Справа № 419/2540/17
Провадження № 2/419/498/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря - Московченко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначила, що 27 жовтня 2015 року померла ОСОБА_4, яка за життя проживала разом зі своєю донькою ОСОБА_3 за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, буд. 102. ОСОБА_3 вважається такою, що спадщину прийняла, проте свідоцтва про право на спадщину не отримувала.

ОСОБА_4 за життя залишила заповіт, яким своє майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_2.

На даний час ОСОБА_2 позбавлена можливості прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4, через пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини, що змусило ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернутись до суду з позовом про визначення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини та визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 просила суд визначити ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини, після ОСОБА_4, яка померла 27 жовтня 2015 року та визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 27 жовтня 2015 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). ОСОБА_4 за життя проживала разом зі своєю донькою ОСОБА_3 за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, буд. 102, що підтверджується копією довідки УПСЗН Дзержинського району ХМР (а.с.8).

ОСОБА_4 за життя залишила заповіт, яким своє майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_2 (а.с.7).

При зверненні ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу ОСОБА_5, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2017 р. (а.с.11).

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, ст. ст. 1296 - 1299 ЦК України.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги представника позивача про визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають, оскільки, вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. А оскільки спадщина не прийнята, спадкова справа не заводилась, коло спадкоємців не визначено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин,а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Заявляючи вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, представник позивача посилалась на те, що ОСОБА_2 раніше не звернулась з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з проведенням АТО, оскільки ОСОБА_2 проживає в м. Луганську та до травня 2017 р. не мала можливості виїхати з м. Луганська до м. Щастя, і дізналася про наявність заповіту вже після спливу втановленого законом строку для прийняття спадщини, що, на думку суду, можливо визнати поважною причиною.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, має намір прийняти спадщину, зазначила поважну причину пропуску нею строку, встановленого законом для прийняття спадщини, яка визнана судом поважною, що ОСОБА_2 позбавлена в позасудовому порядку реалізувати своє право на зазначену частину спадщини, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Згідно ст. ст. 1220, 1221, 1233, 1235, 1268, 1270, 1272 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для прийняття спадщини, після ОСОБА_4, яка померла 27 жовтня 2015 року, строком на 6 (шість) місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія ММ №181940, судовий збір в дохід держави у розмірі 726 грн на наступні платіжні реквізити: , пункт 1.2.1, код класифікації доходів 22030106, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, рахунок 0001, код ЄДРПО отримувача коштів 37993783, МФО 820019, банк отримувача ГУ ДКУ у м. Києві.

В іншій частині позовних вимог - відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В. Б. Мартинюк