22-ц/775/710/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Дяченко Д.О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» про надання відстрочки виконання рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29.05.2014р. стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 2006М-83 від 29.04.2008р. у розмірі 1796,29дол.США і 406879,62грн., судовий збір в сумі 3654грн.

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання вказаного судового рішення. З посиланням на положення Закону України № 1669-V-II «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», ОСОБА_5 банку України від 05.11.2014р. № 18-112/64483 заявник вказує на існування в нього форс-мажорних обставин таких, як проведення на території його проживання (м. Маріуполь) антитерористичної операції, під час дії яких взаємні зобовязання сторін (заявника і банку) припиняють свою дію. Зазначені форс-мажорні обставини роблять неможливим виконання ним зараз судового рішення.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права, та постановити нове рішення, яким відстрочити виконання рішення суду на період проведення антитерористичної операції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_6, який підтримав доводи скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомленого про дату і час розгляду справи представника позивача ПАТ «Родовід Банк», від якого надійшла заява про вирішення справи у його відсутність, дослідивши письмові матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, за таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції визначив, що обставини, на які посилається боржник в обґрунтування поданої заяви, не є винятковими, тобто такими, що відповідно до ст. 373 ЦПК України ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З такими висновками суду не можна не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» Закону N 1404-VIII (1404-19) від 02.06.2016р. з подальшими змінами в редакції на момент подання заяви ОСОБА_2 у вересні 2017 року: за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Звертаючись 15 вересня 2017 року до суду із заявою про відстрочку виконання судового рішення, заявник посилався на те, що предявлення до виконання ПАТ «Родовід Банк» рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29.05.2014р. суперечить нормам, встановленим в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні», Законі України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», порушує інструкції в ОСОБА_5 банку України № 18-112/64483 від 05.11.2014р., відповідно до яких забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція. Тобто, існуючі форс-мажорні обставини, які є для заявника обставинами непереборної сили та не залежать від його волі, унеможливлюють виконання рішення суду та підпадають під дію ст. 373 ЦПК України.

Проте звертаючись до суду, заявник вказав на обставини, які, як вважає колегія суддів, не мають характер особливих або виняткових, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду відповідно до ст. 373 ЦПК України.

З моменту набуття чинності рішенням суду пройшло понад 3 роки, впродовж яких заявник, поряд з іншими солідарними боржниками, мав час для вжиття заходів щодо виконання рішення суду. Колегія суддів вважає, що немає підстав для подальшого відтермінування ще на більший строк невиконання судового рішення. Таке відтермінування на необмежений строк, про що йдеться в апеляційній скарзі, не гарантує виконання судового рішення, на яке обґрунтовано сподівався позивач при його ухваленні.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги щодо наявності у заявника надзвичайної події, якою є проведення на території області антитерористичної операції, і які він зазначає як обставини непереборної сили, що не залежать від волі однієї або декількох сторін. Ці обставини не ототожнюються з поняттям стихійне лихо або інші непереборні обставини, з якими законодавець повязує можливість відстрочення, розстрочення виконання судового рішення.

Як в ході розгляду питання судом першої інстанції, так і в апеляційному суді стороною заявника не доведено негативних виключних обставин, як наслідку впливу на нього конкретно антитерористичної операції, які б унеможливили виконання боржником чинного судового рішення. Належних і допустимих доказів в обґрунтування істотного погіршення матеріального стану, яке б унеможливлювало виконання судового рішення заявником не надано.

Навпаки, в ході апеляційного розгляду справи представник заявника повідомив, що ОСОБА_2 продовжує працювати на діючому підприємстві і одержує заробітну плату, з якої в частковому розмірі відбуваються відрахування у погашення присудженого боргу.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заявником не наведено обставин, що утруднюють виконання рішення та можуть бути підставами для відстрочки виконання судового рішення.

Відхиляючи доводи заявника, колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини, що міститься у справі «Шмалько проти України», де констатовано порушення ст. 6 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, а також рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013р. у справі 3 1-7/2013р.

Долучене до апеляційної скарги рішення Верховного Суду України щодо господарського спору між юридичними особами про стягнення боргу за договірними відносинами з добровільного страхування майна підприємств та підприємців не спростовує правильності висновків суду.

А питання незгоди з прийнятим заочним рішенням від 29.05.2014р. може бути вирішено в порядку реалізації процесуальних прав сторони в судовому процесі за правилами глав 1 і 2 розділу V ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга заявника підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, ст. 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А. Попова

Судді: Л.М.Кочегарова

ОСОБА_7