 в розмірі 3/4, за відповідачем ОСОБА_2 1/4 частки.

Припинено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 в майні -автомобілі Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4, присудивши йому грошову компенсацію вартості ? частки в сумі 22947 грн.00 коп., встановлено право власності на даний автомобіль за позивачем ОСОБА_4 в цілому.

Повернуто ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4 в розмірі 22947 грн.00 коп., що була внесена на депозитний рахунок суду позивачем ОСОБА_4.

Оскаржуваним додатковим рішенням зобов»язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_7 15 000 грн. 00 коп. отриманих при продажі автомобіля Daewoo Lanos 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3.

ОСОБА_5 зобов»язано повернути ОСОБА_2 автомобіль Daewoo Lanos 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі покликається на те, що спірний автомобіль не є спільним майном подружжя, оскільки був придбаний ОСОБА_2 за особисті кошти, отримані в тому ж році від продажу належного йому автомобіля марки ВАЗ 21099, а також за позичені ним 20000 гривень у ОСОБА_8 та 8000 гривень у ОСОБА_9, а тому зазначене майно не підлягає поділу як спільне майно подружжя. Звертає увагу суду на те, що позивач ОСОБА_4 не надала доказів того, що спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Додаткове рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем, а тому автомобіль не може бути витребуваний з його володіння.

Просить додаткове рішення суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та додаткового суду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.63 СК України - дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України - дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до положень Постанови Верховного суду від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу , визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" - у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2012 року ( свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6).

Спірний автомобіль марки Daewoo Lanos, д/р/н НОМЕР_1, 2008 року випуску придбано на ім»я відповідача ОСОБА_2 22.08.2013 року на підставі договору купівлі-продажу, що стверджується даними договору та даними про реєстрацію автомобіля, наданими РСЦ МВС у Л/о ТСЦ 4641.

Тобто, судом безспірно встановлено, що спірний автомобіль придбано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Як вбачається з договору купівлі - продажу автомобіля від 10.02.2016 року, відповідач ОСОБА_2 продав спірний автомобіль ОСОБА_5

На даний час автомобіль зареєстровано за ОСОБА_5 під номерним знаком НОМЕР_7.

Визнаючи договір купівлі-продажу автомобіля від 10.02.2016 року недійсним, районний суд виходив з того, що оскільки автомобіль є цінним майном, то відчуження такого можливе лише шляхом укладення нотаріально посвідченого правочину, який підлягає державній реєстрації. А оскільки позивачка ні письмової, ні усної згоди на продаж автомобіля, що є об»єктом спільній сумісній власності подружжя не давала, такий договір підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого у справі № 6-1587цс 16 та № 6-533 цс 16 законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім»ї майна.

Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним з подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Так , пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України та ч.2 ст.65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв»язку можна дійти висновку, що укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише у тому разі, якщо суд установить що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна та третя особа - контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема що третя особа знала чи за таких обставин справи не могла знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Як встановлено в засіданні колегії суддів, набувач спірного автомобіля - ОСОБА_5 є сторонньою особою по відношенню до сторін, придбав автомобіль у відповідача за рекомендацією іншої особи, до придбання автомобіля зі сторонами не перебував у жодних стосунках, кошти за договором передав продавцю в повному обсязі до укладення договору, що стверджується розписками ОСОБА_2 від 05.02.2016 року та від 09.02.2016 року про отримання коштів на загальну суму 3400 дол.США (а.с.62,63).

Доказів того, що контрагент за договором та продавець (один з подружжя) діяли недобросовісно, зокрема, що контрагент знав чи за таких обставин справи не міг не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя хто укладає договір не отримав згоди на це другого з подружжя, позивач не надала.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, подружжя мало намір відчужити автомобіль з метою придбання окремого житла.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що визнаючи договір купівлі-продажу спірного автомобіля недійсним, судом не було з»ясовано усіх обставин справи, що суттєво вплинуло на вирішення даного спору та ухвалення судом незаконного рішення.

Відповідно до ст. 70 СК України - при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відступаючи від засад рівності часток подружжя при поділі спільного майна подружжя та визначаючи частку у спільній сумісній власності подружжя - автомобілі Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4 за позивачем ОСОБА_4 в розмірі 3/4, за відповідачем ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки та припиняючи право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 в майні -автомобілі Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4 з виплатою грошової компенсації вартості ? частки в сумі 22947 грн.00 коп. з визнанням права власності на спірний автомобіль за позивачем ОСОБА_4 , районний суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 сім'ю належним чином не утримував, оскільки ніде не був працевлаштованим, всупереч інтересам сім'ї відчужив спірний автомобіль, син проживає разом з позивачкою, а тому є всі підстави для збільшення частки ОСОБА_4 у спільному майні подружжя до 3/4 частин, відповідно зменшивши частку ОСОБА_2 до 1/4.

Однак, і з таким висновком суду колегія погодитися не може, оскільки сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, доказів того, що неповнолітня дитина сторін - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає лише з позивачкою у матеріалах справи немає, спір між сторонами про визначення місця проживання дитини в судовому порядку не вирішувався, доказів того, що відповідач, як батько не виконує обов»язку по утриманню дитини у матеріалах справи немає. Як встановлено в засіданні колегії, позивачка з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини до відповідача не зверталася.

З наведених мотивів, колегія суддів вважає, що суд зменшив частку відповідача у спільному майні подружжя за відсутності підстав, передбачених ст. 70 СК України.

Враховуючи наведене вище колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати повністю та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Поділити спільне майно подружжя - автомобіль марки Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4, виділивши у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по ? ідеальній частці автомобіля Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4 кожному.

В решті позовних вимог відмовити.

Оскаржуваним додатковим рішенням відповідача ОСОБА_2 зобов»язано повернути ОСОБА_5 15 000 грн. 00 коп., отриманих від продажу автомобіля Daewoo Lanos 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3.

ОСОБА_5 зобов»язано повернути ОСОБА_2 автомобіль Daewoo Lanos 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3.

Однак, враховуючи, що рішення суду в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, додаткове рішення, яким застосовано наслідки недійсності правочину та зобов»язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_7 15 000 грн., отриманих від продажу автомобіля Daewoo Lanos 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, а ОСОБА_5 зобов»язано повернути ОСОБА_2 автомобіль Daewoo Lanos 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 слід скасувати.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті:

ухвалою Перемишлянського районного суду від 10.02.2016 року про накладення арешту на автомобіль марки Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_1;

ухвалою Перемишлянського районного суду від 12.02.2016 року про накладення арешту на автомобіль марки Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4

ухвалою Перемишлянського районного суду від 29.03.2016 року про оголошення в розшук автомобіля НОМЕР_2, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_3, який належить ОСОБА_5 та вилучення і передачу на зберігання автомобіля марки Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_3 ОСОБА_4 у с. Глібовичі Перемишлянського району Львівської області.

Керуючись ст. 303, 309,316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 червня 2016 року та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 червня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Daewoo Lanos 2008 року випуску недійсним, виділення частки в спільному майні подружжя задовольнити частково.

Поділити спільне майно подружжя - автомобіль Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4, виділивши у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по ? ідеальній частці автомобіля Daewoo Lanos 2008 року випуску д.р.н. НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4 кожному.

В решті позовних вимог відмовити.

Додаткове рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року скасувати.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами Перемишлянського районного суду від 10.02.2016 року, від 12.02.2016 року та від 29.03.2016 року скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.