Справа №484/2230/17 05.12.2017 05.12.2017 05.12.2017
Провадження №22-ц/784/2140/17
Справа №484/2230/17 Головуючий у 1-й інстанції Закревський В.І.,
Провадження № 22ц- 784/2140/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем Богуславською О.М.,

за участю:

- представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей,

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позивачка зазначала, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 липня 2013 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей, доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1 500 грн. щомісячно. Суми аліментів у вказаному розмірі недостатньо для матеріального забезпечення дітей та їх виховання, економічний стан в країні змінюється, дорожчає рівень життя у порівнянні з 2013 роком, зростає прожитковий мінімум. Відповідач є матеріально забезпеченим, оскільки проживає в м. Києві та займається ремонтно будівельними роботами, а відповідно вважає що він має постійний дохід, тому спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Враховуючи наведене, позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила збільшити розмір стягуваних аліментів з 1500 грн. до 4 816 грн.

Крім цього, просила стягнути з відповідача 3050 грн. додаткових витрат, понесених нею на розвиток та утримання дітей.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 вересня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання дітей з 1 500 грн. до 3 000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 07 липня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3050 грн. додаткових витрат на утримання дітей.

Вирішено питання про розподіл судових витрат з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 23 жовтня 2017 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить змінити рішення суду в частині стягнення аліментів, зменшивши їх розмір до 2 000 грн., а також скасувати вказане судове рішення в частині стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що з часу винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів збільшився розмір прожиткового мінімуму, ціни на продукти харчування, товари та інші послуги, тому врахував розмір прожиткового мінімуму та збільшив розмір аліментів до 3 000 грн. на двох дітей щомісячно з 07 липня 2017 року і до їх повноліття.

Крім того, суд пославшись на показання свідків, виходив із того, що дохід платника аліментів збільшився, оскільки він працює неофіційно, має постійний стабільний дохід близько 10 000 грн., що є підставою для збільшення розміру аліментів.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Судом установлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 липня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1 500 грн. щомісяця і до повноліття дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивачка окрім посилання на підвищення прожиткового мінімуму, вказувала й на зміну майнового стану відповідача та зазначала, що він має постійну роботу, дохід, який дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі.

За вимогами ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту погіршення її матеріального стану, як і не надано доказів зміни матеріального стану відповідача та можливості сплачувати ним аліменти у розмірі 4 816 грн. ОСОБА_7 по собі зміна законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів не є підставою для зміни розміру стягуваних аліментів.

Вирішуючи спір та зазначаючи про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 3 000 грн., суд послався виключно на пояснення позивачки та показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10 При цьому, суд не звернув уваги, що пояснення свідків не можуть підтверджувати факт отримання ОСОБА_3 грошових сум (заробітної плати), їх розміру. Ці факти можуть бути підтверджені лише письмовими доказами (довідка про заробітну плату, тощо). Однак таких доказів позивачка не надала.

Крім того, суд не дав оцінку запереченням відповідача, який посилався на відсутність постійної роботи, стабільного доходу, власного житла й необхідності його оренди, а тому не в змозі сплачувати аліменти у встановленому судом першої інстанції розмірі.

При цьому відповідач згоден виплачувати аліменти в розмірі 2 000 грн.

Таким чином, оцінивши вказані докази, колегія суддів дійшла висновку, що слід зменшити розмір аліментів на утримання дитини до 2 000 грн. щомісячно.

Крім того, колегія суддів не може погодитись із визначеним судом часом, з якого присуджено новий розмір аліментів.

Так, визначення такого часу днем предявлення позову передбачено для аліментів, які присуджуються вперше (ч. 1 ст. 191 СК України).

У всіх інших випадках, в тому числі у разі зміни як способу стягнення аліментів так і розміру їх стягнення, стягнення аліментів відбувається за загальним правилом - з дня набрання рішенням законної сили.

Зокрема, як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд не взяв до уваги зазначені вимоги закону, невірно застосував норми матеріального та процесуального права і помилково зазначив про стягнення аліментів у новому розмірі з 07 липня 2017 року дати предявлення позову, тоді як у такому розмірі аліменти підлягають стягненню лише після набрання рішенням суду законної сили.

За такого, в силу положень п. 4 ст. 303, пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду необхідно змінити в частині розміру стягнутих аліментів та визначення часу, з якого відповідач має сплачувати аліменти у новому розмірі.

Не можна також погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь 3050 грн. у рахунок додаткових витрат на розвиток та утримання дітей.

Так, ОСОБА_5 на підтвердження своїх доводів щодо понесення нею додаткових витрат на дітей надала товарні чеки на придбання шкільної форми, спортивної форми, святкового та повсякденного взуття, канцелярських товарів.

Стаття 185 СК України передбачає, що той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягне аліментів не була поставлена, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насапмеред випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Такі висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Отже, доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоровя дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додані в суді першої інстанції товарні чеки про придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не є такими доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину в розумінні ст. 185 СК України., тому правові підстави для їх стягнення відсутні.

Саме по собі навчання дитини у шкільному навчальному закладі не може безумовно свідчити, що витрати, пов'язані з навчанням у ньому викликані особливими обставинами.

За таких обставин, з урахуванням того, що з відповідача стягнуті аліменти на дитину до досягнення нею повноліття, висновок апеляційного суду про наявність підстав для покладення на нього обов'язку по участі у додаткових витратах, пов'язаних з навчанням дитини, є помилковим.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначені вище положення закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення 3050 грн. у рахунок додаткових витрат на розвиток та утримання дітей.

За таких обставин судове рішення відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в частині стягнення додаткових витрат на дітей підлягає скасуванню.

На підставі положень ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої чистини вимог. Якщо обидві сторони звільненні від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч. 2 ст. 88 ЦПК України).

Позивачка при подачі позову не сплачувала судовий збір, оскільки вона звільнена від його сплати за законом, тому відповідно до положень ч.2 ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача в розмірі 160 грн.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, то сплачений ОСОБА_3 судовий збір необхідно компенсувати йому за рахунок держави Державною судовою адміністрацією.

У звязку зі зміною основного рішення суду підлягає зміні і додаткове рішення суду від 23 жовтня 2017 року, яким було вирішено питання про стягнення судових витрат.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 вересня 2017 року в частині розміру стягнення аліментів на утримання дітей та визначення дати початку сплати аліментів у новому розмірі змінити.

Зменшити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 3000 грн. до 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Це ж рішення суду в частині стягнення додаткових витрат на дітей, судового збору, а також додаткове рішення суду від 23 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 160 грн. судового збору за подачу позовної заяви.

Компенсувати ОСОБА_3 судовий збір, сплачений ним за подачу апеляційної скарги в сумі 704 грн. за рахунок держави Державною судовою адміністрацією.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді :