Ухвала

іменем україни

25 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області про усунення перешкод у реалізації прав на приватизацію земельної ділянки шляхом визнання, без погодження меж із суміжними землекористувачами та зобов'язання розглянути технічну документацію, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 23 вересня 2014 року отримав у спадок від ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Відповідно до довідки від 30 серпня 2016 року № 1727, виданої Великокісницькою сільською радою Ямпільського району Вінницької області, за ОСОБА_4 значиться земельна ділянка орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

ОСОБА_4 подав заяву до Великокісницької сільської ради про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки, за результатами розгляду якої було ухвалено рішення про дозвіл на виготовлення технічної документації від 11 вересня 2015 року № 482. В акті погодження меж зазначено, що ніяких претензій в процесі встановлення меж не заявлено та спірних питань не виявлено. Разом із тим, без жодних на те причин, один із суміжних землевласників - ОСОБА_5 відмовилась від підписання акта, внаслідок чого позивач вже рік з моменту ухвалення Великокісницькою сільською радою рішення від 11 вересня 2015 року № 482 не має змоги приватизувати належну йому земельну ділянку, оскільки сільська рада відмовляється розглядати питання затвердження технічної документації без погодження меж.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право на приватизацію земельної ділянки площею 0,1053 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, без погодження меж із суміжними землекористувачами.

Зобов'язано Великокісницьку сільську раду Ямпільського району Вінницької області розглянути технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1053 га за адресою: АДРЕСА_1, за відсутності погодження меж суміжним землекористувачем та прийняти з даного питання відповідне рішення.

Додатковим рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 січня 2017 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2016 року та додаткове рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 січня 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення та додаткове рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відмова ОСОБА_5 від підпису акта погодження меж є безпідставною і не дає можливості ОСОБА_4 приватизувати належну йому земельну ділянку, виготовивши при цьому належним чином всю необхідну документацію. ОСОБА_5, зокрема, не дотримується правил добросусідства та перешкоджає позивачу в реалізації належного йому права на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, зазначав, що суміжний землекористувач ОСОБА_5 відмовилася від підписання акта погодження та закріплення меж оспорюваної земельної ділянки, оскільки конфігурація земельної ділянки ОСОБА_4, на яку він претендує разом із спірним проїздом у абрисі зовнішніх меж не відповідає фактичному розташуванню меж із суміжними землекористувачами.

Разом із тим право ОСОБА_4 на завершення процесу оформлення права власності на земельну ділянку без погодження її межі із суміжним землекористувачем може бути захищено шляхом пред'явлення позову про надання дозволу на оформлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність без погодження в акті погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем та в актах приймання-передачі межових знаків на зберігання лише у випадку відсутності спору щодо межі між суміжними земельними ділянками та відсутності правових підстав для відмови суміжного землекористувача у погодженні межі земельної ділянки.

Чинним законодавством України не передбачено можливості зобов'язати землекористувачів суміжних земельних ділянок погоджувати межі земельних ділянок та не передбачені правові наслідки їхньої відмови від підписання акта, оскільки така відмова не порушує прав землекористувачів і не перешкоджає здійсненню подальшої приватизації земельної ділянки позивачем.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, Великокісницькою сільською радою в порядку ст. 159 ЗК України рішення щодо вирішення зазначеного земельного спору не приймалось.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, правильно застосувавши норми матеріального права: ст. ст. 81, 118, 158, 159, 186, 186-1, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

О.В.Кадєтова