ухвала

іменем україни

04 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
за участю представників позивача - ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія-Трейдінг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Амара», Товариства з обмеженою відповідальністю «Барта», Товариства з обмеженою відповідальністю «Надлер», Публічного акціонерного товариства «БанкНаціональний Кредит» про стягнення коштів за договором банківського рахунку та банківського вкладу, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (далі - ТОВ «Компарекс Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9, Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Груп» (далі - ТОВ «Асканія Груп»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія-Трейдінг» (далі - ТОВ «Асканія-Трейдінг»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Амара» ( далі - ТОВ «Амара»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Барта» (далі - ТОВ «Барта»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Надлер» (далі - ТОВ «Надлер»), Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» (далі - ПАТ «Банк Національний Кредит»), відповідно до якого просило покласти відповідальність за зобов'язаннями ПАТ «Банк Національний Кредит» перед позивачем на ОСОБА_9 (керівника ПАТ «Банк Національний Кредит») на момент визнання банку неплатоспроможним, покласти відповідальність за зобов'язаннями ПАТ «Банк Національний Кредит» перед позивачем на власників істотної участі ПАТ «Банк Національний Кредит», а саме: ОСОБА_8, ТОВ «Асканія Груп», ТОВ «Асканія-Трейдінг», ТОВ «Амара», ТОВ «Барта», ТОВ «Надлер».

У зв'язку з чим позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ТОВ «Асканія Груп», ТОВ «Асканія-Трейдінг», ТОВ «Амара», ТОВ «Барта», ТОВ «Надлер» на користь позивача грошові кошти у сумі 5 767 673 грн 33 коп. та витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія-Трейдінг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Амара», Товариства з обмеженою відповідальністю «Барта», Товариства з обмеженою відповідальністю «Надлер», Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» про стягнення коштів за договорами банківського рахунку № 106829 від 05 грудня 2014 року та банківського вкладу за № DU1297/2014-1 від 08 грудня 2014 року, залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія-Трейдінг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Амара», Товариства з обмеженою відповідальністю «Барта», Товариства з обмеженою відповідальністю «Надлер», Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» до ОСОБА_8, ОСОБА_9 залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Компарекс Україна» просить скасувати судові рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються та касаційним судом не переглядаються (ч. 1 ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині позовних вимог до ОСОБА_9 та ОСОБА_8, суди попередніх інстанцій виходили з того, що чинним законодавством України не передбачена автоматична відповідальність пов'язаних з банком осіб за зобов'язаннями банку.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що ч. 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд або уповноважена особа Фонду у разі, якщо оціночна вартість ліквідаційної маси банку, затвердженої Фондом, є меншою за вимоги кредиторів, які включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку з її вини шкоди, та пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, завданої банку. У разі отримання Фондом відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, установлений Фондом, Фонд звертається з такими вимогами до суду.

Враховуючи вищевикладене, вказана норма закону надає право на звернення до суду лише Фонду або уповноваженій особі Фонду в разі отримання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відмови, пов'язаної з банком особи у добровільному задоволенні відповідної вимоги або невиконання такої вимоги у встановлений строк.

У даному випадку з позовними вимогами звернувся клієнт банку, право якого на звернення до суду з такими вимогами ч. 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено.

Як установлено судами попередніх інстанцій, між позивачем та ПАТ «БанкНаціональний Кредит» 05 грудня 2014 року укладено договір № 106829 банківського рахунку (тарифний пакет «Тар.план для юр.осіб в гривні Компромісний варіант 3»), відповідно до умов якого банк зобов'язався відкрити позивачу поточний рахунок НОМЕР_1, на якому здійснюються операції як в національній, так і в іноземній валюті та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування (п. 1.1 договору).

08 грудня 2014 року між банком та позивачем укладено договір № 106829-1 на обслуговування банківського рахунку за допомогою Системи «БНК Клієнт-Банк», відповідно до умов якого банк бере на себе зобов'язання за допомогою Системи «БНК Клієнт-Банк» через мережу Internet здійснювати віддалене розрахункове (в національній, іноземній валюті) та інформаційне обслуговування по рахунках клієнта на умовах, визначених цим договором, а клієнт зобов'язується сплачувати вартість послуг банку згідно з чинними на момент надання послуг тарифами (п. 1.1 договору).

