Номер провадження 2/754/4266/17
Справа №754/5749/17
01 листопада 2017 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді : Галась І.А.
при секретарі - Кудрі А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача суми в розмірі 11 500 грн., яка є боргом за договором позики, 3 % річних в розмірі 1 193 грн., індекс інфляції в розмірі 12 705, 35 грн., посилаючись на те, що між сторонами укладено договір позики строком до 05.11.2013 р., що підтверджується розпискою від 06.08.2013 р., на підставі якого відповідач отримав у позику від позивача грошові кошти в сумі 11 500 грн. Всупереч узятим на себе зобов'язанням відповідач не повернув вказану суму в передбачений договором строк.
До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2013 р. між сторонами було укладено договір позики у формі розписки, згідно з яким позивач передав відповідачу кошти в сумі 11 500 грн., а відповідач зобов'язався повернути кошти до 05.11.2013 р.
Всупереч узятим на себе зобов'язанням у встановлений строк, відповідач не повернув суму позики.
Зокрема, в суду відсутні докази виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. ст. 1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, або позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж кодексу.
Передбачені ч. 1 ст. 1050 ЦК України проценти річних від простроченої суми не варто змішувати з неустойкою. Вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими коштами, а відтак стягуються незалежно від вини боржника.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК з дня, якого позика повинна бути повернута, до дня її повернення незалежно від сплати процентів, передбачених ч. 1 ст. 1048 ЦК (плата за позику). Підставою відповідальності за ст. 625 ЦК є сам факт порушення грошового зобов'язання.
Оскільки відповідач до сьогодні ігнорує зобов'язання за договором позики, та вони залишаються невиконаними, позивач скористався своїм правом та перерахував суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних.
Виходячи з вище наведеного, заборгованість відповідача перед позивачем, враховуючи кількість днів прострочки 1262 (з 05.11.2013 по 24.04.2017 р.), становить: сума позики - 11 500 грн.; 3 % річних - 1 193 грн.; індекс інфляції за час прострочення виконання зобов'язання - 12 705,35 грн.
Загальна сума заборгованості складає: 25 398, 35 грн.
З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 88, 209, 212-215, 229-233 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 06.08.2013 р. в розмірі 25 398, 35 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя