Провадження № 2/520/5948/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

секретар судового засідання - Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Київської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - Одеська місцева прокуратура № 1, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про відібрання дітей, суд,-

в с т а н о в и в :

06.12.2016 року позивач Київська районна адміністрація Одеської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просить постановити рішення про відібрання малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у матері ОСОБА_5, без позбавлення її батьківських прав; передати малолітніх дітей органові опіки та піклування для вжиття заходів щодо захисту особистих та майнових прав дітей. При цьому позивач посилається на те, що відповідач є багатодітною матір'ю. Однак належної уваги вихованню та утриманню дітей не приділяє, веде антиморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, у зв'язку із чим, позивач в інтересах малолітніх дітей змушена звертатися до суду із позовом.

У судовому засіданні представник позивача Київської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_6 позовну заяву підтримала та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення позову, так як вказали, що умови проживання дітей разом із матір'ю покращені, а тому не вбачають підстав для відібрання дітей.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради - Євона Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник третьої особи Одеської місцевої прокуратури № 1 до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином.

Вислухавши учасників справи, які з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_5 є матір'ю дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження /а.с. 5-7/.

З листів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі слідує, що відомості про батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, внесені відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України /а.с. 8-9/, а стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст. 133 СК України /а.с. 10/.

З довідки /з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію/ № 4323 від 11.11.2016 року слідує, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_11 /а.с. 20/.

Наказами служби у справах дітей Одеської міської ради № 31 та № 32 від 16.06.2014 року та наказом № 115 від 30.11.2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, поставлено на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків /а.с. 11-13/.

Як на підставу позовних вимог Київська районна адміністрація Одеської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 посилається на ст. 170 СК України, якою передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Відповідно до п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як на підтвердження свої позовних вимог позивачем на виконання положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України надано акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.11.2016 р. /а.с.15-17/, характеристику за місцем мешкання на ОСОБА_5 /а.с. 18/; лист КУ «Дитяма міська поліклініка № 6» /а.с. 19/, лист КУ «Міська клінічна інфекційна лікарня» /а.с. 21, 32/, лист КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» /а.с. 33/. З досліджених доказів слідує, що ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями, діти відповідача неохайні та мають проблеми зі здоров'ям.

У ході розгляду справи сторона відповідача категорично заперечувала проти задоволення позову, пояснюючи, що як мати дітей ОСОБА_5, так і їхня бабуся ОСОБА_9 систематично зверталися до різноманітних організацій та установ з питанням щодо малолітніх дітей, на підтвердження чого на виконання положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України суду надано ряд письмових доказів /а.с. 41-56/.

Окрім того, судом досліджено довідку КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» від 20.02.2017 року, якою повідомлено, що ОСОБА_5 на наркологічному та психічному обліку не значиться /а.с. 57/.

Також судом досліджено лист КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» № 126 від 20.02.2017 року, яким повідомлено, що малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 з 07.11.2016 року знаходиться в даній установі. Мати відвідувала дитину в центрі 10.12.2016 року, 21.01.2017 року та 28.01.2017 року /а.с. 58/.

Матеріали справи містять акти обстеження житлово-побутових умов квартири (кімнати, домоволодіння), а саме квартири АДРЕСА_1, які складені 11.03.2016 року, 07.09.2016 року 15.06.2016 року, 25.05.2016 року та 05.04.2017 року /а.с. 69-72, 74/. Так, згідно останнього акту від 05.04.2017 року, кімнати у квартирі прибрані, речі складені, шпалери оновленні, але стеля та підлога у застарілих плямах, що потребують оновлення; санвузол потребує ремонту, встановлення ванни; на подвір'ї є сміття, яке необхідно прибрати; опалення та підігрів води здійснюється газовою плитою. Висновок комісії: у дітей є окремі ліжка, дві шафи для одягу, одяг по сезону в достатній кількості, іграшки. Житлово-побутові умови частково задовільні щодо мешкання, розвитку та виховання дітей.

Відповідно до положень ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

У судовому засіданні 08.06.2017 року судом у порядку ст. 171 СК України було вислухано доньку ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_12, яка пояснила суду, що сильно любить свою сім'ю та хоче жити тільки разом із матір'ю, бабусею та своїми сестрою ібратом, та батьком. Також дитини пояснила, що її мама не п'є алкоголь та не вживає наркотики, а тільки п'є молоко. Дитині подобається малювати, вона мріє бути художником.

Таким чином, проаналізувавши докази, надані стороною відповідача, судом встановлено, що відповідач не являється хронічним алкоголіком або наркоманом, не вдається до будь-яких видів експлуатації дітей та не поводиться жорстоко з дітьми. Та крім того, сім'єю проведені роботи з покращення житлово-побутових умов проживання дітей. Суд враховує також факт категоричного заперечення відповідача проти задоволення позову, та активну позицію захисту відповідача, яка свідчить про не ухилення матері від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

У зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати небезпечним для життя, здоров'я і морального виховання дітей їхнє залишення разом із матір'ю, а тому суд констатує відсутність підстав у розумінні ст. 170 СК України для відібрання дітей у відповідача.

При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).

Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З урахуванням вказаного, проаналізувавши матеріали справи та приділяючи першочергову увагу інтересам дітей, враховуючи, що з часу розгляду справи відповідач змінилась, проявляла свою турботу та зацікавленність щодо повернення дітей в сім'ю, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.170 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Київської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - Одеська місцева прокуратура № 1, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про відібрання дітей, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.