08 грудня 2014 року між банком та позивачем було укладено договір DU1297/2014-1 банківського вкладу (вклад на вимогу «Вільні кошти»), відповідно до умов якого банк відкриває вкладнику депозитний рахунок 2600.4.106829.002, а вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у валюті гривня, на умовах, визначених цим договором та Правилами обслуговування строкових вкладних (депозитних) рахунків суб'єктів господарювання та нерезидентів-інвесторів, відкритих в ПАТ «Банк Національні інвестиції» (п. 1.1 договору).

08 червня 2015 року рішенням № 114 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Національний Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію.

У зв'язку з невиконанням умов вищезазначених договорів, позивач під час дії тимчасової адміністрації звертався до банку щодо належного виконання зобов'язань (заяви за від 03 серпня 2015 року вих. № 228 та від 03 серпня 2015 року вих. № 229).

Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_9 ТОВ «Асканія Груп», ТОВ «Асканія-Трейдінг», ТОВ «Амара», ТОВ «Барта», ТОВ «Надлер» є пов'язаними з банком особами, оскільки відповідно до відомостей про остаточних ключових учасників у структурі власності банку станом на 08 березня 2015 року ОСОБА_8 є власником істотної участі в банку, ОСОБА_9 на момент надання вказаних відомостей був головою Правління банку, ТОВ «Асканія Груп», ТОВ «Асканія-Трейдінг», ТОВ «Амара», ТОВ «Барта», ТОВ «Надлер» - контролери.

28 серпня 2015 року на підставі постанови Правління НБУ від 28 серпня 2015 року № 563 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 159 про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний Кредит» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку Паламарчука В.В.

Так, відповідно до ч. 5, 6 ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 52 цього ж Закону, пов'язаними з банком особами є, зокрема, контролери банку, особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку, керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку.

Положеннями ст. 2 Закону визначено, що істотною участю є пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Особа визнається власником опосередкованої істотної участі незалежно від того, чи здійснює така особа контроль прямого власника участі в юридичній особі або контроль будь-якої іншої особи в ланцюгу володіння корпоративними правами такої юридичної особи.

Контролер - фізична або юридична особа, щодо якої не існує контролерів - фізичних осіб та яка має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або діяльність юридичної особи шляхом прямого та/або опосередкованого володіння самостійно або спільно з іншими особами часткою в юридичній особі, що відповідає еквіваленту 50 чи більше відсотків статутного капіталу та/або голосів юридичної особи, або незалежно від формального володіння здійснювати такий вплив на основі угоди чи будь-яким іншим чином.

Статтею 42 Закону визначено, що керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку.

Разом з тим 08 червня 2015 року рішенням № 114 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «БанкНаціональний Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до банку саме під час тимчасової адміністрації.

28 серпня 2015 на підставі постанови Правління НБУ від 28 серпня 2015 року № 563 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 159 про початок процедури ліквідації вказаного банку та призначено Паламарчука Віталія Віталійовича уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку.

Ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Порядок здійснення ліквідаційної процедури врегульований положеннями глави 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та розділу 8 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду. Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку. Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку, банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав (ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Статтею 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Тому, враховуючи прийняте виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про ліквідацію ПАТ «Банк Національний Кредит», задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з вказаним позовом після запровадження процедури ліквідації банку.

Також суди звернули увагу на те, що окрім відповідальності пов'язаних з банком осіб, що передбачена спеціальними законами, які не передбачають права вкладника на відшкодування вказаними особами коштів, що перебувають на вкладних чи розрахункових рахунках, така відповідальність можлива на підставі загальних норм, передбачених ст. 1166 ЦК України, для якої необхідний склад цивільного правопорушення: протиправних дій, вини, наявність шкоди та причинного зв'язку між спричиненою шкодою та протиправністю дій заподіювача.

Доказів на підтвердження тієї обставини, що саме з вини відповідачів банк було визнано неплатоспроможним, позивачем не надано. Умовами укладених між позивачем та ПАТ «Банк Національний Кредит» договорів не передбачено, що пов'язані з банком особи мають нести відповідальність в разі невиконання банком своїх зобов'язань.

Враховуючи все вищевикладене та ту обставину, що позивачем самостійно обрано вказаний спосіб захисту своїх прав, враховуючи той факт, що в ПАТ «Банк Національний Кредит» на момент звернення з вказаним позовом до суду запроваджено ліквідаційну процедуру, а також ту обставину, що чинним законодавством України не передбачена автоматична відповідальність пов'язаних з банком осіб за зобов'язаннями банку, суди дійшли обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак