Справа № 2-3051/11
Провадження № 4-с/761/361/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Христинівського районного управління юстиції Черкаської області, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Черкаської області, у якій просить скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 06.12.2011 року Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 2-3051/11 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу, яким позов задоволено, а саме стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» суму в розмірі 2758061,42 грн., а також судовий збір в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120,00 грн. На підставі вказаного рішення суду ВАТ «КБ «Надра» було видано виконавчий лист, за яким з метою його примусового виконання державним виконавцем ВДВС Христинівського РУЮ Черкаської області 26.01.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 49955756. Разом з тим, посилаючись на те, що державним виконавцем ВДВС Христинівського РУЮ Черкаської області відкрито виконавче провадження фактично на підставі виконавчого листа, строк пред'явлення до виконання якого стягувач пропустив, заявник вважає, що вказаним рішенням державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Черкаської області були порушені його права, у зв'язку з чим звернувся з даною скаргою до суду.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, однак його представник через канцелярію суду подав письмове заперечення, зі змісту якого вбачається, що останній проти заявлених вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Вислухавши пояснення сторони заявника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 06.12.2011 року Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 2-3051/11 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу, яким позов задоволено, а саме стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» суму в розмірі 2758061,42 грн., а також судовий збір в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120,00 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Черкаської області від 26.01.2016 року з метою примусового виконавчого листа, виданого за вказаним рішенням суду відкрито виконавче провадження ВП № 49955756.

Звертаючись до суду з даною скаргою, представник заявника, як на підставу для її задоволення посилається на неправомірність постанови державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Черкаської області від 26.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 49955756, оскільки на його думку постанова винесена на підставі виконавчого листа, строк пред'явлення до виконання якого стягувач пропустив.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи, а ч.2 ст. 384 цього Кодексу передбачено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача до скарги під час її подання та судового розгляду не додано жодного документу з матеріалів виконавчого провадження ВП № 49955756, в межах якого державним виконавцем ВДВС Христинівського РУЮ Черкаської області винесено оскаржувану постанову, якою начебто були порушені права заявника.

Згідно з ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Крім того, не зважаючи на оголошення судом 05.10.2017 року перерви за клопотанням представника заявника, заявленим в судовому засіданні для надання ним додаткових доказів, а саме копії матеріалів виконавчого провадження, у наступне судове засідання 28.11.2017 року останній копії документів з матеріалів виконавчого провадження суду не надав.

При цьому, зі змісту заперечення представника державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Черкаської області та доданих до нього документів, вбачається, що стягувачем перший раз пред'явлено до виконання виконавчий лист № 2-3051/11, виданий 14.06.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва, в межах встановленого законом строку, в зв'язку з чим державним виконавцем 03.06.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43563332. Разом з тим, оскаржувана постанова була винесена державним виконавцем після повторного пред'явлення вказаного виконавчого листа до виконання з врахуванням наявності факту переривання строку з причин повернення виконавчого листа стягувачу.

За умовами ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, оскільки заявником не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами факту неправомірності рішення державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Черкаської області, а саме постанови від 26.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 49955756, тому судом не встановлено порушень з боку державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Черкаської області оскаржуваною постановою прав чи свобод заявника, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 209, 210, 223, 293, 294, 383 - 388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Христинівського районного управління юстиції Черкаської області, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра».

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: