Справа № 127/2666/16-ц
Провадження № 2/127/137/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю.

Позов мотивовано тим що, сторони познайомились в 2003 році між ними виникли почуття один до одного і з часом вони вирішили створити сім'ю. З вересня 2004 року сторони почали проживати разом однією сім'єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та вести спільне господарство. Реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. З ними також проживали діти відповідачки від першого шлюбу, вихованням яких займались спільно. Сторони спілкувались як подружжя, мали спільний побут та спільний бюджет, планували своє життя, турбувалися один про одного, мали взаємні права та обов'зяки, подорожували разом, відвідували родичів та знайомих, а ті в свою чергу відвідували сторін. Після того як відповідачка завагітніла, сторони вирішили зареєструвати шлюб. Шлюб було зареєстровано 27.07.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1427. ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу народився син ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації народжень 14.04.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зроблено відповідний запис за № 1379.

З часом стосунки між сторонами почали погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, зникло порозуміння, втратилась спільність інтересів, думок, періодично виникали суперечки через розбіжність поглядів. Відбувся повний розлад сімейних відносин, вони перестали базуватися на засадах взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги, зникли всі необхідні ознаки повноцінної сім'ї. З грудня 2015 року сторони проживають окремо. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з вересня 2004 року по 27.07.2010 року необхідно для визначення права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання без реєстрації шлюбу та його поділу.

За час спільного проживання, починаючи з вересня 2004 року кожен працював для родини і плоди своєї праці кожен приносив у дім, сторони однаковою мірою дбали про матеріальне збагачення сім'ї, підтримували один одного як морально так і матеріально. Окрім спільного придбання життєво необхідних речей, купувалось нерухоме майно, яке набувалось за спільні кошти.

За рахунок сімейних заощаджень 28.04.2010 року на підставі договору купівлі - продажу сторони придбали земельну ділянку площею 0,1001 га за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

При реєстрації земельної ділянки, яка відбулась 01.07.2010 року відповідач одна набула право власності на нерухоме майно, однак через відсутність реєстрації шлюбу не було враховано право позивача щодо спільної сумісної власності на земельну ділянку.

Крім того, після реєстрації шлюбу, спільними зусиллями на придбаній земельній ділянці було збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який хоча рахується за ОСОБА_2 як власником земельної ділянки і забудовником, однак також є спільною власністю. Будівництво було розпочато в кінці 2010 року та закінчено в 2014 році, а 15.07.2014 року сторони переїхали жити в новозбудоване житло.

Сторони спільно облаштували збудований будинок та прилеглу територію за спільні кошти придбавали необхідні будівельні матеріали, меблі та предмети домашнього вжитку, техніку та устаткування. Спільними коштами та зусиллями проводили ремонт перед заселенням та поточні роботи. Фінансування в основному лягало на плечі позивача, а дружина займалась організацією робіт. Зокрема для закупівлі меблів позивач отримав кредит в ПАТ «Укрсоцбанк» на суму 949 500 грн., який продовжує повертати до цього часу. Кредит був цільовий, що вбачається з тексту кредитного договору. Все майно що знаходиться в будинку складає з ним одне ціле, оскільки це цілісний індивідуальний проект спільного сумісного життя.

Просив суд встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з вересня 2004 року по 27.07.2010 року.

Визнати земельну ділянку розміром 0,1001 га, кадастровий номер:НОМЕР_2 та незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_4, ідн. код. НОМЕР_1 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0, 1001 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2, ідн. код.НОМЕР_3 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0, 1001 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4, ідн. код. НОМЕР_1 право власності на ? ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2, ідн. код.НОМЕР_3 право власності на ? ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив, а саме щодо визнання права власності на ідеальні частки збудованого за час шлюбу, але не прийнятого в експлуатацію незавершеного будівництвом житлового будинку. Просив суд уточнені позовні вимоги задовольнити за обставин викладених в справі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4, дав покази, які аналогічні позовним вимогам, просить суд заявлені ним в позові вимоги задовольнити. Вважає що за період з вересня 2004р. по 27 липня 2010року вони з ОСОБА_2 проживали однією сім»єю, вели спільне господарство, мали спільний побут та спільний бюджет, планували своє життя, турбувались один про одного, разом вели спільне господарство, подорожували разом всією родиною. Дві дочки ОСОБА_2 від першого шлюбу він вважав своїми доньками. Старшій доньці ОСОБА_2 він оплачував навчання в Голандії.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги визнала частково, зокрема нею визнано лише факт майнової участі ОСОБА_4 у будівництві будинку, тому вважає справедливим визнати за ОСОБА_4 право власності на будиноковолодіння на 1/5 його частку. В решті просить в позові відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні також позовні вимоги визнала частково, висловила позицію, аналогічну відповідачці ОСОБА_2

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2017 року залишено позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя без розгляду в частині позовних вимог щодо поділу незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в натурі, відповідно до ідеальних часток у праві спільної власності по ? кожного.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб 27.07.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1427 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу народився син ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації народжень 14.04.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зроблено відповідний запис за № 1379 (а.с.8).

28.04.2010 року на підставі договору купівлі - продажу ОСОБА_2 придбала земельну ділянку площею 0,1001 га за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.9-10).

Спільними зусиллями на придбаній земельній ділянці було збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який рахується за ОСОБА_2 як власником (а.с.19-42).

Будинок та домашнє майно підлягало щорічному страхуванню (а.с.43-58).

Для закупівлі меблів ОСОБА_4 отримав кредит в ПАТ «Укрсоцбанк» на суму 949 500 грн., який на даний час виплочений. Кредит був цільовий, що вбачається з тексту кредитного договору (а.с.11-18).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 06.08.2015 року АДРЕСА_2 включена до адресної схеми м. Вінниці (а.с.63-64).

За положеннями ч. 2 ст. 3 УК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суди встановлюють факт сумісного проживання жінки та чоловіка без шлюбу.

Згідно з п. 7Постанови № 5 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7, який є солістом гурту «ІНФОРМАЦІЯ_4», суду повідомив, що з позивачем працює близько 6 років у них спільний бізнес, ОСОБА_4 являється генеральним продюсером гурту «ІНФОРМАЦІЯ_4». З відповідачкою ОСОБА_2 познайомився через ОСОБА_4, однак знав її раніше, як власницю студії - бару «ІНФОРМАЦІЯ_5». Серйозні відносини у сторін почались приблизно з 2005 року, вони почали проживати разом, у квартирі були речі ОСОБА_4, вони вели спільний побут. Як у кожній сім'ї траплялися сварки і непорозуміння, однак згодом сторони примирювались. Свідку не була достовірно відома фінансова ситуація сторін, однак зазначив, що гурт «ІНФОРМАЦІЯ_4» почав приносити прибутки приблизно з 2006 - 2007років. В 2009 році свідок придбав будинок вартістю приблизно 100 000 доларів США. У спільному бізнесі, а саме щодо діяльності гурту «ІНФОРМАЦІЯ_4» соліст гурту отримував 40% заробітку, продюсер 60%. Ще коли сторони проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, вони хотіли разом побудувати будинок. Пізніше коли була придбана земельна ділянка і почав будуватися будинок усіма питаннями по будівництву займалась ОСОБА_2, однак кошти вкладав ОСОБА_4.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9, який є менеджером гурту «ІНФОРМАЦІЯ_4», суду повідомив, що приблизно років 8, 9 знає сторін. Після того як почав працювати з ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_2. Йому відомо, що сторони проживали у цивільному шлюбі в квартирі ОСОБА_2, де були речі ОСОБА_4, вони проживали разом як нормальна сім'я, інколи траплялись сварки вони розходились, потім сходились. Йому відомо, що сторони хотіли придбати ділянку і побудувати будинок Одного разу ОСОБА_4 похвалився, що вони з ОСОБА_2 купили ділянку і починають будівництво будинку. Був випадок, коли він передавав ОСОБА_2 100 000 доларів США від ОСОБА_4, оскільки останній від'їжджав до Києва, а вона займалася усіма питаннями по будівництву. Зазначив, що плануванням будинку займався архітектор зі Львова, який є товаришем ОСОБА_4. Останній раз свідок був у будинку сторін на Різдво 2016 року, будинок був повністю побудований, все було облаштовано. У ОСОБА_4 були не погані прибутки, за 2013 - 2015 року в середньому по 500 000 - 700 000 тисяч гривень на місяць, гурт працював гарно і він як продюсер отримував дохід. На даний час ОСОБА_4 проживає на квартирі, яку винаймає, іншого житла окрім будинку у нього не має.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10, який є колишнім чоловіком відповідачки ОСОБА_2, суду повідомив, що знайомий з ОСОБА_4 приблизно з 2003, 2004 року. Разом з відповідачкою свідок прожив у шлюбі 9 років, після того, як сім'я розпалась, він залишив відповідачці студію - бар «ІНФОРМАЦІЯ_5» та автомобіль, квартира на АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2, однак вони разом робили там ремонт. На той час, коли він пішов з сім'ї, у ОСОБА_2 був успішний бізнес, своя квартира та автомобіль. У ОСОБА_4 за душою не було нічого. Від дітей він постійно чув, що ОСОБА_2 з ОСОБА_4 часто сваряться і розходяться, потім стало відомо, що вони вирішили одружитися. За чиї кошти була придбана земельна ділянка і за чиї кошти будувався будинок йому не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що вона працює бухгалтером «Медіа Холдінг». З відповідачкою знайома з 2002-2003 року, з позивачем ОСОБА_4 познайомилась пізніше в 2003-2004 році. Вона особисто не була бухгалтером відповідачки, однак допомагала їй по бізнесу, пізніше були випадки коли за проханням ОСОБА_2 вона допомагала ОСОБА_4 у його скрутні часи по бухгалтерії. Вона зрозуміла, що ОСОБА_4 з ОСОБА_2 сім'я в 2010 році, після одруження, оскільки до цього часу вони то проживали разом, то не проживали, сходились, розходились. На початку діяльності ОСОБА_4 у нього були скрутні часи, в свою чергу бізнес ОСОБА_2 приносив гарні доходи.

На запитання суду чому свідок ОСОБА_2 не вважала сім»єю до 2010року, свідок пояснити не змогла. Тому в цій частині суд покази даного свідка оцінює критично.

Свідок ОСОБА_13, який є рідним братом відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що знайомий з ОСОБА_4 з 2003 року їх познайомила ОСОБА_2. Разом ОСОБА_4 з ОСОБА_2 почали проживати після одруження, оскільки до цього вони зустрічались, були як «італійська сім'я», тому що обоє дуже імпульсивні, вони дуже часто сварились. Земельна ділянка під будівництво була придбана за кошти ОСОБА_2, він особисто позичав їй 5000 доларів США для придбання ділянки, більшу суму позичали батьки. Будинок сторони будували разом, за спільні кошти, оскільки працював і ОСОБА_4 і ОСОБА_2. ОСОБА_2 займалась усіма питаннями по будівництву, будинок коштує вище середньої вартості будинків. ОСОБА_2 сама могла побудувати цей будинок, однак їй знадобилось би більше часу, вклад ОСОБА_4 в будинок дійсно мав місце.

Також свідок зазначив, що ОСОБА_4 гарно готовить, і вони не раз разом їх смакували, що спростовує покази ОСОБА_2, яка зазначала, що ОСОБА_4 господарством не займався та готувати не вмів.

Самою відповідачкою ОСОБА_2 не заперечувався факт спілкування та спільного проживання із ОСОБА_4 у вказаний період, однак вона не вважала ці стосунки як «сімейні», оскільки ними не велось спільного господарства, так як ОСОБА_4 в перші роки їх знайомства взагалі не мав ніяких заробітків. Всі кошти зароблялись нею, вона утримувала родину та вкладала кошти в бізнес ОСОБА_4 Крім того вони постійно сходились та розходились.

Разом з тим дана обставина свідчить про те, що між ОСОБА_4 не було цивільно - правових відносин, той факт, що ОСОБА_2 вкладала кошти в бізнес ОСОБА_4 свідчить про єдність планів сторін як єдиної родини, їх розвиток.

Дослідженні в судовому засіданні декларації сторін свідчать про те, що сторони мали однаковий заробіток, а інколи у ОСОБА_4 він був більшим.

Таким чином, наявними в справі доказами, зокрема показами вказаних свідків у совокупності, підтверджено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 без шлюбу з вересня 2004 року по 27 липня 2010 року, оскільки було встановлено наявність у них взаємних прав та обов'язків, систематичне ведення ними спільного господарства, прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у вказаний період несе юридичні наслідки, оскільки саме СК України вперше врегульовано питання про права на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними; на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

До майна, що було набуте під час проживання осіб однією сім'єю, застосовуються положення сімейного законодавства, які регулюють правові відносини з приводу права спільної сумісної власності подружжя.

За ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від розірвання шлюбу.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі поділу мана є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється як на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь - якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З аналізу норм діючого законодавства вбачається, що ознаками фактичних шлюбних відносин є: факт спільного співжиття жінки та чоловіка; взаємна матеріальна допомога та підтримка; взаємне визнання та виявлення подружніх відносин перед третіми особами; наявність спільного побуту, тв. інші обставини, що свідчать про проживання жінки та чоловіка однією сім'єю.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст. 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням із подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно із п.23 вказаної Постанови Пленуму, вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60. 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2.3 ст. 325 ЦК можуть бути будь - які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинку; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово - будівельному, дачно - будівельному, гаражно - будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію Серії НОМЕР_4 (а.с.157).

Відповідно до звітів суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 2005-2010 роки ОСОБА_2 наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році є сума 315 758, 25 грн. (а.с.158-165).

Згідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ОСОБА_4 є фізичною особою - підприємцем (а.с.222).

Відповідно до звітів суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 2008-2011 роки ОСОБА_4 наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році є сума 490 000 грн.(а.с.223-226).

Згідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за 2012 рік, загальна сума доходу за звітний (податковий) період становить 839 651, 42 грн. (а.с.227-228).

Згідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за 2013 рік, загальна сума доходу за звітний (податковий) період становить 510 266, 20 грн. (а.с.229-230).

Згідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за 2014 рік, загальна сума доходу за звітний (податковий) період становить 345 584,00 грн. (а.с.232).

Будівельний паспорт № 2, 2011 року, на забудову земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 (а.с.178-209).

Відповідно до висновків експерта № 335/50-017 за результатами проведення судової комплексної оціночно - земельної, оціночно - будівельної, будівельно - технічної та земельно - технічної експертизи від 24.05.2017 року. Ринкова вартість земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 1001 кв. м., кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, станом на 24.05.2017 року за методичним підходом зіставлення цін продажу подібних земельних ділянок становить 672 672 грн.

За відсутності у експерта станом на час проведення дослідження право встановлювальної документації та матеріалів технічної інвентаризації на об'єкт, що досліджується визначити ринкову вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2 домоволодіння АДРЕСА_2 неможливо.

Візуально інструментальним оглядом об'єктів встановлено, що конструктивні елементи житлового будинку, господарських будівель та споруд такі як: фундаменти, стіни, перегородки, перекриття, підлоги, дах та покрівля, вікна та двері, сходи, внутрішнє та зовнішнє оздоблення, інженерне обладнання фактично збудовані та влаштовані. Житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 мають ступінь будівельної готовності 100% та можуть вважатись закінченим будівництвом об'єктом.

Дослідивши матеріали цивільної справи, порівнявши результати проведеного візуально - інструментального дослідження з нормативно - правовими актами у галузі будівництва, можливо зробити висновок , що житловий будинок господарські будівлі та споруди домоволодіння АДРЕСА_2 які розташовані на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, ступінь будівельної готовності яких станом на час проведення дослідження становить 100% є нерухомим майном.

На підставі результатів проведеного зовнішнього натурного обстеження, при якому скриті будівельні роботи не досліджувалось, враховуючи наявні на дослідженні матеріали, встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2 домоволодіння АДРЕСА_2, в цілому, відповідають вимогам нормативно - правових актів України з питань будівництва, щодо об'ємно - планувальних рішень та технічного стану конструктивних елементів.

За відсутності у експерта станом на час проведення дослідження право встановлювальних документів на об'єкти нерухомості, документа про приймання в експлуатацію об'єктів, матеріалів технічної інвентаризації на об'єкти що досліджуються, надати варіанти поділу житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 домоволодіння АДРЕСА_2 неможливо (а.с.117-159).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов 'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб 'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об 'єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об'єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об'єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об'єкт будівництва (об'єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб'єктивних майнових, а також зобов'язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб 'єктивних цивільних прав стосовно об'єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об'єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об'єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням, часток.

При цьому суд може визнати право на частину об'єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року.

Також, правовий висновок у справі № 6-47цс16 вказує на те, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляд, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Урахувавши ті обставини, що спірний об'єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя; будівництво його закінчено й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідачки; позивач позбавлений можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає йому реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача 4960 грн. судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 61, 88, 213, 214, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім»єю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з вересня 2004року по 27 липня 2010 року.

Визнати земельну ділянку розміром 0,1001 га, кадастровий номер:НОМЕР_2 та незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_4, ідн. код. НОМЕР_1 право власності як співзабудовника на 1/2 ідеальну частку збудованого за час шлюбу, але не прийнятого в експлуатацію незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4, ідн. код. НОМЕР_1 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,1001 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2, ідн. код.НОМЕР_3 право власності як співзабудовника на 1/2 ідеальну частку збудованого за час шлюбу, але не прийнятого в експлуатацію незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2, ідн. код.НОМЕР_3 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0, 1001 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 4960,81грн.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з моменту проголошення.

Суддя: