АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 619/1161/17 Головуючий суддя І інстанції Калмикова Л. К.
Провадження № 22-ц/790/5479/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, -

встановила:

У квітні 2017 року законний представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 13 жовтня 2013 водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ГАЗ-31029», державний номерний знак НОМЕР_1, будучи у стані алкогольного спяніння, рухаючись по вул. Радянській у с. Великі Проходи Дергачівського району Харківської області допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2, в результаті чого останній згідно з висновками судово-медичної експертизи №1275-А/13 від 20 листопада 2013 року отримав тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя, а в подальшому його було визнано інвалідом. Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26 вересня 2014 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Посилаючись на те, що публічне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» (ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія»), в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3, у порушення вимог закону виплатило страхове відшкодування лише 09 лютого 2017 року та у розмірі 26495 грн. 28 коп., позивач просила стягнути з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» 4265 грн. 96 коп. страхового відшкодування, 755 грн. 13 коп. пені за порушення виконання зобовязань за договором за період з 09 січня 2017 року по 09 лютого 2017 року, 338 грн. 37 коп. збитків від інфляції, 80 грн. 91 коп. 3% річних, а також 4000 грн. витрат, повязаних з наданням їй правової допомоги.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 серпня 2017 року позов законного представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8678 грн. 47 коп. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» в дохід держави судовий збір у сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення змінити, стягнути з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» лише фінансові (штрафні) санкції за затримку виплати страхового відшкодування, в іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 13 жовтня 2013 року на вул. Радянській у с. Великі Проходи Дергачівського району Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода наїзд автомобілем «ГАЗ-31029», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, який знаходився в стані алкогольного спяніння, на пішохода ОСОБА_4, в результаті чого останній згідно з висновком судово-медичної експертизи №1275-А/13 від 20 листопада 2013 року отримав тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя, в подальшому його було визнано інвалідом.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26 вересня 2014 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована на підставі укладеного з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» договору № АВ/5084785.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок настання страхового випадку дорожньо-транспортної пригоди малолітньому ОСОБА_2 завдано матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування (8650 грн. 42 коп.) та повязаної зі стійкою втратою працездатності (20646 грн.), відповідачем з порушенням встановленого законом строку виплачено страхове відшкодування в сумі 26495 грн. 96 коп. лише 09 лютого 2017 року, у звязку з чим з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» підлягає стягненню 4265 грн. 96 коп. страхового відшкодування, 755 грн. 13 коп. пені за порушення виконання зобовязань за договором за період з 09 січня 2017 року по 09 лютого 2017 року, 338 грн. 37 коп. збитків від інфляції, 80 грн. 91 коп. 3% річних, а також 4000 грн. витрат, повязаних з наданням їй правової допомоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) врегульовано Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV (Закон N 1961-IV).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону N 1961-IV).

Згідно зі ст. 22 Закону N 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтями 23, 24 Закону N 1961-IV встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого. У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 3,4 ст. 60 ЦПК).

Оскільки належними та допустимими доказами підтверджено витрати на лікування потерпілого в ДТП ОСОБА_2 у розмірі 8650 грн. 42 коп., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача 4265 грн. 96 коп. недоплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до п. 2. ч. 3 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема і витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Граничні розміри компенсації витрат визначено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI від 20 грудня 2011 року. Статтею 1 вказаного закону встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із матеріалів справи вбачається, що витрати на правову допомогу ОСОБА_1 складають 4000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги, актом виконаних робіт, який містить відповідний розрахунок та фіскальним чеком про оплату вказаних послуг.

В частині стягнення з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» неустойки, збитків від інфляції та 3% річних рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому його законність та обґрунтованість в цій частині в апеляційному порядку не перевірялась.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_5