АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/6257/17 Головуючий 1 інстанції - Зяброва О.Г.
Справа №644/7776/14-ц Доповідач - Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцина В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 21 вересня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3 про винесення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 02 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3, на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 500 гривень щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову - 04.08.2014 року до закінчення навчання - 30.06.2017 року, але не пізніше виповнення ОСОБА_5 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в сумі 243,60 гривень.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року скасовано рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 02 квітня 2015 року та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.09.2015 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року скасовано, а рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 02 квітня 2015 року залишено без змін.

11 вересня 2017 року ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 182,199-201 СК України звернулась до суду із заявою про винесення додаткового рішення по вищевказаній справі, в якій просила ухвалити додаткове рішення про стягнення аліментів, подовживши термін стягнення аліментів на період з 01 вересня 2017 року до повного завершення навчання дочки у магістратурі але не пізніше виповнення ОСОБА_5 23 років та стягнути з ОСОБА_4 аліменти у розмірі 500 грн. за період з 01 вересня 2017 року на час навчання ОСОБА_5 до виповнення їй 23 років.

Посилалася на те, що дочка ще продовжує навчання в університеті для отримання повної вищої освіти (звання магістра), і їй ще не виповнилося 23 роки.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 21 вересня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Вказана ухвала оскаржена ОСОБА_3, яка посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу , якою стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно на час навчання дочки в магістратурі на період з 01 вересня 2017 року до закінчення навчання в магістратурі, але не пізніше виповнення ОСОБА_5 23 років.

Зазначає, що суд першої інстанції у своєму рішенні вказав строк закінчення лише бакалаврата - 30.06.2017 року, але не вказав як діяти при навчанні ОСОБА_5 на другому етапі отримання повної вищої освіти.

Крім того вказувала, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно Закону України «Про вищу освіту» час навчання у вузі для здобуття повної вищої освіти не обмежується часом навчання на ступінь бакалавра, а доповнюється ще часом навчання на ступінь магістра.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач в своїй заяві, не є підставою для ухвалення додаткового рішення в порядку вимог ст. 220 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 4 від 18 грудня 2009 року додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено в рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року ОСОБА_3, підтримуючи свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 2500 грн. щомісяця з дня подання позову до суду й до закінчення навчання - 30.06.2017 року.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_3 було надано до суду першої інстанції довідку Української державної академії залізничного транспорту від 12 вересня 2013 року №02-27-823, згідно якої термін навчання ОСОБА_5: з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року.

Питання щодо подальшого навчання ОСОБА_5 в магістратурі на розгляд суду позивачем ОСОБА_3 не ставилося та судом не вирішувалося. Тобто відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України судом розглянуті позовні вимоги в межах заявлених ОСОБА_3 вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що здобуття повної вищої освіти не обмежується часом навчання на ступінь бакалавра, а доповнюється ще часом навчання на ступінь магістра висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вимогами статті 199 СК України не передбачено продовження терміну стягнення за судовими рішеннями, які ухвалюються щодо стягнення матеріальної допомоги на повнолітнього сина чи дочку, та суперечать нормам процесуального права, передбаченими ст. 11,220 ЦПК України.

Таким чином, доводи, на які посилається ОСОБА_3 у заяві про ухвалення додаткового рішення, не є підставною для ухвалення додаткового рішення у вищевказаній справі, але не позбавляють ОСОБА_3 можливості звернутися до суду з самостійним позовом.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, що у відповідності до п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 , 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 21 вересня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: