АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа 761/9142/15-ц головуючий у 1-й інстанції: Мальцев Д.О.
апеляційне провадження №22-ц/796/949/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі Горак Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпек", третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Консоль ЛТД", про визнання майнового права, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Консоль ЛТД" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись те, що 14 вересня 2005 року між нею та ТОВ фірма "Консоль ЛТД" було укладено договір № 3541/322-309 пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1. На виконання умов вказаного договору, позивач сплатила ТОВ фірма "Консоль ЛТД" грошові кошти в розмірі 519 647 грн., чим здійснила повне інвестування договору пайової участі. Відповідно до акту прийому - передачі від 13 лютого 2014 року позивач прийняла квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідач не визнає та заперечує майнові права позивача; має намір продати нерухоме майно, позивач просила визнати за нею майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4-секційний будинок).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано майнове право ОСОБА_1 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (1 черга будівництва 4-секційний будинок). Стягнуто з ТОВ "Гіпек" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3654 грн.

У поданій апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Консоль ЛТД" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Венської О.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що судом не дотримано правил підсудності справи; неналежним чином повідомлено про розгляд справи; не з'ясовано обставин щодо порушеного права; не залучено ТОВ фірма "Консоль ЛТД" до участі у справі як співвідповідача.

Представник ТОВ фірма "Консоль ЛТД" - Останіна Г.А. підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Представник ТОВ "Гіпек", який бере участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розглядові справи

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що між спільним українсько-хорватським підприємством "Гіпек" і ТОВ "Консоль ЛТД" (згодом перереєстроване у ТОВ фірма "Консоль ЛТД") було укладено договір спільної діяльності з будівництва житлово-громадського комплексу по АДРЕСА_1 в м. Києві від 24 жовтня 2001 року №0991/241-252.

Відповідно до п. 4.3.2. цього договору ТОВ "Консоль ЛТД" отримало право залучати кошти юридичних і фізичних осіб для інвестування будівництва зазначеного об'єкту.

На підставі п. 27 Рішення Київради від 10 липня 2003 року за № 638/798 ТОВ "Гіпек" уклало з Київською міською радою договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-громадського комплексу з підземним паркінгом. Дозвіл на виконання будівельних робіт за № 0384-Шв/р від 28 травня 2008 року видано Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

14 вересня 2005 року між ТОВ фірма "Консоль ЛТД" та ОСОБА_1 був укладений договір пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку № 3541/322-309, за умовами якого сторони зобов'язалися спільно діяти для досягнення спільної господарської мети: будівництва багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію.

Керівництво спільною діяльністю по договору та ведення загальних справ учасників договору за загальною згодою покладено на ТОВ фірма "Консоль ЛТД" (п. 2.1 договору).

Внески у спільну діяльність, права і обов'язки сторін договору визначені в розділі 3 договору про спільну діяльність в дольовій участі у будівництві багатоквартирного жилого будинку.

Так, позивач зобов'язувалась в якості внеску в пайову участь у будівництві внести грошові кошти (пай) у розмірі еквіваленту 102 900 доларів США в національній валюті України (гривнях) по курсу НБУ на момент внесення оплати. Днем виконання грошового зобов'язання за вказаним Договором є день внесення грошового внеску в касу або його зарахування на розрахунковий рахунок третьої особи (п. 3.1 договору).

ТОВ фірма "Консоль ЛТД" в якості свого внеску в спільну діяльність зобов'язувалася власними силами та за участю власних трудових ресурсів, механізмів, обладнання, а також дольових та залучених коштів юридичних та фізичних осіб завершити будівництво багатоквартирного житлового будинку згідно із проектом та вимогами ДБН та передати пайовику в натурі трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною проектною площею 103, 9 кв.м, іменуємо в подальшому - "доля пайовика" в порядку виділення долі пайовика із створеного сторонами по даному договору загального майна (п. 3.2 договору).

Грошові та майнові внески сторін, а також побудований в результаті спільної діяльності багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1, є їх спільною власністю відповідно із розмірами їх внесків у спільну діяльність. Після оформлення права власності пайовика відповідно до умов даного договору, право спільної власності припиняється, і кожна із сторін розпоряджується виділеною їй долею у створеному сторонами об'єкті на власний розсуд (п. 3.3 договору).

Запланований строк закінчення будівництва та здачі об'єкта будівництва - ІІ квартал 2006 року (п. 3.4 договору).

Додатковою угодою від 29 листопада 2013 року до вказаного договору внесено зміни до п. 3.2 договору щодо назви багатоквартирного житлового будинку на "житлово-громадський комплекс по АДРЕСА_1 (І черга будівництва, 4-секційний будинок)" та передачі позивачу в якості паю згідно з проектною документацією, трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, на п'ятому поверсі, загальною площею 106,2 кв.м; погоджено кінцевий термін завершення будівництва будинку, 4 квартал 2013 року. Факт розділу учасниками загальної часткової власності та передача пайовику, виділеної в натурі "Частки Пайовика" оформлюється підписанням сторонами "Актом про виконання договору", який буде невід'ємним додатком до цього договору у відповідності зі ст. 654 ГК України не потребує нотаріального посвідчення( а.с. 21).

Пунктом 3.5 договору передбачено, що у разі якщо ТОВ фірма "Консоль ЛТД" не має можливості передати пайовику "долю пайовика" до запланованого строку закінчення будівництва, указаному в п. 3.4 договору, ТОВ фірма "Консоль ЛТД", на вимогу пайовика, пропонує йому інший, наявний об'єкт аналогічної вартості, або сторони погоджують інший строк надання "долі пайовика". Всі зміни договору оформлюються додатковою угодою, яка має бути укладена на протязі 10 днів з моменту настання запланованого строку передачі "долі пайовика" в натурі. Відсутність укладеної додаткової угоди на протязі 10 днів з моменту настання запланованого строку передачі "долі пайовика" в натурі розцінюється як згода пайовика на продовження строку виконання договору до його фактичного виконання. При відмові пайовика від виконання договору за вищенаведеними мотивами пайовику повертаються внесені грошові кошти після закінчення будівництва або в день укладення ТОВ фірма "Консоль ЛТД" договору з новим пайовиком на будівництво багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та внесення їм в повному обсязі внеску, передбаченому в п. 3.1 даного договору розміру паю, достатнього для отримання новим пайовиком "долі пайовика", передбаченої в п. 3.2. даного договору.

За умови виконання зобов'язань, передбачених п. 3.1 даного договору, пайовик повністю набуває право на пайову (дольову) участь в будівництві, а ТОВ фірма "Консоль ЛТД" втрачає право розпорядження вказаної в договорі "долею пайовика", не інакше, як в інтересах та за згодою пайовика (п. 3.7 договору).

Достатніми підставами для підтвердження прав на пайову участь позивача є вказаний договір та документи ( платіжні, накладні тощо), що підтверджують внесення пая у повному розмірі в межах строку, зазначеного в договорі ( п. 3.8 договору).

Установлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконала в повному обсязі, шляхом внесення грошових коштів відповідно до п. п. 3.1, 3.7. договору набула майнові права на квартиру, що підтверджується довідкою ТОВ фірма "Консоль ЛТД" від 13 лютого 2014 року про повне інвестування договору пайової участі в будівництві № 3541/322-309 від 14 вересня 2005 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 73 від 16 вересня 2005 року(а.с. 22, 23) про проведення нею повної оплати паю в розмірі 102 900 дол. США, що становить 519 645 грн.

В цей же день, на підставі акту прийому-передачі ТОВ фірма "Консоль ЛТД" передала, а позивач прийняла трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 24).

При цьому, договір пайової участі в фінансуванні будівництва № 3541/322-309 та додаткової угоди до нього, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України не визнані судом недійсним, є чинними, а тому позивач є (продовжує бути) володільцем майнових прав на квартиру.

Разом з тим, відповідач ТОВ "Гіпек" в порушення умов договору не визнає і заперечує майнові права позивача та має намір продажу вказаного нерухомого майна іншим особам, про що свідчить лист ТОВ "Гіпек" № 82 від 16 березня 2015 року.

Відповідно до статей 526, 527, 530 - 532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей, а також майнові права та обов'язки (стаття 190 ЦК України).

Майнове право, що є предметом договору, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. Майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно з п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011року, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Як убачається з матеріалів справи, 3 грудня 2013 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано Сертифікат серії ІУ №49 відповідності закінченого будівництвом об'єкта: "Будівництво житлово-громадського комплексу на АДРЕСА_1 (І черга будівництва, 4-секційний будинок)", згідно якого замовником об'єкта є ТОВ "Гіпек".

Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 03 грудня 2014 року № 630 новозбудованому житлово-громадському комплексу (1 черга будівництва, 4 - секційний будинок) у Шевченківському районі м. Києва присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_1.

Частиною 3 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до п. п. 7 і 8 п. 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, у разі коли завершення будівництвом об'єкта містобудування та державна реєстрація прав на такий об'єкт за особами, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва, здійснюється після 1 січня 2013 року, особа, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва), після прийняття такого об'єкта в експлуатацію подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на такий об'єкт до проведення реконструкції (у разі проведення реконструкції об'єкта нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінилася); затверджений такою особою перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об'єкта будівництва.

Документи, подані особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), після виготовлення електронних копій шляхом сканування та розміщення у Державному реєстрі прав, повертаються такій особі.

Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" майновими правами визнаються будь-які права пов'язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).

Тобто, моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Виконання грошових зобов'язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об'єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постановах від 2 жовтня 2013 року № 6-98цс13 та від 25 вересня 2013 року № 6-85цс13).

Установивши, що позивач виконала свої грошові зобов'язання за договором пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку № 3541/322-309 від 14 вересня 2005 року, повністю сплативши вартість об'єкта будівництва (стовідсоткову передоплату), тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 виконала умови вказаного договору укладеного між нею та третьою особою в повному обсязі. При цьому суд виходив з того, що невизнання відповідачем майнових прав позивача на спірне нерухоме майно, порушує права позивача.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб'єктам цивільного права.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

До інших способів судового захисту цивільних прав чи інтересів можна віднести способи, які не охоплюються переліком їх у ст. 16 ЦК України, що визначені окремими законами та договорами або застосування яких випливає із загальних положень про судовий захист.

Вимоги ст. 4 ЦПК України стосовно того, що зазначені права та інтереси можуть захищатися лише способами, передбаченими законом або договором, призводять до відмови в захисті цих прав та інтересів у правовідносинах, для яких законом або договором не встановлено спосіб їх захисту.

Положення цих статей не узгоджуються зі ст. ст. 55, 124 Конституції України, норми яких поширюються на всі без винятку правовідносини, що виникають у державі, загальними принципами ст. 3 ЦК України про право звернення до суду за захистом і не відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання вимог якої є обов'язковим для України. За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Саме такий концептуальний підхід до застосування судами положень ст. 16 ЦК знайшов своє втілення в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11.

Таким чином, в даному випадку, ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, обрала для себе такий, на її думку ефективний, спосіб захисту порушених прав, не заборонений законом, оскільки іншим шляхом вона не може захистити свої права, а тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі щодо недотримання правил підсудності справи є безпідставними, оскільки не узгоджуються з вимогами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Зокрема, ТОВ фірма "Консоль ЛТД" визнано банкрутом 4 серпня 2016 року, тобто, після ухвалення оскаржуваного рішення, а тому виключає застосування ч. 4 ст. 10 нової редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", так як ця норма була введена в дію після зазначеної третьою особою події.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення третьої особи про судовий розгляд не заслуговують на увагу суду, оскільки внаслідок проведення АТО з 20 лютого 2014 року на території тимчасово окупованої території України, де зареєстрована ТОВ фірма "Консоль ЛТД", відправлення судових повісток не здійснювалося, при цьому в матеріалах справи наявні дані про належне повідомлення третьої особи про час і місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", що відповідає вимогам ч. 6 ст. 74 ЦПК України (а.с.59).

Твердження апеляційної скарги про те, що позивач порушила умови договору, зокрема, п. 3.5 договору пайової участі у фінансуванні будівництва є безпідставними, оскільки позивач будь-яких претензій до ТОВ фірма "Консоль ЛТД" щодо терміну виконання будівництва не пред'являла.

Посилання про наявність спірних майнових правовідносин між позивачем та третьою особою ТОВ фірма "Консоль ЛТД" є необґрунтованими, оскільки позивач повністю виконала зобов'язання по договору інвестування, що спростовуються наявними в матеріалах справи копією довідки ТОВ "Консоль ЛТД" від 13 лютого 2014 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 73 від 16 вересня 2005 року (а.с. 22,23).

Твердження апеляційної скарги на те, що позивачем не доведено жодних фактів, що підтверджують порушення прав позивача відповідачем не заслуговують на увагу суду, оскільки позивач звернулася до суду із позовом до ТОВ "Гіпек" як до замовника будівництва і орендаря земельної ділянки, наданої відповідачу для будівництва багатоквартирного будинку з тих підстав, що відповідач ТОВ "Гіпек" письмово заперечував і не визнавав майнових прав позивача на спірну квартиру та попередив її про намір продати цю квартиру, що і стало підставою звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо не залучення ТОВ фірма "Консоль ЛТД" в якості співвідповідача, оскільки саме відповідачем ТОВ "Гіпек" не визнано та порушено право позивача на нерухоме майно, а тому не впливають на законність та справедливість ухваленого рішення.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи з урахуванням вищенаведеного не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін. Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Консоль ЛТД" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова