АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3970/17 Справа № 214/1969/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ковтун Н.Г. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Іванової Світлани Ярославівни про визнання заповіту нікчемним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом до ОСОБА_3, в обґрунтування якого зазначив, що 08 червня 2012 року ОСОБА_5 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Івановою С.Я. та зареєстрований у реєстрі № 2077, яким він заповів усе належне йому майно відповідачу ОСОБА_3 В цей же день заповіт склала дружина заповідача - ОСОБА_6 25 березня 2013 року він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, і під час розгляду справи було встановлено факт порушення 08 червня 2012 року порядку нотаріального посвідчення заповіту ОСОБА_5, оскільки, з пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, під час посвідчення його заповіту була присутня особа, на користь якої складено заповіт - ОСОБА_3 Крім того, нотаріусом не роз`яснено подружжю заповідачів - літнім людям - їх право скласти заповіт подружжя. У зв'язку з цим, уточнивши свої вимоги, просив суд визнати нікчемним заповіт ОСОБА_5, оскільки він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Судом встановлено, що 08 червня 2012 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Івановою С.Я., згідно з яким він на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_3 усе своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право.

У зв'язку з хворобою заповідача ОСОБА_5 на його прохання і в його присутності текст заповіту підписала ОСОБА_8 в присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7 Заповіт підписано о 17.20 годині та зареєстровано у реєстрі за № 2077 (а.с. 3).

Як вбачається із матеріалів справи, спір виник з приводу того, що 18 вересня 2012 року дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - склала інший заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_2, проте останній не може прийняти спадщину після її смерті, оскільки вважає, що спадкова маса може бути збільшена у разі визнання заповіту ОСОБА_5 нікчемним, адже в цьому випадку спадкоємцем за законом буде його дружина ОСОБА_6, а не ОСОБА_3, на користь якої ОСОБА_5 склав заповіт 08 червня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що оспорюваний заповіт є нікчемним.

Позивачем не надано будь-яких доказів, які підтверджують порушення, невизнання або оспорювання прав чи інтересів позивача, а саме - доказів відкриття спадщини після смерті заповідача ОСОБА_10, факту прийняття спадщини відповідачем ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_10, доказів, що підтверджують спадкові відносини між позивачем та заповідачем або доказів того, в чому полягає заінтересованість позивача; сторонами, зокрема і позивачем та його представниками, не заявлялись клопотання про витребування таких доказів.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не перевірив, чи хворів ОСОБА_5 до своєї смерті на таку хворобу, яка б завадила йому особисто підписати заповіт не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1.6. - 1.11. глави 3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача. Нотаріус при посвідченні заповіту зобов'язаний роз'яснити заповідачу зміст статті 1241 ЦК України про право на обов'язкову частку у спадщині та зміст статті 1307 ЦК України щодо нікчемності заповіту на майно, яке є предметом спадкового договору. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Згідно ч. 3 ст. 45 ЗУ "Про нотаріат", якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

Як видно з тексту заповіту, його було підписано іншою особою у зв'язку з хворобою заповідача.

Згідно ЗУ "Про нотаріат", "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", не передбачено наявність жодних медичних документів для підтвердження фізичного стану заповідача. Нотаріус самостійно перевіряє цивільну дієздатність особи та визначає чи може вона самостійно підписати необхідні документи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, відповідно до пояснень сторін та їх представників було встановлено, що під час укладення оскаржуваного заповіту, нотаріусом було визначено, що заповідач в силу похилого віку не міг фізично підписати заповіт, оскільки у нього тремтіли руки, а тому правочин було укладено за передбаченою законом процедурою за участю свідків та підписанням документу іншою особою, відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 ЗУ "Про нотаріат".

Таким чином, нотаріусом виконано усі необхідні дії для посвідчення заповіту та забезпечення безпосереднього волевиявлення заповідача.

Посилання апеляційної скарги позивача на те, що під час посвідчення заповіту було порушено процедуру, а саме була присутня ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки присутність особи, на користь якої складений заповіт, під час його підписання недоведене та є лише припущенням. Окрім того, позивач в уточненому позові посилається на положення п. 7, 18 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 15 червня 1994 р. № 419, хоча цей порядок застосовується при посвідченні заповітів та доручень іншими уповноваженими посадовими та службовими особами, окрім нотаріусів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав суду доказів того, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам закону та порушує його права або інтереси і, таким чином, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров