Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-1167 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю.І.
Категорія 49 Доповідач Григорусь Н. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Трояновської Г.С., Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 20 січня 2004 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

встановила:

Позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду, в якому просила розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_1 Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що стосунки між ними не склалися, сумісне ведення господарства та проживання однією сімєю між ними припинено з січня 2003 року.

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 20 січня 2004 року позовні вимоги задоволено. Шлюб, зареєстрований 29 вересня 1997 року міським відділом РАГС міста Житомира, актовий запис № 1491, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідачем ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати рішення районного суду та залишити позовну заяву без розгляду. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення суду є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд належним чином не повідомив його про розгляд справи. Про існування даного рішення дізнався випадково, звернувшись із позовом про розірвання шлюбу.

Додатковим рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 22.05.2017 відновлено втрачене (знищене) судове провадження по цивільній справі № 2-1167.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 та 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до положень статті 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 29.09.1997 міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Житомира, актовий запис № 1491. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як зазначала ОСОБА_2 спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони на даний час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків з січня 2003 року.

З тексту судового рішення вбачається, що відповідач був повідомлений про день розгляду справи та подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Окрім того, доводи апеляційної скарги про те, що суд 1-ї інстанції не повідомив його про розгляд справи, а тому позовна заява має бути залишена без розгляду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ст. 207 ЦПК України передбачено виключний перелік підстав для залишення позову без розгляду, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, суд за наявності сумнівів щодо обґрунтованості причин розірвання шлюбу та наявності підстав для збереження сім'ї не був позбавлений можливості надати сторонами строк для примирення (ст. 111 СК України, ст. 201 ЦПК України).

Натомість, як убачається з пояснень представника відповідача в суді апеляційної інстанції, про існування оскаржуваного рішення відповідач дізнався звернувшись з позовом до суду про розірвання шлюбу, в якому зазначав, що шлюб носить формальний характер, оскільки протягом тривалого часу подружжя не підтримують стосунків, поновлення яких він не бажає (а.с. 9). Окрім того, на думку представника відповідача, залишення позову без розгляду не перешкоджатиме зверненню позивача з повторним позовом до суду про розірвання шлюбу, оскільки між сторонами не вирішено питання щодо поділу майна подружжя.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, примирення між подружжям та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе і суперечить інтересам позивача ОСОБА_2, а тому наявні всі правові підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу між сторонами.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 20 січня 2004 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді