Справа № 685/435/17
Провадження № 2/685/161/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

29 травня 2017 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Дондель Т.В.,

позивача ОСОБА_1 та

його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

09 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, заявивши вимогу визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка зареєстрована, але не проживає у будинку з 2003 р.

В ході судового розгляду позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, додатково пояснивши, що з відповідачем ОСОБА_3 уклали шлюб у 1985 році, а квартиру одержали в 1987 році, яка була надана їм як членам житлово-будівельного кооперативу. В 2003 році дружина поїхала на заробітки за кордон, де перебуває до даного часу, в квартиру не з'являється, шлюб між ними розірвано в 2012 році за його ініціативою, в судове засідання дружина також не з'являлася. Їх спільна донька також зареєстрована в квартирі і також уже тривалий час перебуває за кордоном, однак вимоги про визнання її такою, що втратила право на користування житлом, наміру заявляти не має. Зазначив, що реєстрація у квартирі колишньої дружини, яка фактично не проживає, суттєво зменшує суму одержуваної субсидії на оплату комунальних платежів, крім того, позбавляє його можливості обміняти квартиру на іншу.

Представник позивача його вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена, в судове засідання не з'явилася, причин неявки не повідомила, справа розглянута заочно, позивач не заперечив проти розгляду справи в такому порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, та дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 09 листопада 1992 року, виданого виконкомом Теофіпольської селищної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Теофіпольської селищної Ради народних депутатів № 64 від 29 жовтня 1992 року, позивачу ОСОБА_1 на праві особистої власності належить квартира НОМЕР_1 житловою площею 18,5 кв.м. з ідеальною часткою у 25/1000 житлового будинку з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 391 ЦК України визначено права власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, якими можуть бути, згідно ч. 4 ст. 64 кодексу, крім подружжя, їх дітей та батьків, також і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, і, крім того, вони мають право за згодою власника будинку вселяти в займане ними приміщення інших членів сім'ї. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє членів сім'ї власника права користування жилим приміщенням.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено строк та умови, за яких член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом, а саме, у разі відсутності такого члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Разом з тим, частиною 1 ст. 355 ЦК України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Аналогічна норма передбачена статтею 22 чинного на час укладення шлюбу та набуття права власності на квартиру Кодексу про шлюб та сім'ю України.

З рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2012 року по справі № 2/2217/376/12, вбачається, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 19 травня 1985 року перебували у шлюбі до його розірвання згідно даного рішення.

Таким чином, в ході судового розгляду було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 разом з позивачем ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, мають рівні права щодо нього, а тому відповідач, як співвласник, не може бути позбавлена такою складовою частиною права власності, як право користування своїм майном, тому позов підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, ст. 60 СК України, ст. 22 КпШС України, ст.ст. 16, 316, 317, 355, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 213-215, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у визнанні ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте Теофіпольським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Самойлович А. П.