Справа № 177/1394/17
Провадження № 2/177/1118/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2017 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

свідків ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_3, про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 02.08.2017 звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та просила встановити факт належності ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтва НОМЕР_2 від 06.05.1998 про право власності на житло, розташоване за адресою АДРЕСА_2; встановити факт проживання з ОСОБА_7, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.1990 по ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за нею право власності на 1/4 частину двохкімнатної квартири № АДРЕСА_3 розташованої на першому поверсі двоповерхового будинку, загальною площею 52,1 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, та на 1/2 сараю з п/д, загальною площею 7,2 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її чоловіку ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, за життя, на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 06.05.1998 про право власності на житло, належала 1/4 частка двохкімнатної квартири АДРЕСА_4 Однак, у вказаному свідоцтві невірно вказано прізвище останнього «ОСОБА_7» замість вірного «ОСОБА_7».

Після смерті чоловіка ОСОБА_7, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва нотаріусом їй було відмовлено, оскільки останньою не надано доказів проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини та запропоновано звернутися до суду.

Так, позивач зазначала, що з 1990 року і до смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, вона перебувала з останнім у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, ставилися один до одного як подружжя.

Оскільки, у свідоцтві про право власності на житло допущено помилку в написанні прізвища співвласника 1/4 частки спірної квартири, а саме вказано «ОСОБА_7» замість «ОСОБА_7», крім того не підтверджено факт проживання з ОСОБА_7, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю без реєстрації шлюбу не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, що позбавляє можливості позивача реалізувати своє спадкове право на спірне нерухоме майно та отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом.

Позивач та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримували, просили задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача.

Представник відповідача Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні справи по суті покладався на розсуд суду (а.с.38).

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщину на все належне йому за життя майно, у тому числі і на 1/4 частину двохкімнатної квартири АДРЕСА_3, розташованої на першому поверсі двоповерхового будинку, загальною площею 52,1 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, та на 1/2 сараю з п/д, загальною площею 7,2 кв.м. Вказане нерухоме майно на праві приватної спільної сумісної власності належало ОСОБА_7 на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 06.05.1998 про право власності на житло, яке видано КСП ім. Шевченка (а.с.11). Іншими власниками цього нерухоме майно згідно вказаного свідоцтва є позивач, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.11).

Постановою ВРУ від 12.05.2016 № 1353-VIII змінено назву села Орджонікідзе на Шевченківське.

При дослідженні в судовому засіданні свідоцтва НОМЕР_2 від 06.05.1998 про право власності на житло, яке видано КСП ім. Шевченка, що засвідчує право власності ОСОБА_7 на частку в нерухомому майні, встановлено, що помилково вказано прізвище співвласника «ОСОБА_7» замість «ОСОБА_7» (а.с.11,12).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 12 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 25.05.1998 № 15), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Тож, суд дійшов висновку, що у свідоцтві НОМЕР_2 від 06.05.1998 про право власності на житло, яке видано КСП ім. Шевченка, допущено помилку в написанні прізвища співвласника «ОСОБА_7» замість «ОСОБА_7». Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, де вказане прізвище «ОСОБА_7» та збігається ім'я, по-батькові (а.с.12).

Таким чином, викладені обставини призвели до виникнення перешкод в здійсненні права власності та подальшій реалізації ОСОБА_1 свого права в силу закону, які можуть бути усунені лише в судовому порядку, адже внести виправлення чи застереження в правовстановлюючий документ у позасудовому порядку є неможливим, оскільки жоден з органів, які здійснювали реєстрацію права власності та видачу документів, не наділений повноваженнями щодо виправлення описок в них.

ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, за життя заповітів не складав. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася позивач ОСОБА_1, заведено спадкову справу № 331/2017, свідоцтва про право на спадщину не видавались, про що свідчить інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від ІНФОРМАЦІЯ_3. Окрім позивача з заявою про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався. (а.с.40,45,46).

Разом з тим, у видачі свідоцтва нотаріусом відмовлено, оскільки позивачем не надано доказів проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини та запропоновано звернутися до суду (а.с.49).

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Статтею ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за Законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Той факт, що позивач та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, вели спільне господарство, піклувалися один за одним, були пов'язані спільним побутом підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, довідкою секретаря виконкому Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 20.04.2017 (а.с.8), актом від 11.04.2017 посвідченим секретарем виконкому Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та підписаним ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

Тож, як встановлено при розгляді справи, ОСОБА_7 протягом останніх п'яти років до дня своєї смерті спільно проживав, вів спільне господарство, був пов'язаний спільним побутом та мав взаємні права та обов`язки з ОСОБА_1, тому ОСОБА_1 та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, складали сім'ю в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що фактично ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, приймаючи до уваги, що позивачем доведено факт належності саме ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтва НОМЕР_2 від 06.05.1998 про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.1990 по ІНФОРМАЦІЯ_2, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 15, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_3, про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтва НОМЕР_2 від 06.05.1998 про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі спадкодавцем ОСОБА_7, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.1990 по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/4 частину двокімнатної квартири № АДРЕСА_3 розташованої на першому поверсі двоповерхового будинку, загальною площею 52,1 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, та на 1/2 сараю з п/д, загальною площею 7,2 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 20.10.2017

Суддя: