У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 8 вересня 2017 року у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 8 вересня 2017 року в задоволенні позову Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі Харківський національний університет внутрішніх справ покликається на ухвалення вказаного рішення суду з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що в рішенні суд послався на ст. 104 ЦК України де зазначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Однак, хоча ГУ МВС України в Рівненській області ліквідовано, а ГУ Національної поліції в Рівненській області не є його правонаступником, жодних відомостей з єдиного державного реєстру, що підтверджують його ліквідацію на момент звільнення ОСОБА_1 не надано.

Зазначає, що усі територіальні органи які було ліквідовано в наслідок реформування утворили нові органи національної поліції, але законом України від 23.12.2015 № 901-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" було визначено, що вищі навчальні заклади із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління МВС і здійснювали навчання курсантів, слухачів, ад'юнктів та докторантів за державним замовленням з підготовки фахівців для потреб міліції, продовжують їх навчання та підготовку як фахівців для Національної поліції в межах раніше доведеного державного замовлення для потреб міліції.

Вважає, що вищі навчальні заклади із специфічними умовами навчання мають право стягувати кошти на утримання, так як основним органом, який встановлює порядок добору, направлення та зарахування на навчання є Міністерство внутрішніх справ України, та усі нормативно-правові акти, які було прийнято до втрати чинності Законом України "Про міліцію", були та є чинними та повністю обґрунтовують правомірність стягнення з ОСОБА_1 витрат пов'язаних з утриманням особи у ВНЗ МВС України.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач був звільнений із служби в органах внутрішніх справ ще 6 листопада 2015 року без порушення умов договору про його навчання, а в подальшому поступив на службу в поліцію, тобто в іншу установу, звідки і був звільнений за власним бажанням, тому відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат, пов'язаних з його утриманням у навчальному закладі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом ХНУВС від 10 серпня 2010 року №403 о/с, ОСОБА_1 було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом з 30.08.2010 року та присвоєно звання "рядовий міліції".

1 вересня 2010 року між ОСОБА_1, ХНУВС та УМВС України в Рівненській області, укладено тристоронній договір №26014-10 км/Рв про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Пунктом 2.3.6 вказаного договору передбачено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, особа зобов'язується, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до п.3.1, 3.2 договору, підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни, а також відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

28 лютого 2014 року наказом ХНУВС №33 ОСОБА_1 було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Рівненській області для подальшого проходження служби. Сума витрат пов'язаних із його утриманням, складає 42248,28 грн.

Наказом ГУМВС України в Рівненській області за № 366 о/к від 6 листопада 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ з 6 листопада 2015 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області №2 о/с від 7 листопада 2015 року ОСОБА_1 був прийнятий на службу в Національну поліцію.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 9 березня 2016 року за № 33 о/с ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" було звільнено зі служби в поліції в запас Збройних Сил України за пунктом 5 (через службову невідповідність).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 5 липня 2016 року наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 9 березня 2016 року за № 33 о/с визнаний протиправним та скасований, а ОСОБА_1 поновлений на роботі на посаді оперуповноваженого Сарненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області з 10 березня 2016 руку.

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 31.08.2016 року за № 219 о/с ОСОБА_1 звільнено із служби в Національній поліції за власним бажанням, відповідно до підпункту 7 пункту 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", що підтверджується копією послужного списку ОСОБА_1 №М-211882.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про міліцію" (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України, зокрема за власним бажанням, відшкодовуються Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Як визначено у п.п.3 п.1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року за № 313, з відповідними змінами і доповненнями, цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі витрат), у разі: звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Положеннями ч.1 ст.16 Закону України "Про міліцію", який втратив чинність у зв'язку із набранням законної сили Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VІІІ, визначено, що особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Згідно п.п. 8, 9, 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VІІІ, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

У відповідності до ч.1 ст.13, ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України "Про Національну поліцію" систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Головне управління Національної поліції в Рівненській області, та відповідно, ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2, зокрема Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області.

За наведеного, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що звільнення відповідача із служби в органах внутрішніх справ відбулось ще 6 листопада 2015 року у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації у відповідності до підпункту «з» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року за № 114, а не за власним бажанням, через службову невідповідність чи за порушення дисципліни, а тому підстави для стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" та ч.4 ст.74 Закону України "Про Національну поліцію" не заслуговують на увагу, так як вказані положення Закону стосуються курсантів, які проходили навчання у вказаному навчальному закладі станом на момент набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" і на даний час продовжують навчання, а також стосуються тих поліцейських, які звільняться зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вказаного навчального накладу, в якому навчались та отримали підготовку як фахівці для Національної поліції.

Виходячи з обставин даної цивільної справи, відповідач станом на момент набрання чинності вказаним Законом вже закінчив навчання у зазначеному вище навчальному закладі та проходив службу в органах внутрішніх справ України, звідки його було звільнено за підпунктом «з» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Також, у даному випадку стосовно відповідальності відповідача суд першої інстанції правильно послався на ст.58 Конституції України про те, що закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо відсутності даних про ліквідацію УМВС України в Рівненській області, висновків суду про відмову в задоволенні позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду.

За таких підстав рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314,315,317,325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ відхилити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 8 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Боймиструк С.В.

Шимків С.С.