УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Ізмайлової Т.Л., Євграфової Є.П., Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_5 - ОСОБА_7, на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні Ініціативи») звернулося до суду з позовом до основного боржника за кредитним договором - ОСОБА_4, поручителів за кредитними зобов'язаннями останньої ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь товариства кредитної заборгованості в загальному розмірі 218 426 грн 37 коп., що розрахована станом на 17 грудня 2014 року.

Позовні вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи» обґрунтувало тим, що товариство є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») щодо кредитних правовідносин за кредитним договором, укладеним 08 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позичальником ОСОБА_4, а також правонаступником ВАТ «Сведбанк» за укладеними того ж дня між банком та поручителями ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 окремих договорів поруки.

Неналежне виконання позичальником за кредитом своїх договірних зобов'язань призвело до виникнення кредитної заборгованості, яку позивач просив суд стягнути на його користь з відповідачів у солідарному порядку.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитом від 08 серпня 2008 року в розмірі 218 426 грн 27 коп., яка складається з 115 775 грн 74 коп. заборгованості по кредиту, 68 306 грн 31 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 34 344 грн 32 коп. пені.

Стягнуто з відповідачів на користь позивача по 728 грн 08 коп. судового збору, з кожного.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просить скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано керувався нормами ст. ст. 512, 514, 526, 527, 553, 554, 629, 1054 ЦК України, умовами кредитного договору та договорів поруки, укладених 08 серпня 2008 року між відповідачами та ВАТ «Сведбанк», та виходив з того, що позивачем доведено наявність у нього права вимоги в рамках заявлених у позові вимог до відповідачів у справі, доведено наявність та розмір непогашеної кредитної заборгованості ОСОБА_4, а також вірно обрано спосіб захисту порушеного права шляхом пред'явлення позову про стягнення такої заборгованості з боржника та поручителів у солідарному порядку. Питання щодо розподілу судових витрат вирішено судом з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про доведеність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог, а тому колегія суддів касаційного суду вважає, що ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законною та обґрунтованими і касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.Л. Ізмайлова

Є.П.Євграфова

В.О. Кузнєцов