Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_6 про стягнення збитків, стягнення орендної плати, розірвання договору оренди земліза касаційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська», ОСОБА_6 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Косівщинська» (далі - ТОВ «Агрофірма Косівщинська») про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості із орендної плати.

Зазначав, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області. За договором від 04 січня 2005 року він передав указану земельну ділянку в оренду ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на 5 років. Додатковим договором від 01 січня 2009 року збільшено строк оренди до 10 років та визначено оренду плату у розмірі 1083 грн 75 коп. на рік, що становить 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю). Разом з тим, обов'язок щодо внесення орендного платежу у 2011- 2013 роках орендарем виконано несвоєчасно - лише 26 листопада 2013 року, що свідчить про систематичну несплату орендної плати. Крім цього, спірні суми виплачено без проведення індексації.

Посилаючись на викладені обставини та уточнивши позов, ОСОБА_6 просив стягнути із ТОВ «Агрофірма Косівщинська» на його користь 2 137 грн 11 коп., із яких: 1 571 грн 14 коп. - борг із орендної плати, 49 грн 86 коп. - 3 % річних, 416 грн 11 коп. - інфляційні нарахування; розірвати договір оренди землі від 04 січня 2005 року.

У лютому 2015 року ТОВ «Агрофірма Косівщинська» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6 про стягнення збитків, стягнення орендної плати, розірвання договору оренди землі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у 2013-2014 роках ТОВ Агрофірма «Косівщинська» планувало засіяти земельну ділянку, що належить позивачу, соняшником та пшеницею та отримати прибуток, розмір якого розраховується шляхом множення доходу на рентабельність. Проте у 2013-2014 роках орендар не міг використовувати майно через обставини, що не залежали від його волі. Зокрема, ОСОБА_6, передавши належну йому земельну ділянку в користування ТОВ «Авіс-Україна», порушив права ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» та отримав дохід від надання земельної ділянки в оренду іншій особі. Оскільки ТОВ Агрофірма «Косівщинська» не могло користуватися земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з незалежних від нього обставин, а саме: через порушення позивачем умов договору, то відповідно до закону ТОВ Агрофірма «Косівщинська» повинно бути звільнено від орендної плати за 2013-2014 роки, яку позивач безпідставно отримав, а тому ця сума у розмірі 1 443 грн 38 коп. підлягає поверненню.

Враховуючи те, що в 2013 році ТОВ Агрофірма «Косівщинська» мало намір засіяти земельну ділянку соняшником, а в 2014 році пшеницею, товариство планувало отримати дохід в розмірі 13 613 грн 26 коп., але не отримало внаслідок протиправних дій орендодавця, ТОВ Агрофірма «Косівщинська» просило стягнути вказану суму із ОСОБА_6 як упущену вигоду.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6, передавши земельну ділянку в користування ТОВ «АВІС-Україна», вчинив дії, які перешкодили ТОВ Агрофірма «Косівщинська» користуватись орендованою земельною ділянкою, що є порушенням положень абзацу 4 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» та п. 29 договору оренди землі, ТОВ Агрофірма «Косівщинська» просило також розірвати договір оренди землі.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 16 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 та зустрічного позову ТОВ «Агрофірма Косівщинська» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення у частині відмови у задоволенні його позову про розірвання договору оренди землі та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

ТОВ «Агрофірма Косівщинська» у касаційній скарзі просить скасувати судові рішення у частині відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Агрофірма Косівщинська», ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову у повному обсязі.

У частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором оренди землі судові рішення не оскаржуються, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України в цій частиніне переглядаються.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга ТОВ «Агрофірма Косівщинська» - відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області. За договором від 04 січня 2005 року він передав указану земельну ділянку в оренду ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на 5 років. Додатковим договором від 01 січня 2009 року збільшено строк оренди до 10 років та визначено оренду плату у розмірі 1083 грн 75 коп. на рік, що становить 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Агрофірма Косівщинська» до ОСОБА_6 про стягнення збитків, стягнення орендної плати, розірвання договору оренди землі, суди виходили із того, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надано належних доказів на підтвердження того, що ним було заплановано засіяти спірну земельну ділянку в 2013-2014 роках саме соняшником або озиминою (тобто найбільш ліквідними та коштовними культурами), а не будь-якими іншими. В той же час, зізвіту ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» форми №4-сг «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року» вбачається, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на орендованих землях, в тому числі і на земельній ділянці позивача, окрім іншого, вирощувало багаторічні трави, а саме люцерну на сіно, зелений корм, силос. Крім того, сторонамине надано суду належних доказів на підтвердження того, хто ж саме обробляв земельну ділянку ОСОБА_6 в 2013-2014 роках - ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» чи ТОВ «Авіс-Україна». Оскільки ТОВ Агрофірма «Косівщинська» не доведено об'єктивну неможливість обробляти протягом 2013-2014 років земельну ділянку ОСОБА_6, відповідно відсутні правові підстави для повернення сплаченої ТОВ Агрофірма «Косівщинська» на користь позивача орендної плати за 2013 рік. Під час розгляду адміністративної справи за позовом ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» до ТОВ «Авіс-Україна» про визнання протиправною та скасування державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» надавало докази на підтвердження того факту, що саме воно обробляло спірну земельну ділянку позивача протягом 2013-2014 років.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» в частині вирішення зустрічного позову судами зводять до переоцінки доказів у справі.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням викладеного, у цій частині вирішення справи оскаржувані судові рішення залишаються без змін на підставі ст. 337 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про розірвання договору оренди землі, суди першої інстанції виходив із того, що факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не свідчить про систематичне невиконання стороною договірних зобов'язань і не може бути підставою для розірвання договору оренди землі.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також про те, що факту систематичної несплати орендної плати та невиконання відповідачем обов'язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі», не встановлено.

Проте повністюпогодитись із висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За змістом договірних положень орендна плата має вноситися орендарем до 30 числа останнього у звітньому році місяця у розмірі 1083 грн 75 коп. з урахуванням індексу інфляції (п. п. 9, 11, 12 договору оренди землі).

26 листопада 2013 року згідно з платіжним документом ОСОБА_6 виплачено 3 472 грн 24 коп. орендної плати за 2011-2013 роки (а. с. 35).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Так, п. 12 договору оренди землі, укладеного між сторонами, встановлено, що орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця, тобто до 30 грудня кожного року дії договору оренди землі.

Судом встановлено, що орендна плата за 2011 - 2012 роки була сплачена 26 листопада 2013 року, тобто в указані роки орендар не платив орендну плату, чим порушив умови договору оренди.

При цьому несвоєчасна сплата означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, в даному випадку, у строк, передбачений договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбаченихстаттями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК Українивизначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що спірні правовідносини передбачають систематичну несплату орендної плати як підставу для розірвання договору оренди.

Зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, № 6-977цс16 від 28 вересня 2016 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Отже, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище обставини справи уваги не звернув; не з'ясувавналежним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; не надав належного правового обґрунтування та оцінки п. 12 договору оренди землі; не врахував наявність вини ТОВ «Агрофірма «Косівщинська»у порушенні зобов'язання щодо сплати орендної плати за 2011-2012 роки та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_6 про розірвання договору оренди землі.

За таких обставин ухвала апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 про розірвання договору оренди землі підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Сумської області від 10 лютого 2016 року скасувати у частині вирішення вирішення позовних вимог ОСОБА_6 про розірвання договору оренди землі, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині вирішення зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_6 про стягнення збитків, стягнення орендної плати, розірвання договору оренди землі рішення Сумського районного суду Сумської області від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик