Справа № 323/857/17
15.06.2017 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
при секретарі - Тахтаул А.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 липня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір без номеру, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до умов зазначеного договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитними коштами, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання двічі не з'явилася, будучи належним чином повідомленою в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не подала.
Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав,
Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року позивач затвердив Умови та Правила надання банківських послуг, в преамбулі яких зазначено, що ПАТ КБ «Приватбанк», діючи на підставі відповідної ліцензії Національного банку України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила та/або Договір).
Затвердженням та публікацією в мережі Інтернет Умов та Правил позивач в порядку ст.641 ЦК України зробив публічну оферту на укладення договору банківських послуг.
Судом встановлено, що 18 липня 2006 року відповідач подала позивачу власноруч підписану Заяву позичальника за запропонованою позивачем стандартною формою, в якій висловила бажання на видачу їй кредиту у розмірі 2500 грн. та своїм підписом підтвердила свою згоду з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами та погодилася їх виконувати.
У той же день заява відповідача була прийнята представником позивача, про що є відповідний запис у заяві.
Таким чином, між позивачем та відповідачем з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.6, 626-629, 634, 638-642, 1054-1057 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, умови якого визначені Умовами та Правилами, внаслідок чого між сторонами виникли, в тому числі, кредитні зобов'язання (надалі - Договір).
З часу укладення договору відповідач користувалася кредитними коштами, однак своєчасно зобов'язання з повернення сум кредиту та відсотків за користування ним не виконувала.
2574,59 грн. - заборгованість за кредитом;
3694,22 грн. - заборгованість за пенею та комісією;
500,00 грн. - заборгованість зі штрафу (фіксована частина);
1950,86 грн. - заборгованість зі штрафу (процентна складова).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.
Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Таким чином, факт невиконання відповідачем кредитних зобов'язань за Договором підтверджується матеріалами справи, позов є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв