Провадження №: 2/752/2021/17
05 жовтня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,
при секретарі Мороз О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-
У грудні 2016 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП.
До початку розгляду справи по суті позивач звернувся до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача на ОСОБА_2 як безпосереднього винуватця ДТП, посилаючись на своє право вибору на власний розсуд пред'являти позов до особи що безпосередньо спричинила шкоду, або до страховика. При цьому позивач послався на те що первісний відповідач ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» страхових виплат не здійснює, за вказаним місцезнаходженням не перебуває, позбавлена ліцензії на здійснення страхової діяльності.
Клопотання позивача про заміну первісного відповідача на ОСОБА_2 було задоволено.
У мотивування заявленого позову вказує, що 03 липня 2016 року в м. Київ по вул. Маршала Конєва, 8 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення автомобіля марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Sport» реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.04.2016 р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу.
В результаті вчинення ОСОБА_2 протиправних дій, отримав пошкодження належний позивачу автомобіль марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1, чим було заподіяно майновий збиток Позивачу.
Цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах здійснює експлуатацію транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Sport» реєстраційний НОМЕР_2, застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9144651.
У грудні 2016 року ПрАТ «СТ «Іллічівське» втратило своє членство в МТСБУ, припинило діяльність та позбавлене права здійснювати страхову діяльність.
Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що: «Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування».
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України: «Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала».
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо Законом передбачено такий обов'язок.
Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.
З огляду на правову позицію Верховного Суду України від 20 січня 2016 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Керуючись вищевказаною правовою позицією Верховного Суду України Позивач вирішив звернутись з позовними вимогами про стягнення завданої йому шкоду саме з винуватця ДТП.
В судовому засіданні представник позивача позовні позов підтримує повністю, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач повідомлялись в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.
Направлений судовий виклик відповідачу повернуто до суду з відміткою відділу зв'язку, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено що 03 липня 2016 року в м. Київ по вул. Маршала Конєва, 8 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення автомобіля марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Sport» реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.04.2016 р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу.(а.с.14). Ця постанова набрала чинності.
Цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах здійснює експлуатацію транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Sport» реєстраційний НОМЕР_2, застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9144651, однак воно втратило своє членство в МТСБУ, припинило діяльність та позбавлене права здійснювати страхову діяльність.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Потерпілому належить право вимоги як деліктному та договірному зобов'язанні. Він вільно, на власний розсуд може обирати спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.
З огляду на правову позицію Верховного Суду України від 20 січня 2016 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Витрати понесені позивачем на правову допомогу склали 4000 грн., а витрати по сплаті судового збору 551 грн. 20 коп.
Ці витрати на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 179, 209, 212-215, 218, 222, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 1187, 1192 ЦК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою одного з відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко