Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1444/16-ц
Провадження № 2/494/72/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Твердун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вона з 2005 року по теперішній час користується житловим будинком №24 з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в с.Заводівка Березівського району Одеської області по вул.Лесі Українки, відкрито й безперервно володіє ним, витрачаючи, при цьому, кошти на житлово-комунальні послуги, послуги з електропостачання та поточні ремонти. У звязку з тим, що вона добросовісно володіє цим майном, що належить відповідачу, і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, тому просить визнати за нею право власності на це нерухоме майно.

Представник відповідача з вимогами позову повністю погодився, заперечень проти його задоволення не має та своєю письмовою заявою просить розглядати справи без його участі.

Заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа набуває право власності на чуже нерухоме майно, якщо вона добросовісно заволоділа цим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, добросовісне володіння припускає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Відповідно до ст.344 ЦК України набуття права власності на майно за набувальною давністю є самостійною підставою набуття права власності. В зазначеному випадку право власності на нерухоме майно не переходить від спадкодавця до спадкоємця (ст.1216 ЦК), а набувається за рішенням суду (ч.4 ст.344 ЦК). Отже, спори про набуття права власності за набувальною давністю не є спорами зі спадкування, в тому числі й у випадках, коли особа заявляє про давність володіння (ч.2 ст.344 ЦК).

Пунком 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК передбачається, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що житловий будинок №24, який розташований в с.Заводівка Березівського району Одеської області по вул.Лесі Українки і в якому проживає ОСОБА_1 разом зі своєю сімєю з 2005 року, є житловим фондом Заводівської сільської ради Березівського району Одеської.

Пленум вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач безперервно та відкрито володіє спірним будинком з 2005 року, про що свідчать акт відповідача №1053 від 1 грудня 2016 року, з якого видно, що ОСОБА_1 обробляє присадибну ділянку спірного будинку та довідки ПАТ «ЕК Одесаобленерго» №330/03-682 від 29 листопада 2016 року, з якої слідує, що остання, згідно договору про користування електричною енергією №3090/335 від 17 листопада 2005 року, сплачує регулярно кошти за послуги електропостачання, і Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області №1045 від 1 грудня 2016 року - про сплату земельного податку за земельну ділянку, площею 0,31 га, на якій знаходиться спірний будинок (а.с.8,10-11).

Суд приймає до уваги доводи представника позивача про наявність набувальної давності та вважає їх такими, що не суперечать положенням вищенаведеної норми права.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявна добросовісна поведінка щодо заволодіння спірним нерухомим майном.

Керуючись ст.ст.10,60,212 ЦПК України, ст.344 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок №24 з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в с.Заводівка Березівського району Одеської області по вул.Лесі Українки.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: