Справа № 333/3243/17
Провадження № 2-о/333/275/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Герасименко С.Г.,

присяжних ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі Уляницькій Д.О.,

за участю прокурора Бондаренко А.Л.,

представника лікарні ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку ОСОБА_5,

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву головного лікаря КУ «Обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 про госпіталізацію у психіатричну лікарню у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, -

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар КУ «Обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просить госпіталізувати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у психіатричну лікарню у примусовому порядку.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_5, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 «а» та мешкає за адресою: м. Запоріжжя, пров. Миколаївський, буд. 1, з 2011 року є інвалід І групи дитинства. Рішенням Марійського районного суду Донецької області від 27.10.2006 року визнаний недієздатним. Рішенням Маріїнського районного суду Донецької області від 03.03.2007 року опікуном призначена тітка - ОСОБА_6. Із анамнезу відомо, що спостерігається у лікаря-психіатра з раннього дитинства з діагнозом: «Олігофренія в ступені помірної дебільності». У 1988 році проходив обстеження в обласній психіатричній лікарні м. Донецька по направленню військкомату, виставлений діагноз: «Олігофренія в ступені вираженої дебільності». Був визнаний інвалідом II групи, а з 2011 - інвалід І групи дитинства. У 1989 році скоїв тяжке правопорушення, знаходився на примусовому лікуванні в психіатричній лікарні м. Дніпропетровська. У подальшому неодноразово проходив лікування в психіатричній лікарні м. Донецьк з порушеннями поведінки, агресією в адресу оточуючих та близьких. Також спостерігалися психотичні вкраплення у вигляді слухових обманів, відчуття стеження, відмічалися безпричинні зміни настрою. З 2013 року хворий з опікуном мешкають в м. Запоріжжі (переселенці із зони АТО). Тричі знаходився на лікуванні КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР у зв'язку з погіршенням психічаого стану. Остання виписка 13.12.2016 року. Згідно заяви тітки-опікуна: теперішнє погіршення стану протягом декількох тижнів - порушився сон, кричить, що «я повішуся», «вбийте мене», «ви наді мною знущаєтеся», чує різні «голоси», чіпляється до перехожих на вулиці, загрожує тітці - «я тебе розірву, порву», звинувачує - «ти погана, це все ти». 10.06.2017 року оглянутий дільничним лікарем-психіатром, за результатом огляду психічний стан хворого кваліфікований, як загострення хронічного психічного розладу, запропонована госпіталізація. Був оглянутий черговим лікарем приймального відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, який підтвердив загострення важкого хронічного психічного розладу, а також високу вірогідність здійснення суспільно-небезпечного діяння, у зв'язку з чим був госпіталізований в примусовому порядку. 10.60.2017 року об 11 годині 00 хвилин оглянутий комісією лікарів психіатрів. Під час огляду: у свідомості, орієнтовний у місці знаходження, правильно називає своє призвище, ім'я, по-батькові, але плутає дату та рік. Напружений, підозрілий, емоціонально лаабільний. Голосно кричить. Афективно зареяжений на адресу тітки опікуна, загрожує їй фізичною расправою. Сам з собою розмовляє: «Я чую голоси, чоловічі та жіночі, вони мен говорять різне, лають, обзивають… мені страшно». Замахується на опікуна. Критика до стану відсутня. На момент огляду суїцидальні думки заперечує.

У суді представник заявника та лікар-психіатр підтримали заяву, надавши пояснення що хвора потребує обовязкової госпіталізації.

Прокурор не заперечує проти задоволення заяви.

Законний представник хворої не заперечує проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши представника лікарні, лікаря-психіатра, висновки прокурора, законного представника хворої, вивчивши матеріали справи, висновок лікарів-психіатрів від 10.06.2017 року вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 10.06.2017 року, встановлено, що ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості в ступіні помірно-вираженої дебільності з психічними включеннями. Внаслідок хвороби являє високу потенційну соціальну небезпеку для себе.

Керуючись ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 280, 281, 282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня» задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у КУ «Обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 6) у примусовому порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Г. Герасименко

ОСОБА_8 Гришин-Алмазов

ОСОБА_2