Справа № 419/2924/17
Провадження № 2/419/546/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря - Московченко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради про визначення частки майна у спільній сумісній власності, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 селищної ради про визначення частки майна у спільній сумісній власності, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками житлового будинку, який розташований за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Дружби (колишня назва Кірова), буд. 217 "А".

11.08.2010 р . помер ОСОБА_4, який за життя склав заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_1 06.09.2016 р. померла ОСОБА_5, яка за життя склала заповіт, яким все своє майно заповідала ОСОБА_1

На теперішній час ОСОБА_1 має намір успадкувати майно після ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте при зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на домоволодіння яке є спадковим, не визначені частки у спільному сумісному майні спадкодавців.

На підставі вищенаведеного, позивач просила суд визначити частки майна у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень з приводу позовних вимог до суду не надала, у вирішенні питання покладалась на розсуд суду.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками житлового будинку, який розташований за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Дружби (колишня назва Кірова), буд. 217 "А", що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності №311 від 02.04.1979 р. (а.с.8).

11.08.2010 р. помер ОСОБА_4, який за життя склав заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_1 (а.с.9)

06.09.2016 р. померла ОСОБА_5, яка за життя склала заповіт, яким все своє майно заповідала ОСОБА_1 (а.с.10).

На теперішній час ОСОБА_1 має намір успадкувати майно після ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте при зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на домоволодіння яке є спадковим, не визначені частки у спільному сумісному майні спадкодавців, що підтверджується копією роз`яснення приватного нотаріуса ОСОБА_2 районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3 (а.с.6).

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту порушених прав визначені у ст.16 ЦПК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно положень ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

При цьому, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно п. 224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5 нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визнання) частки померлого у спільному майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 369 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної сумісної власності.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної сумісної власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, позивач є спадкоємцем за заповітом та має намір прийняти спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Представник відповідача та третя особа проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 16, 319, 355, 368, 370, 1220, 1222, 1226 ЦК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст. ст. 10, 11, 56, 60, 174 ч. 4, 209, 212 - 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради про визначення частки майна у спільній сумісній власності, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3 - задовольнити.

Виділити частки ОСОБА_4, який помер 11 серпня 2010 року, ОСОБА_5, яка померла 06 вересня 2016 року, із належного їм на праві спільної сумісної власності житлового будинку, який розташований за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Дружби (колишня назва - Кірова), буд. 217 «А», визнавши, що:

- ОСОБА_4, який помер 11 серпня 2010 року, належить 1/2 (одна друга) частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Дружби (колишня назва - Кірова), буд. 217 «А»;

- ОСОБА_5, яка померла 06 вересня 2016 року, належить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Дружби (колишня назва - Кірова), буд. 217 «А».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В. Б. Мартинюк