АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1245/17 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційними скаргами Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 та Департаменту реєстрації Харківської міської ради

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2, Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2, Управлінні Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова про стягнення збитків.

В обґрунтування свого позову вказувала, що з жовтня по грудень 2012 року вона здійснила реконструкцію(перепланування) власних нежитлових приміщень розташованих на 4-му поверху нежитлової будівлі в літ. Б-4 по АДРЕСА_1, що підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, від 08.01.2013р. зареєстрована в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Харківській області за №58.

З метою здавання власного нерухомого майна в оренду, позивач через свого представника за довіреністю, ОСОБА_4, 02.07.2013р., звернулась до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області (державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2.), надалі відповідачі, із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації прав власності на реконструйовані нежитлові приміщення 4-го поверху, №1-16, загальною площею 186,80 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Б-4» по АДРЕСА_1.

Позивачем сплачено мито за державну реєстрацію прав власності в сумі 119.0 грн. та за надання витягу з реєстру прав власності в сумі 120.0 грн., що підтверджується квитанціями від 27 червня 2013р. №1762_55.1 та №1763_58.1.

Зазначену заяву зареєстровано в базі даних заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 02.07.2013 р. за реєстраційним №1806680.

Відповідно до Картки прийому заяви N3581166 від 02.07.2013 року, до заяви було додано пакет документів, а саме: нотаріальна копія довіреності №302 від 28.03.2012р представника ОСОБА_4; копія паспорту ОСОБА_3; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_3, НОМЕР_1; технічний паспорт на реконструйовані приміщення, від11.04.2013 року; декларація про готовність об'єкта до експлуатації, від 08.01.2013 року зареєстрована в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Харківській області за №ХК-58; витяг про державну реєстрацію прав №27883678 від 04.11.2010 року; ухвала господарського суду Харківської області у справі №61/100-08 від 24.06.2009 року.

Відповідно до ч. 5 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Отже, відповідач, повинен був не пізніше 16.07.2013 року здійснити дії з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно позивача та видати всі необхідні документи на підтвердження прав

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 позов ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2, Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова про стягнення збитків - задоволено.

Стягнуто солідарно з Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2, Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова на користь ОСОБА_3 завдані збитки в сумі 24284 гривні.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного територіального Управління юстиції у Харківській області - відмовлено.

Судові витрати в розмірі 551, 21 грн. стягнуто з Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова на користь ОСОБА_3

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції Державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 та Департамент реєстрації Харківської міської ради звернулись на це рішення з апеляційними скаргами, в яких, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, Державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_3 сама несла ризики, пов'язані з виконанням договору. Обов'язок, який на себе взяв позивач щодо укладання основного договору оренди не залежав від волевиявлення державного реєстратора. Вказані дії не узгоджувались з відповідачем.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, Департамент реєстрації Харківської міської ради зазначив, що позивач не мав правових підстав розпоряджатися реконструйованими нежитловими приміщеннями. Вказані реконструйовані приміщення не могли виступати предметом будь-якого правочину до моменту оформлення речових прав на них позивачем.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що спір щодо нерухомого майна виник між фізичною особою та юридичною особою і тому ухвалив рішення на підставі вимог ЦПК України.

Однак, погодися з таким висновком суду першої інстанції неможливо виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 24 червня 2009 року набула права власності на нежитлові приміщення четвертого поверху, нежитлові будівлі літ. «Б-4», по АДРЕСА_1 (реєстр № 18318522 № запису 6917 в книзі - 1; витяг з реєстру права власності на нерухоме майно № 14039719 від 27.03.2007 року), а саме четвертий поверх: приміщення № 1 (кабінет) - 39,90 кв.м.; приміщення № 2 (кабінет) - 38,40 кв.м.; приміщення № 4 (кабінет) - 14,10 кв.м. приміщення № 5 (санвузол) - 2,70 кв.м.; приміщення № 6 (санвузол) -2,70 кв.м., приміщення № 7 (кабінет) - 30,30 кв.м.; приміщення № 8 (кабінет) - 37,40 кв.м.; приміщення № 9 (кабінет) - 30,30., як фізична особа підприємець.

У зв'язку з проведенням реконструкції ОСОБА_3 було отримано технічний паспорт на нежитлові приміщення - офіс, також, як фізична особа підприємець.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 підтвердив, що ОСОБА_3 всі дії, стосовно вказаного майна вчиняла як фізична особа підприємець.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; справи про банкрутство; справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів; справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник між фізичною особою підприємцем та юридичною особою і повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з постановленням нової ухвали, якою провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 2 ст. 307, п.п. 3,4 ст.311, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 та Департаменту реєстрації Харківської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2, Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова про стягнення збитків - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: