Справа № 161/3023/16-ц Провадження № 22-ц/773/1239/17 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Категорія: 2 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

з участю секретаря Лимаря Р.С.,

прокурора Климюк Н.В.,

відповідача ОСОБА_1

представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України до виконавчого комітету Луцької міської ради, департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, ОСОБА_8 про визнання незаконними та скасування рішень та розпорядження, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло, скасування записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності на квартиру за державою в особі Міністерства внутрішніх справ України за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

10 березня 2016 року заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України звернувся в суд з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 17.03.2011 року № 209-1 затверджено рішення адміністрації і профкому УМВС України у Волинській області про включення в число службового житла двокімнатної квартири АДРЕСА_1 житловою площею 38,1 м. кв., та надання її начальнику відділу внутрішньої безпеки у Волинській області служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України ОСОБА_1 із сімєю у складі 3 осіб та 21.03.2011 року видано спеціальний ордер №100 (для службових осіб) ОСОБА_1. На підставі спільного рішення адміністрації і профкому УМВС України у Волинській області від 02.06.2011 року та відповідного клопотання УМВС України від 15.06.2011 року виконавчим комітетом Луцької міської ради прийнято рішення від 06.07.2011 року № 468-1 про затвердження спільного рішення адміністрації і профкому УМВС України у Волинській області від 02.06.2011 року про виключення із числа службового житла, зокрема двокімнатної квартири АДРЕСА_2 житловою площею 38,1 м. кв., у якій проживає ОСОБА_1 із сімєю у складі 3 осіб. Розпорядженням відділу реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради від 22.03.2012 року №992-р "Про приватизацію квартир державного житлового фонду" вказану квартиру за згодою інших осіб передано у власність ОСОБА_5, яка є невісткою ОСОБА_1, свідоцтво про право власності на житло від 22.03.2012 року зареєстроване у відділі реєстру житлового фонду за № 992-р/1.

Зазначені рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 17.03.2011 року №209-1, від 06.07.2011 року №468-1 та розпорядження відділу реєстру житлового фонду департаменту ЖКГ Луцької міської ради від 22.03.2012 року №992-р в частині щодо квартири АДРЕСА_3 прокурор вважає незаконними, такими, що порущують права та інтереси держави в особі МВС України та підлягають скасуванню, оскільки порушений порядок включення спірної квартири до числа службових та виключення з цього числа, як передбачено Положенням про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.09.2004 року № 1039, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.10.2004 року за №1255/9854; ОСОБА_1 та члени його сімї були забезпечені житлом та використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду.

Прокурор вказує, що у звязку з неправомірним виключенням квартири АДРЕСА_4 із числа службового житла, квартира вибула із володіння держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, чим заподіяно шкоду інтересам держави. У звязку з цим прокуратура області неодноразово зверталася до МВС України про необхідність вжиття заходів з даного приводу. Однак жодного повідомлення щодо оскарження у судовому порядку рішення виконавчого комітету Луцької міської ради до прокуратури області не надходило, що свідчить про бездіяльність МВС України щодо вжиття заходів по поверненню квартири державі. Зволікання зі зверненням до суду з відповідним позовом призвело до відчуження спірної квартири іншій особі ОСОБА_8, яка є добросовісним набувачем.

Покликаючись на викладені обставини, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог прокурор просить суд:

1.Визнати незаконним і скасувати п. 3 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №209-1 від 17.03.2011 року "Про надання житлових приміщень" в частині надання квартири № 95 на вул. Арцеулова, 22 у м. Луцьку начальнику відділу внутрішньої безпеки у Волинській області служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України полковнику міліції ОСОБА_1 з сім`єю в складі 3 осіб.

2.Визнати незаконним і скасувати п. 1.3 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 468-1 від 06.07.2011 року "Про заселення вільних квартир та виведення житлових приміщень із числа службових".

3.Визнати незаконним і скасувати розпорядження відділу реєстру житлового фонду Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради №992-р від 22.03.2012 року "Про приватизацію квартир державного житлового фонду" в частині приватизації квартири № 95 на вул.Арцеулова, 22 у м. Луцьку ОСОБА_5.

4.Витребувати у ОСОБА_8 квартиру № 95 на вул. Арцеулова, 22 у м. Луцьку, площею 75,9 кв.м., вартістю 948 750 грн. шляхом вилучення у останньої та передачі її у державну власність в особі Міністерства внутрішніх справ України.

5.Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, що зареєстроване у відділі реєстру житлового фонду за № 992-р/1, видане ОСОБА_5 на підставі розпорядження № 992-р від 22.03.2012 року відділу реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради.

6.Скасувати записи про реєстрацію права власності на нерухоме майно в книзі № 129 за №10347 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14009038.

7.Визнати право власності на квартиру № 95 на вул. Арцеулова, 22 у місті Луцьку за державою в особі Міністертва внутрішніх справ України.

8.Судові витрати по справі стягнути солідарно з відповідачів на користь прокуратури Волинської області.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2017 року у задоволенні позову заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України до виконавчого комітету Луцької міської ради, департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, ОСОБА_8 про визнання незаконними та скасування рішень та розпорядження, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло, скасування записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності на квартиру за державою в особі Міністерства внутрішніх справ України відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Волинської області покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що МВС України дізналося про виведення зі складу службових спірної квартири у лютому 2012 року, що підтверджується відповідною звітністю за 12 місяців 2011 року про створення фонду службового житла, яка була направлена УМВС України у Волинській області 13.02.2012 року за №16/121 та включає інформацію про фонд службового житла УМВС України у Волинській області станом на 01.01.2012 року та довідку щодо виведення квартир зі складу службового житла за 12 місяців 2011 року(том 2 а.с. 254-258). Позов предявлено після спливу строку позовної давності три роки, тому з наведених мотивів позовні вимоги заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі МВС України до задоволення не підлягають.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.2009 року між УМВС України у Волинській області, в особі начальника ОСОБА_9, та відкритим акціонерним товариством "Луцьксантехмонтаж № 536", в особі голови правління ОСОБА_10, укладено договір про спільну діяльність (без об`єднання вкладів учасників) у будівництві на земельній ділянці за адресою: м.Луцьк, вул. Чорновола, 16, 55-й мікрорайон (том 1 а.с. 23-29).

За укладеним договором УМВС України у Волинській області передає за актом ВАТ "Луцьксантехмонтаж № 536" право на користування земельною ділянкою під будівництво обєкту за вказаною адресою, загальною площею 0,3964 га, та документи, які підтверджують право на земельну ділянку, а ВАТ "Луцьксантехмонтаж № 536" приймає на себе зобовязання власними та/або залученими силами користуватись правами замовника будівництва у встановлені терміни за власні кошти виконати весь комплекс робіт з проектування та будівництва обєкта. Сторонами визначена орієнтовна площа будівництва 6063,54 кв.м..

При цьому, сторонами погоджено частки завершеного будівництвом обєкта, що отримають у власність: для УМВС України у Волинській області 727,62 кв.м. загальної площі житла, що становить 12% від загальної житлової площі та 100 % площ нежитлових приміщень обєкта.

Для прискорення вирішення питання покращення житлових умов співробітників УМВС України у Волинській області ВАТ "Луцьксантехмонтаж №536" до завершення будівництва даного обєкту в межах частки, що належить УМВС України у Волинській області, може передавати квартири у м. Луцьку в обмін на частку житла ВАТ "Луцьксантехмонтаж № 536" за письмовим погодженням.

Згідно додаткової угоди № 5 від 18.02.2011 року до договору від 03.10.2009 року № 78 ВАТ "Луцьксантехмонтаж № 536" в межах частки, що належить УМВС України у Волинській області на отримання житла, по акту приймання-передачі квартир від 18.02.2011 року передає здану в експлуатацію двокімнатну квартиру № 95 на вул. Арцеулова, 22, загальною площею 75,9 кв.м у власність УМВС України у Волинській області (том 1 а.с. 30, 31).

Наказами начальника Управління МВС України у Волинській області від 17.11.2010 року № 1039 та від 25.05.2011 року № 809 затверджено склад житлово-побутової комісії та Положення про житлово-побутову комісію УМВС України у Волинській області, якими визначено функції, права та обовязки даного колегіального органу. Вказана комісія створена для вирішення, у межах компетенції, житлових питань осіб рядового та начальницького складу, державних службовців та пенсіонерів апарату УМВС України у Волинській області (том 1 а.с. 32-41).

Згідно спільного рішення адміністрації і профкому УМВС України у Волинській області від 18.02.2011 року двокімнатна службова квартира за адресою: м. Луцьк, вул. Арцеулова, 22/95, житловою площею 38,1 м. кв. виділена сім`ї начальника відділу внутрішньої безпеки у Волинській області служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України ОСОБА_1 у складі ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (том 1 а.с. 42,43).

10.03.2011 року начальником УМВС України у Волинській області прийнято наказ № 347 про надання начальнику ВВБ у Волинській області СВБ ГУБОЗ МВС України ОСОБА_1 та двом членам його сім`ї службової квартири та зобов`язано житлово-побутову комісію УМВС направити до виконавчого комітету Луцької міської ради документи для видачі ордера на вищевказане житло. Одночасно, до Луцького міського голови направлено клопотання щодо включення до числа службового житла УМВС України у Волинській області квартири за адресою: АДРЕСА_5 з подальшим наданням даного житла ОСОБА_1 у складі сім`ї: ОСОБА_6 дружини та ОСОБА_7 сина (том 1 а.с. 44, 45).

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 17.03.2011 року №209-1 затверджено рішення адміністрації і профкому УМВС України у Волинській області про включення в число службового житла двокімнатної квартири АДРЕСА_2 житловою площею 38,1 м.кв., та надання її начальнику відділу внутрішньої безпеки у Волинській області служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України ОСОБА_1 із сімєю у складі 3 осіб та 21.03.2011 року видано спеціальний ордер №100 (для службових осіб) ОСОБА_1 (том 1 а.с. 55,56).

На підставі спільного рішення адміністрації і профкому УМВС України у Волинській області від 02.06.2011 року та відповідного клопотання УМВС України від 15.06.2011 року виконавчим комітетом Луцької міської ради прийнято рішення від 06.07.2011 року № 468-1 про затвердження спільного рішення адміністрації і профкому УМВС України у Волинській області від 02.06.2011 року про виключення із числа службового житла, зокрема двокімнатної квартири АДРЕСА_2 житловою площею 38,1 м. кв., у якій проживає ОСОБА_1 із сімєю у складі 3 осіб (том. 1 а.с. 57-61).

Розпорядженням відділу реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради від 22.03.2012 року №992-р "Про приватизацію квартир державного житлового фонду" вказану квартиру за згодою інших осіб передано у власність ОСОБА_5, яка є невісткою ОСОБА_1, свідоцтво про право власності на житло від 22.03.2012 року зареєстроване у відділі реєстру житлового фонду за № 992-р/1 (том 1 а.с. 63, 64, 70, 71).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 03.04.2012 року, наявного в оглянутій в судовому засіданні інвентаризаційній справі № 41256 на квартиру АДРЕСА_2, власником квартири є ОСОБА_5 на підставі зазначеного свідоцтва про право власності на житло від 22.03.2012 року.

Згідно довідки ЖКП №3 від 24.11.2015 року ОСОБА_5 була зареєстрована у спірній квартирі з 30.01.2012 року та знята з реєстрації 19.04.2012 року, що також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області (том 1 а.с. 65, 94).

За інформацією Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради від 19.02.2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_1, ні інші члени їх сім`ї на обліку у виконавчому комітету Луцької міської ради не перебували.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2016 року (том.1 а.с. 137, 138).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом.

Частиною 1 ст. 5 ЖК України передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів(житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств(відомчий житловий фонд).

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України службові приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року N 37, установлено процедуру виключення жилого приміщення з числа службових. Так, указане виключення провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Пунктами 1.4, 1.7 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10 вересня 2004 року N 1039, передбачено, що жиле приміщення включається до числа службових за рішенням органу місцевого самоврядування за місцем знаходження приміщення на підставі клопотання відповідного органу внутрішніх справ України за наявності на це дозволу МВС України. Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли у встановленому порядку воно виключено з числа жилих.

Виключення жилого приміщення з числа службових здійснюється на підставі клопотання відповідного органу внутрішніх справ України, погодженого з МВС України, рішенням органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації, зокрема, квартири(кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових.

Виходячи із встановлених судом обставин справи спірна квартира передавалася у власність Управлінню МВС України у Волинській області відповідно до укладеного договору про спільну діяльність (без об`єднання вкладів учасників) у будівництві № 78 від 03.10.2009 року та додаткової угоди № 5 від 18.02.2011 року до цього договору, а тому не належала до державного житлового фонду. В свою чергу Управління МВС України у Волинській області, скориставшись своїм правом власника цього житла звернулося до відповідного органу місцевого самоврядування з клопотанням про включення житла до числа службових. Після прийняття рішення виконкомом Луцької міської ради про включення в число службового житла двокімнатної квартири АДРЕСА_2, ця квартира була закріплена за управлінням(ГУБОЗ МВС України) як службове житло, що стверджується також книгою обліку службових приміщень, оглянутою в судовому засіданні апеляційним судом. Виключення зазначеної квартири із числа службових також здійснювалось за належним клопотанням Управління МВС України у Волинській області рішенням виконкому Луцької міської ради відповідно до вимог передбачених житловим кодексом.

Виконавчий комітет Луцької міської ради приймаючи рішення про виключення спірної квартири із числа службових жилих приміщень на підставі клопотання Управління МВС України у Волинській області діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог ст. 118 ЖК України та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37.

Обовязку перевіряти клопотання Управління МВС України у Волинській області про включення до числа службових та виключення житла із числа службових жилих приміщень на наявність погодження такого клопотання з Міністерством внутрішніх справ України у виконкому Луцької міської ради законом не передбачено, а тому права позивача оскаржуваними рішеннями виконавчим комітетом Луцької міської ради порушені не були.

Разом з тим спірна квартира на балансі Міністерства внутрішніх справ України не перебувала, а також за міністерством не було зареєстроване право власності на цю квартиру, кошти з державного бюджету на придбання спірного житла для забезпечення житлом працівників органів внутрішніх справ не виділялись, а тому права Міністерства внутрішніх справ України лише за відсутності його погодження про включення до числа службових та виключення із числа службового житла спірної квартири не порушені.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Таким чином прокурором та позивачем не доведено, що прийнятими рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради щодо спірного житла, які просить скасувати прокурор, порушені права Міністерства внутрішніх справ України, які підлягають захисту.

Про наведене свідчить і покликання прокурора в позовній заяві на бездіяльність МВС України щодо вжиття заходів по поверненню квартири державі, а саме: не звернення до суду з позовом щодо оскарження у судовому порядку рішення виконавчого комітету Луцької міської ради на вимогу прокуратури області.

Враховуючи наведене передбачених законом підстав для скасування оскаржуваних рішень виконкому Луцької міської ради немає.

Отже, спірне житло було включене до числа службових та виключено з числа службових у встановленому порядку. При цьому, виключення житла з числа службових без прийняття рішення про виселення сімї (необхідності звільнення) є фактично наданням житла цій сімї для постійного проживання.

Орган приватизації приймаючи розпорядження про передачу у власність ОСОБА_5, спірного житла діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, а тому не підлягають задоволенню позовні вимоги і в цій частині.

Що стосується позовних вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло, скасування записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності на квартиру за державою в особі Міністерства внутрішніх справ України то ці вимоги задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Виходячи із змісту зазначених правових норм право на витребування майна належить його власнику.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 не знала і не могла знати про обставини набуття у власність спірної квартири ОСОБА_5, а тому вона правомірно набула право власності на зазначене нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу від 04.04.2016 року, який за формою та змістом відповідає вимогам закону.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірна квартира перебувала у власності держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, що вже саме по собі виключає можливість задоволення позовних вимог про витребування квартири та визнання права власності на неї за державою.

Крім того відповідач ОСОБА_8 є добросовісним набувачем, а прокурором та позивачем не доведено, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника не з їхньої волі іншим шляхом.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України», яке відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 неповинні відповідати за помилки, допущені посадовими особами державних органів.

Враховуючи наведене підстави для задоволення позову прокурора відсутні.

Як вбачається з розяснень, викладених в абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову в задоволенні позову з підстав спливу позовної давності, оскільки в даному випадку в задоволенні зазначеного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, а тому відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення суду слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України до виконавчого комітету Луцької міської ради, департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, ОСОБА_8 про визнання незаконними та скасування рішень та розпорядження, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло, скасування записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності на квартиру за державою в особі Міністерства внутрішніх справ України відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді