Справа № 370/1518/16-ц Головуючий у І інстанції Мазка Н. Б.
Провадження № 22-ц/780/4769/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 19.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Білоконь О.В., Голуб С.А.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»на рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 липня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, відповідно до укладеного договору від 23 квітня 2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що свої зобовязання за договором виконало у повному обсязі, а саме, надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до пункту 2.1.15.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У порушення умов договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач своїх зобовязань за договором не виконав, внаслідок чого станом на 30 квітня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 11 238 грн. 51 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 352 грн. 78 коп., заборгованості за процентами у розмірі 6 874 грн. 37 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3 000 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 511 грн. 36 коп. З наведених підстав ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18 липня 2017 року в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності. Зокрема, суд зазначив, що позивачем не надано достатніх доказів щодо укладання між сторонами кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно анкети заяви від 23 квітня 2013 року ОСОБА_2 виявив бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт по платіжній картці «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» у розмірі 500 грн. та погодив, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Він зобовязується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.8).

Обгрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що 23 квітня 2013 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження вказаних обставин, позивачем надано суду власний розрахунок заборгованості (а.с.4), анкету-заяву (а.с.5), довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.6-7), витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року №СП-201-256 (а.с.8-31) без підпису ОСОБА_2, ксерокопію паспорта ОСОБА_2 (а.с.32) та виписку по кредитному рахунку позичальника (а.с.74-77).

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що в анкеті-заяві від 23 квітня 2013 року відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: сума кредиту, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обовязковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг. З наданої позивачем виписки по кредитному рахунку позичальника видно, що по договору від 23 вересня 2013 року рух коштів відбувався, проте дана виписка не містить даних про повний номер кредитної картки та строк її дії, номер рахунку позичальника та рахунку картки за даним договором.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем на надано достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Тому відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитного ліміту в сумі 500 грн.

В анкеті-заяві від 23 квітня 2013 року відповідач лише виявив бажання оформити на своє імя кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» та погодив, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Він зобов'язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому позивачем на надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного суду України від 14 грудня 2014 року (справа №6-2462цс16), від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16), яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало суду доказів, які б свідчили про отримання ОСОБА_2 кредитних коштів та кредитної карки на час розгляду справи в суді першої інстанції.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі на те, що доказом отримання ОСОБА_2 кредитних коштів є виписка по кредитному рахунку позичальника, є необґрунтованими, оскільки як вірно встановлено судом першої інстанції у вказаній виписці відсутні відомості про повний номер кредитної картки та строк її дії, номер рахунку позичальника та рахунку картки за даним договором.

Колегія суддів вважає, що долучені ПАТ КБ «ПриватБанк» до апеляційної скарги фотографія відповідача з карткою, довідка про встановлення кредитного ліміту та довідка про відкриття рахунку (а.с. 90, 91, 62), не можуть бути прийняті та досліджені апеляційним судом з таких підстав.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За змістом п.6 ч. 3 ст.295, ч. 2 ст. 303 та п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов'язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання (ч.2 ст. 208, ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 304 ЦПК України).

Згідно розяснень, наданих у вказаному пункті постанови Пленуму Верховного Суду України, дослідження нових доказів провадиться, зокрема, якщо суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо).

При апеляційному розгляді справи представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не довела, що позивач не мав можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин фотографію відповідача з карткою, довідку про встановлення кредитного ліміту та довідку про відкриття рахунку на підтвердження своїх позовних вимог і таких обставин апеляційним судом не встановлено.

Також в матеріалах справи відсутні дані про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» надавало суду першої інстанції вказані вище документи, а суд необґрунтовано відмовив в їх прийнятті та дослідженні.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для прийняття та дослідження долучених до апеляційної скарги документів.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді