Ухвала

іменем україни

25 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визначеннядодаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилася після смерті його баби ОСОБА_7, терміном 3 місяці.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_7 23 серпня 2016 року позивач звернувся до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його баби ОСОБА_7

Постановою державного нотаріуса Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 29 серпня 2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що він не звернувся у встановлений законом шестимісячний строк - з ІНФОРМАЦІЯ_1 до 14 жовтня 2000 року для прийняття спадщини. При цьому державний нотаріус зазначав, що на момент смерті ОСОБА_7 позивач був малолітнім. Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2, тому на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його баби ОСОБА_7 йому було 7 років. Ще за життя його баби ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_8, який є сином ОСОБА_7 Зазначав, що якби його батько був живий на час відкриття спадщини після смерті його баби та його матері, батько позивача успадкував би ту частку у спадщині, яка належала б йому за законом як спадкоємцю першої черги. Але за тих обставин, що батько позивача помер раніше ніж його баба, відповідно до норми ч. 1 ст. 1266 ЦК України, частку у спадщині, яка належала б за законом батькові позивача після смерті баби ОСОБА_7, спадкує тепер він за правом представлення.

Ураховуючи норму ч. 4 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_4 вважав, що є таким, що прийняв спадщину після ОСОБА_7 оскільки, звернувшись до адвоката після досягнення повнолітнього віку, останній йому роз'яснив, що він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини був малолітньою особою.

Однак, звернувшись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1таотримавши постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 серпня 2016 року, позивач дізнався про пропущення ним встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вважав, що строк для прийняття спадщини після смерті його баби ОСОБА_7 він пропустив з поважних причин, оскільки йому було 7 років, а пізніше вважав, що прийняв спадщину, будучи неповнолітньою особою на момент її відкриття.

Крім позивача, у його баби ОСОБА_7 є ще онука ОСОБА_5, яка також має право на частку у спадщині за правом представлення, оскільки є донькою ОСОБА_5, яка, в свою чергу, була донькою ОСОБА_7 і померла раніше, ніж ОСОБА_7

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові, зазначав, що позивач або його законні представники не звернулися у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Доказів того, що позивач або його законний представник - його мати ОСОБА_9 фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, суду не надано. Крім того, представник позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні надала пояснення, згідно з якими було встановлено, що на час відкриття спадщини вони разом з позивачем проживали за іншою адресою, ніж проживав спадкодавець.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилався на те, що на час відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_7, він був неповнолітнім і це є поважною причиною, а також та не те, що враховуючи надану йому адвокатом консультацію у 2011 році, він вважав, що прийняв спадщину.

Разом із тим суд не взяв до уваги посилання позивача на вказані обставини та вважав причини пропуску строку неповажними, оскільки позивач був обізнаний про факт прийняття спадщини його дідом ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_7 ще з 2011 року, коли він вперше звернувся до суду з позовом про визнання заповіту ОСОБА_10 недійсним. Указаний факт підтверджується рішеннями судів у попередніх справах за позовними заявами позивача, оскільки судами було встановлено, що спадщина на спірну квартиру належала діду позивача на підставі наступних документів: 1/2 частини вказаної квартира належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 січня 1999 року, інша 1/2 частини - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2003 року після смерті його дружини (баби позивача) ОСОБА_7

За таких обставин, будучі достовірно обізнаним ще з 2011 року про те, що після смерті ОСОБА_7 її спадкове майно успадкував її чоловік ОСОБА_10 та отримав свідоцтво про право на спадщину, позивач намагався захистити свої спадкові права шляхом звернення до суду з різними позовними вимогами, у задоволені яких було відмовлено, однак з даним позовом звернувся до суду лише у вересні 2016 року, що свідчить про неповажність причин пропуску строку для прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_7

З огляду на вищезазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, правильного застосувавши норми матеріального права: ст. ст. 524, 529-535, 548, 549, 550 ЦК Української РСР 1963 року, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

С.О.Карпенко

Г.І.Мостова