Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2017 Справа №607/10542/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Мелех О.Р.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що відповідач із моменту народження не спілкується з дитиною, не проявляє батьківського піклування та турботи, не цікавиться станом здоров'я сина, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по її утриманню та вихованню. 17.02.2016 року Тернопільським міськрайонним судом винесено рішення, яким попереджено відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов»язків щодо виховання сина ОСОБА_6. Після набрання зазначеним рішенням законної сили, відповідач жодного разу не зробив спроби зв»язатись із сином, жодного разу не намагався поцікавитись життям та здоров»ям дитини. Не звертався органи опіки про встановлення графіку побачень, ставлення до виконання батьківських обов»язків щодо виховання сина ОСОБА_6 не змінив. Також зазначила, що відповідач працює у кредитній спілці «Народна скарбниця» та із нього стягуються аліменти у розмірі 1000 гривень. Однак, у зв»язку із подорожчанням життя в Україні, а також те, що відповідач не має змоги працювати, коштів що стягуються із відповідача на утримання сина ОСОБА_6 є недостатньо. Враховуючи наведені обставини просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_6, а також змінити розмір аліментів та стягувати із відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно.

Позивач в судовому засіданні та її представник позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог не визнаиа, проти їх задоволення заперечив та суду пояснив, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні його з дитиною, а тому він не має можливості з нею спілкуватись. Також зазначив, що протягом січня-лютого 2017 року відвідував неповнолітнього сина у ЗОШ №11, оскільки позивач не допускає його до нього. Зазначив, що надалі буде належним чином виконувати свої батьківські обов»язки щодо виховання та утримання свого неповнолітнього сина, піклуватись про нього та цікавитись його життям. У позові просить відмовити.

Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судовому засіданні підтримала висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, вказавши, що він не приймає участі у вихованні дитини. Тому, служба у справах неповнолітніх та дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2006 року, який на даний час розірвано (Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2010 року).

Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 (Свідоцтво про народження НОМЕР_1, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції).

Позивач ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_6 проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2010 року, яке набрало законної сили, вирішено стягувати із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 (на даний час ОСОБА_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8, від якого у неї народились двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4. Відповідач ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_11 з 02.03.2013 року, від якого у них народився син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як вбачається із довідки від 07.11.2016 року, виданої кредитною спілкою «Народна скарбниця», ОСОБА_3 працює в зазначеній кредитній спілці та отримує щомісячно заробітну плату.

Розпорядженням Борщівської районної державної адміністрації від 15 липня 2010 року №297 «Про визначення часу побачень ОСОБА_3.», визначено час побачення ОСОБА_3 зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, щосуботи та неділі з 16 год. до 18 год. та в день народження дитини в присутності матері.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2016 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки і піклування служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, у задоволенні позову відмовлено. Попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов»язків щодо виховання сина ОСОБА_6.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_5, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 12 квітня 2017 року №234, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Будучи допитані в якості свідка ОСОБА_8, який є чоловіком позивачки, а також ОСОБА_13, яка є вчителькою хореографії неповнолітнього ОСОБА_5, у судовому засіданні зазначили, що відповідач ОСОБА_3 протягом останнього періоду часу не приходив додому де проживає його неповнолітній син та не цікавився його життям та навчанням. Свідок ОСОБА_8 зазначив, що неповнолітній ОСОБА_5 не знає про існування свого природного батька ОСОБА_3, оскільки позивач не повідомляла йому про це, щоб не травмувати дитину. Зазначені обставини підтверджені у судовому засіданні самим позивачем.

Будучи допитані в якості свідка ОСОБА_11, яка є дружиною відповідача та ОСОБА_14, який є батьком позивачки, суду вказали, що у відповідача із позивачем тривалі неприязні стосунки, відповідач не відмовлявся брати участь у вихованні свого неповнолітнього сина ОСОБА_6, бажає в подальшому та бере участь у його вихованні та утриманні, однак позивач чинить перешкоди останньому у цьому, відтак відповідач не може виконувати свої батьківські обов»язки у повній мірі.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що протягом січня - лютого 2017 року цікавився своїм сином, відвідував його у ЗОШ №11, спілкувався із вчителями та сином, що підтверджено фотографіями наданими останнім.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57- 60 ЦПК України.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість його виконати, але не вчиняє до цього жодних дій. Тому, жодні інші обставини, як-то ухилення матері чи батька від утримання дитини, не можуть призвести до позбавлення батьківських прав.

Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При з»ясуванні фактів, з якими закон пов»язує позбавлення батьківських прав, виходячи з вимог ст.164 СК України, судом враховується вік дитини, те, що ОСОБА_3 бажає брати участь у вихованні свого сина ОСОБА_6 та виконанні свого батьківського обов»язку щодо нього, не має заборгованості по аліментах, своєчасно їх сплачує, негативне ставлення позивача до виконання такого обов»язку відповідачем, неприязні стосунки між батьками, суд вважає за можливе відмовити в позові та не позбавляти батьківських прав відповідача. При цьому, суд відкидає та не бере до уваги висновок служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки зазначеним органом не враховано те, що відповідач протягом січня-лютого 2017 року цікавився навчанням свого сина ОСОБА_6, відвідував його у ЗОШ №11, а також неприязне ставлення позивача до спілкування та відвідування відповідача свого сина. Також суд зазначає, що з моменту попередження відповідача рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17 лютого 2016 року про необхідність ОСОБА_3 змінити своє ставлення до виконання своїх батьківських обов»язків щодо виховання сина ОСОБА_6, пройшов не значний час, відповідач на даний час почав цікавитись життям та вихованням свого сина.

Також, суд вважає, що позов в частині збільшення розміру аліментів не підлягає до задоволення, оскільки у відповідача на утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина, а позивачем не доведено того, що матеріальне становище платника аліментів змінилось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.164, 165 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан