Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/968/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Лях М. М.
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

30.05.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів - Потапенка В.І., Черненка В.В.

за участі секретаря - Яковлєвої Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2017 року і

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2017 року частково задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 09.06.2006 року №б/н в сумі 16627 грн. 90 коп. та 553 грн. 55 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк»,ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками та розпискою представника банку про отримання судової повістки.

Від представника банку надійшло письмове заперечення на апеляційну скаргу.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі сторін, що відповідає положенням ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.06.2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 16400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач була ознайомлена з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", та "Тарифами Банку", і погодилась з ними, що підтверджується її особистим підписом на заяві.

Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала і станом на 30.05.2014 року утворилася заборгованість по кредиту на загальну суму 35100 грн. 25 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом - 7399, 26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 27700, 99 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1240,59 грн. - штраф процентна складова, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 228,229).

Судовим наказом Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20.08.2007 року з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість за вказаним кредитом в розмірі 10288 гривень 57 копійок, яка складається із: 7399, 26 грн. - заборгованість за кредитом; 2889, 26 грн. - заборгованість за процентами, різниця, яка становить 26552, 32 грн., що складається з наступного: 24811,73 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1240,59 грн. - штраф процентна складова, заборгованість на день звернення до суду з позовом становить 26552, 32 грн. (а.с. 228-229).

Постановою державного виконавця від 05.11.2009 року зазначений судовий наказ було повернуто банку у зв'язку з відсутністю майна боржника на яке можна звернути стягнення (а.с. 241).

Згідно постанови старшого державного виконавця від 30.07.2010 року про закінчення виконавчого провадження, боржником ОСОБА_4 було сплачено кошти на користь банку за вказаним судовим наказом в сумі 9004, 44 грн. (а.с. 201).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь банку підлягають стягненню в межах позовної давності проценти за користування кредитними коштами та штрафи.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 549 ч.1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що 22.07.2010 року відповідач на виконання судового наказу остаточно сплатила борг в сумі 9004,44 грн. і після цієї дати банк не повинен був нараховувати проценти за користування кредитом.

Проте з такими доводами апеляційної скарги погодитись неможна.

Так, заборгованість за кредитом та відсотки за користування кредитом в розмірі 10288 грн. стягнуті з боржника ОСОБА_4 (ОСОБА_2) судовим наказом 20.08.2007 року (т.1 а.с.200), а кошти на погашення кредиту в розмірі 9004,44 грн. внесені лише 22.07.2010 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (т.1 а.с.121-122).

За приписами ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судовий наказ від 20.08.2007 року не припинив виконання зобов'язання відповідачем за кредитним договором, а тому позивач продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами на суму заборгованості.

Оскільки відсотки за користування кредитними коштами продовжувалися нараховуватись і після видачі судом судового наказу, кошти в розмірі 9004,44 грн. були віднесені на погашення відсотків за користування кредитними коштами і зазначеної суми не було достатньо для погашення тіла кредиту.

Як вбачається з розрахунку заборгованості на час розгляду справи заборгованість за тілом кредиту не погашена та становить 7399,26 грн. і позивач продовжує нараховувати відсотки за користування кредитними коштами.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь банку підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами в межах строку позовної давності, а також штрафи передбачені Умовами.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, колегія суддів також вважає їх безпідставними.

Так, з заяви на отримання кредиту вбачається, що при заповненні анкетних даних відповідачем допущена помилка у написанні ідентифікаційного номеру, а саме замість правильного номеру НОМЕР_1 відповідач зазначила номер НОМЕР_2 і в системі банку відповідач рахується за неправильним ідентифікаційним номером, а тому 04.10.2016 року банк надав довідку (т.1.а.с.176) про відсутність у відповідача заборгованості.

Однак відповідач, яка після розірвання шлюбу змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (т.1 а.с. 43) не заперечувала, що отримала кредитні кошти, а в апеляційній скарзі її представник наполягає на повне погашення кредитної заборгованості.

Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується судовим наказом від 20.08.2007 року, який набрав законної сили і за яким з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором від 09.06.2006 року.

Про те, що відповідач є саме тією особою, яка 09.06.2006 року отримувала кредит, також підтверджується її паспортними даними (т.1 а.с.84-86, 90), які співпадають з даними заяви на видачу кредиту, яку вона написала та підписала власноручно, про що також не заперечувалось відповідачем. (т.1 а.с.8).

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді: В.І.Потапенко

В.В.Черненко