У х в а л а

13 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 9 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 25 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до відділу освіти, молоді та спорту Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області, Людвищенського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» про визнання незаконним наказу, зобов'язання вчинити дії, стягнення різниці в заробітку у зв'язку з неповним педагогічним навантаженням,

в с т а н о в и л а :

Шумський районний суд Тернопільської області рішенням від 9 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 25 квітня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 1 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 9 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 25 квітня 2016 року залишила без змін.

25 квітня 2017 року ОСОБА_4, за дорученням якої діє ОСОБА_5, звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 9 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 25 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2017 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини першої статті 21, частин третьої, четвертої статті 32, частини першої статті 56 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), частин першої, другої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту».

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2013 року, в якій, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 1 березня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачка протягом останніх двадцяти років працювала на посаді вчителя з неповним педагогічним навантаженням, розподіл тижневого навантаження між учителями на 2015-2016 навчальний рік відповідач провів відповідно до вимог чинного законодавства, істотних змін умов праці позивачки не відбулося, а тому її права діями відповідачів порушені не були.

Разом з тим в ухвалі від 6 вересня 2013 року, наданій заявницею для порівняння, суд касаційної інстанції, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновком апеляційного суду про часткове задоволення позовних вимог щодо поновлення порушених трудових прав позивачки з огляду на те, що відповідач зменшив позивачці педагогічне навантаження всупереч вимогам статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту» та статті 32 КЗпП України.

Порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до відділу освіти, молоді та спорту Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області, Людвищенського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» про визнання незаконним наказу, зобов'язання вчинити дії, стягнення різниці в заробітку у зв'язку з неповним педагогічним навантаженням за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 9 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 25 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко