АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 673/1159/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1081/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю прокурора, відповідача ОСОБА_1 та її представника,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу у справі за позовом Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави до Деражнянської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог - Радовецька сільська рада Деражнянського району, відділ Держгеокадастру у Деражнянському районі про визнання незаконними, скасування розпоряджень та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою прокуратури Хмельницької області на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури звертаючись до суду із цим позовом в інтересах держави до відповідачів, посилався на те, що розпорядженням Деражнянської РДА від 03.12.2010 року №540/2010-р ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства на території Радовецької сільської ради Деражнянського району. Розпорядженням Деражнянської РДА від 22.03.2012 № 123/2012-р затверджено виготовлений проект землеустрою та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2 га, видано їй державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №699408. Передача вказаної земельної ділянки у власність відповідачці відбулася з порушенням вимог ст.ст. 25, 33, 78, 116, 118 ЗК України та п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». При приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій у приватну власність передаються земельні ділянки (крім земель резервного фонду) працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Створений у процесі приватизації резервний фонд земель призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням переважно громадянами, зайнятими у соціальній сфері на селі, а також іншими особами, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Відповідно до інформації, наданої Радовецькою сільською радою, ОСОБА_1 у соціальній сфері села не зайнята, на території сільської ради не зареєстрована та не проживає, членом КСС ім. Коцюбинського не являлася. Оскаржуваними рішеннями порушено інтереси держави, оскільки з державної власності протиправно вибула земельна ділянка, яка не могла бути передана у власність, оскільки відноситься до земель резервного фонду. Тому позивач просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації від 03.12.2010 року №540/2010-р в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства на території Радовецької сільської ради Деражнянського району ОСОБА_1, визнати незаконним та скасувати розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації від 22.03.2012 року № 123/2012-р в частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №699408, виданий на ім'я ОСОБА_1 на земельну ділянку. При цьому просив поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що вказані порушення вимог земельного законодавства стали відомі позивачу лише в червні 2016 року після отримання відповідного листа Радовецької сільської ради.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18.06.2017 року в задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску позовної давності.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Хмельницької області вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. На думку апелянта, необґрунтованим є висновок суду про те, що прокуратура могла довідатись про порушення, оскільки витребовувала матеріали з земельних питань та розпорядження за 2012-2013 роки, за результатами розгляду яких були внесені документи прокурорського реагування. Про порушення закону прокурор не міг довідатись лише зі змісту спірних розпоряджень, оскільки вони не містять даних про виділення земельної ділянки із земель резервного фонду особі, яка не має на це права. Докази направлення матеріалів прокурору, які лягли в основу видачі спірних розпоряджень та отримання ним таких матеріалів у справі відсутні. Також не містять матеріали справи доказів того, що у прокурора були приводи провести перевірку спірних розпоряджень за відсутності відповідних повідомлень і заяв про порушення закону.

Посилання суду, що ОСОБА_1 фактично проживає у с. Стреково не свідчить про те, що остання відноситься до кола осіб, які наділені правом на отримання земель із резервного фонду. Вона незаконно скористалась правом набуття права власності, внаслідок порушення процедури втрачено можливість передати спірну земельну ділянку особам, для яких вона резервувалася.

В засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

ОСОБА_1 та її представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Представник Деражнянської РДА письмовою заявою також просив відхилити апеляційну скаргу, справу розглянути за його відсутності.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, відповідно до частин 1, 9, 10 статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Пунктом 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 встановлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Порядок формування земель резервного фонду в ході передачі земель, що перебували у постійному користуванні господарств, врегульовувався статтею 5 Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року.

Відповідно до ч. 6 цієї статті площа земель, що передаються у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходяться у віданні відповідної Ради, і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд тощо) і у власності громадян.

Сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням (ч.ч.13, 15 ст.5 ЗК України 1990 року).

Встановлено, що розпорядженням Деражнянської РДА від 03.12.2010 року №540/2010-р ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства на території Радовецької сільської ради Деражнянського району.

Розпорядженням Деражнянської РДА від 22.03.2012 № 123/2012-р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території вказаної сільської ради ОСОБА_1 та передано їй у власність земельну ділянку площею 2 га.

На підставі цього розпорядження ОСОБА_1 отримала Державний акт на право власності серії ЯК №699408 на земельну ділянку, кадастровий номер :03:017:0015.

Вказана земельна ділянка розташована на території Радовецької сільської ради за межами населеного пункту № у зоні №03 та кварталі №017, що відноситься до земель резервного фонду.

ОСОБА_1 на території Радовецької сільської ради не зареєстрована та не проживає, у державних та комунальних закладах, підприємствах та організаціях культури, освіти та охорони здоровя не працювала, членом сільськогосподарських підприємств не була.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що прокурор звернувся до суду з цим позовом поза строками позовної давності, які пропущені ним без поважних причин.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокуратура не знала і не могла довідатися про порушення закону при передачі земельної ділянки у власність відповідачці у межах позовної давності є безпідставними.

Так, за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Зважаючи на статус держави та її органів як субєктів владних повноважень, на позови прокуратури, які предявляються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади поширюються положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності.

Перебіг такого строку в силу положень ч.1 ст. 261 ЦК України починається від дня, коли держава в особі її органів як субєктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Виходячи з правової позиції Верховного Судку України, викладеній в постанові від 16.11.2016 року, справа № 6-2469 цс16, зміст понять «довідався» та «міг довідатися», що містяться у ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення цивільного права.

Так, за змістом ст.ст. 8, 19, 20 Закону України «Про прокуратуру» 1991 року, що був чинним на час ухвалення оспорюваних розпоряджень, прокуратура здійснює нагляд за додержанням і застосуванням законів, предметом якого, зокрема, є відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам. Законні вимоги прокурора, є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги лист прокуратури Деражнянського району від 04.11.2011 року до Деражнянською РДА з вимогою надати прокуратурі, зокрема, копії розпоряджень із земельних питань. Крім цього, останню зобовязано було надавати вказані відомості до прокуратури району щомісячно до 20 числа.

Крім того, листом прокурора Деражнянського району від 10.06.2013 року були витребувані від Деражнянської РДА акти щодо розпорядження земельними ділянками, а також чинні договори оренди земельних ділянок, прийняті упродовж 2012-2013 років.

За результатами перевірок були внесені документи прокурорського реагування, які розглянуті із вжиттям заходів.

Отже, вказані обставини і сам факт звернення до суду з клопотанням про поновлення строку звернення до суду з цим позовом підтверджують, що прокурор довідався або міг довідатися про порушення прав у межах строку позовної давності.

Посилання апелянта на неможливість виявлення порушення закону лише зі змісту спірних розпоряджень, суперечить визначеним законом функціям і повноваженням прокуратури і є безпідставним.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність причин пропуску строку звернення до суду, які можна визнати поважними, що в силу ч.4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Прокуратури Хмельницької області відхилити.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: ОСОБА_2 Провадження № 22-ц/792/1081/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 47