Справа № 750/9489/14
Провадження № 6/750/112/17
У Х В А Л А

13 червня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі: судді Жук М.І., за участю секретаря судового засідання Щербак І.В., державного виконавця Василенко О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

12.06.2017 року головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення боржнику ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, що виникли за виконавчим листом № 2/750/2894/14.

В обґрунтування подання зазначив, що боржником рішення суду належним чином не виконується, заборгованість по виконавчому провадженню не погашена.

Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів ОСОБА_1 в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити.

Сторони виконавчого провадження не викликалися, відповідно до вимог статті 3771 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У провадженні головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/750/2894/14, виданого 17.12.2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 16.09.2014 року і до повноліття дітей.

Постановою державного виконавця від 21.01.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа.

Державним виконавцем здійснено всі заходи щодо примусового виконання рішення суду, проте боржник рішення суду не виконує, борг на користь стягувача не сплачує, а тому, на думку державного виконавця, боржник від виконання своїх зобовязань ухиляється.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Ніяких доказів на підтвердження умисного ухилення боржником від виконання виконавчого листа не надано.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже державному виконавцю надано право не в будь-якому разі звертатись із поданням до суду, а тільки в разі ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань. Під поняттям ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність коштів, майна тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини. На момент звернення з поданням до суду, факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Згідно положень статті 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Виходячи зі змісту п.5 ч. 1 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України ухилення громадянина України від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) можливе лише за наявності умислу. Адже у цьому випадку особа усвідомлює протиправний характер своєї дії або бездіяльності, передбачає її суспільно шкідливі наслідки і бажає (або свідомо припускає) їх настання, що свідчить про наявність як інтелектуальної, так і вольової ознаки у поведінці особи. Отже, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено зворотнє.

Враховуючи вищевикладене вказане подання не підлягає задоволенню, оскільки державним виконавцем не надано доказів на підтвердження факту умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, а ЦПК України передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Керуючись статтями 208 210, 293, 3771 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя