РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17736/16-ц

пр. № 2/759/1982/17

08 червня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: суддя Величко Т.О., при секретарі: Нечипорук А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який дії в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення, посилаючись на те, що Позивач є власником 1/6 частини жилого будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.04.1984, зареєстрованим Київським міським бюро технічної інвентаризації 16.06.1984 за №17795. Крім позивача співвласниками зазначеного домоволодіння згідно вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом були ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які померли. Інша ? частина будинку АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.04.1983 року, зареєстрованим Київським міським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за №17795 25.04.1983 року, на сьогодні власником 1/6 частини будинку після померлого ОСОБА_8 є ОСОБА_6, зазначив позивач.

Позивач зазначив, що згідно з рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23.12.2004 року ОСОБА_1 в натурі виділено приміщення квартири АДРЕСА_1. Позивач зазначив, що Відповідачі самовільно вселилися у будинок, проживають у ньому без законних підстав, на частці, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6, систематично порушують правила співжиття, що виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства, постійно погрожують, ображають, що робить неможливим для співвласників проживання з ними в одному будинку та перешкоджають реалізовувати право щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, при цьому Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. Також вказував, що відповідачі не дають йому можливості узаконити самочинне будівництво, а тому позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю та виселити відповідачів без надання іншого жилого примішення.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обґрунтування викладені у позовній заяві, з посиланням на норми чинного законодавства України вказані у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідачі, позов не визнали, ОСОБА_4 надала до суду заперечення в яких посилається на те, що вона є власником 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 6-1950, видане 28.05.2008, та проживає постійно за вищезазначеною адресою зі своєю сім'єю, а саме - матір'ю ОСОБА_3 та сином ОСОБА_5, веде господарство та сплачує рахунки за комунальні послуги, а тому вважає, що позивач своєю заявою про виселення порушує право відповідачів на власне житло, що суперечить чинному законодавству України.

Третя особа: ОСОБА_6 вказував, що відповідачі на даний час його право власності не порушують, а тому просить ухвалити рішення суду на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що позивач у справі є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1, ( а.с.6,7). Судом встановлено, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.12.2004 року (а.с.10-12) позивачу виділено в натурі приміщення квартири АДРЕСА_1, а саме кухня площею 13,2 кв.м,санвузол площею 5,6 кв.м, коридор площею 3,7 кв.м,житлова кімната площею 19,7 кв.м, комора площею 6,5 кв.м, житлова кімната площею 14,1 кв.м,тамбур площею 3.3 кв.м, надвірні будівлі, а саме сарай підлітерю "Г" з вбиральнею піл літерою "в" та 1/2 частини гаражу під літерою "Б".

В судовому засіданні позивач повідмив суд, що відповідачі не перешкоджають користуватися йому його1/2 частиною вищавказаного житлового будинку, але вони користуються 1/6 частиною вказного буднку,яка належить на праві власності його брату, який проживає в Росії ОСОБА_2,1/6 частною,яка належить третій особі ОСОБА_6 та 1/6 частиною, яка належить відповідачу ОСОБА_4, без виділення цих часток в натурі.

На підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів в суді ОСОБА_2 позивач надав довіренність, яка видана у м. Владивосток, Російська Федерація 21.07.2015 року від імені ОСОБА_2, який уповноважив позивача представляти його інтереси в Росії та в Україні в державних органах, але в довіреності відсутні надані повноваження позивачу представляти його інтереси в судах України, а тому позивач є неналежним представникомОСОБА_2 у суді, у порядку ст.42 ЦПК України та не може представляти інтереси ОСОБА_2.

Судом встановлено, що Відповідач ОСОБА_4 є власником 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 6-1950, видане 28.05.2008, та проживає постійно за вищезазначеною адресою зі своєю сім'єю, а саме - матір'ю ОСОБА_3 та сином ОСОБА_5, веде господарство та сплачує рахунки за комунальні послуги, тобто, повністю виконує свої зобов'язання.

Судом встанволено, що ОСОБА_2 до відповідачів до суду не зверетався із вимогою , позовом про усунення йому перешкод у володінні та користувані власністю 1/6 частини житлового будинку із господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1, а тому порушення прав ОСОБА_2 судом не встанволено.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 хоча і є співвласником 1/6 частини в будинку житлового будинку із господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1,але не проживає за вказаною адресою також повідомив, що в даний час його право власності відповідачі не порушують.

Позивач у судовому засіданні особисто повідомив, що його право власності на 1/2 частну житлового будинку із господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 відповідачі не порушують.

Згідно ч.1 ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ч.2 ст. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

А тому суд дійшов висновку, що докази на які посилається позивач щодо порушення права власності на майно, яке йому не належить з боку відповідачів у справі не знайшли свого підтверження в ході розгляду справи, а тому позов не доведений та задоволенню не підлягає.

Судові витрати у порядку ст. 88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають .

Керуючись ст.ст. 203,215,216,321ЦК України, ст.ст.3,10,11,57-61,88,208-209,212-218,294ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Святошинського районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Величко