справа № 198/639/17
провадження № 2-н/0198/8/17
У Х В А Л А

23 жовтня 2017 року суддя Юрївського районного суду Дніпропетровської області Гайдар І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю, що остання підлягає залишенню без руху, з таких підстав.

За п. 1 ч. 2 ст. 98 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено найменування суду, в який подається заява.

В порушення вказаних норм закону заявниця, звернувшись до Юрївського районного суду Дніпропетровської області, в заяві зазначила інший суд - Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу.

За п. 3 ч. 2, ст. 98 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу заявник має вказати вимоги і обставини, на яких вони ґрунтуються.

На підставі ч. 3 ст. 181 та ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. При цьому, аліменти присуджуються на користь того з батьків, який здійснює повне утримання дитини (дітей).

Оскільки наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника видає судовий наказ, наявність в доданих до заяви матеріалах доказів на підтвердження безспірності заявлених вимог є обовязковою умовою її належного оформлення.

Так, ОСОБА_1, посилаючись на те, що діти знаходяться на повному її утриманні, доказів зазначеного суду не надала.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 98, ч. 1 ст. 99 ЦПК України за подання до суду заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. До заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Питання щодо розміру та порядку сплати судового збору врегульовані в ЦПК України та Законі України «Про судовий збір».

Так, за пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви про видачу судового наказу ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 320, 00 грн. Будь-яких пільг зі сплати судового збору за подання заяви за вимогами про стягнення аліментів вказаний нормативно-правовий акт не передбачає.

Проте, ОСОБА_1 не виконала викладених вимог закону та не додала до заяви документ про сплату судового збору, тому пропонується подати на адресу Юрївського районного суду Дніпропетровської області оригінал документа про сплату судового збору в сумі 320,00 грн. за такими реквізитами: отримувач коштів УДКСУ в Юрївському районі; код отримувача 36877575; банк отримувача ГУДКУ в Дніпропетровській області м. Дніпро; код банку отримувача 805012; рахунок отримувача 0379, та надати підтверджуючий документ.

Також, суд відмічає, що за вимогами ст. 95 ЦПК України судовий наказ видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Зі змісту п.п. 4 та 4-1 ст. 96 ЦПК України виходить, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, або якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасне предявлення вказаних вимог до боржника законом виключається.

Разом з тим, заявниця заявила вимогу про стягнення з боржника аліментів в розмірі ? частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини до досягнення кожною дитиною повноліття.

Таким чином, ОСОБА_1 заявила вимоги з порушенням ст. 96 ЦПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 98 ЦПК України до неналежно оформленої заяви застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, вважаю необхідним залишити заяву без руху, про що повідомити ОСОБА_1 та надати їй строк для усунення вищевикладених недоліків шляхом подання до суду уточненої заяви з зазначенням правильного найменування суду, до якого заявниця звертається, та заявлених вимог, які відповідають положення ст. 96 ЦПК України, а також документів на підтвердження того, що діти перебувають на її утриманні та про сплату судового збору .

Керуючись ч. 6 ст. 98, ст. 121 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишити без руху.

Для усунення недоліків заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, надати заявниці строк 5 (пять) днів з дня отримання нею ухвали.

Розяснити заявниці, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, остання вважатиметься неподаною та буде їй повернута.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині визначення розміру судових витрат в порядку, встановленому ст. 294 ЦПК України.

Суддя І. О. Гайдар