Провадження № 2/761/784/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Лукянчук А.О., Припутневич В.І.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

третьої особи: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Під час слухання справи як третю особу було залучено ОСОБА_4.

В позовних вимогах з врахуванням заяви від 04.04.2017 року про зменшення позовних вимог позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача ? частину отриманого доходу від використання спільного майна - квартири АДРЕСА_1:

-за Договором оренди №13/11/14 від 13.11.2014 року за період з 13.11.2014 року по 15.03.2016 року в розмірі 115 732,69 грн. з яких: 107 161,79 грн. - ? доходу від використання спільного майна, 6 537,29 грн. інфляційних втрат, 2 033,61 грн. - 3% річних;

-за Договором оренди від 19.07.2016 року за період з 22.07.2016 року по 22.10.2016 року в розмірі 36 104,84 грн., що становить еквівалент 1 412,00 доларів США.

Вимоги обґрунтовані тим, що ? частина квартири АДРЕСА_1 належить позивачу, а відповідачу належить ? частини зазначеної квартири.

Як зазначив позивач, йому стало відомо, що відповідач передала квартиру в оренду за Договором оренди №13/11/14 від 13.11.2014 року. Квартира була передана Орендарю, що підтверджується актом прийому-передачі. За умовами договору орендна плата становить 1 400,00 Євро, яка виплачується в гривнах за курсом, встановленим НБУ на день виплати щомісячного платежу.

Пізніше був укладений договір оренди від 19.07.2016 року та квартира також передавалась в оренду.

Як зазначає позивач, відповідач отримувала дохід від здачі квартири в оренду, проте кошти між співвласниками не розподілялись та позивачу не було сплачено ? доходу від оренди.

Крім того, на підставі ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних та інфляційну складову в розмірі за період з 13.11.2014 року по 29.02.2016 року.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що за договором оренди від 13.11.2014 року кошти надходили на рахунок відповідача, проте оскільки позивач, третя особа та відповідач проживали однією родиною, всі члени родини мали можливість користуватись коштами на що були видані довіреності, тому підстави для стягнення частини доходів від оренди квартири відсутні. За умовами договору від 19.07.2016 року ОСОБА_1 не має претензій до ОСОБА_5 щодо розпорядження коштами, а оскільки умови договору обов'язкові для сторін, тому підстави для стягнення коштів відсутні.

Третя особа в судовому засіданні пояснила, що вона заперечує проти задоволення заявлених вимог, оскільки в родині були довірливі відносини, розпорядником коштів був ОСОБА_1 З рахунку ОСОБА_5 кошти перераховувались на рахунки членів сімї, та навпаки. Крім того, з рахунку кошти знімались готівкою та передавались ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, третю особу, як сторону та як свідка, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина 1 статті 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч.1 ст.355 ЦК України).

Частина 1 статті 356 ЦК України визначає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Положеннями частини 1 статті 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 359 ЦК України).

Як встановлено в судовому засіданні, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (1/4) та ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1993 року та Договору дарування ? частини квартири від 10.09.2015 року.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Частина 1 статті 509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частина 1 статті 338 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями частини 1 статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України).

Форма плати за користування майном встановлюється договором найму (ч.2 ст.762 ЦК України).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13.11.2014 року між фізичною особою ОСОБА_5 (далі - Орендодавець) та Місією Міжнародного комітету Червоного Хреста в Україні (далі - Орендар) був підписаний Договір оренди №13/11/14 за умовами якого Орендодавець здає в оренду Орендарю мебльоване житлове приміщення квартири АДРЕСА_1 для проживання співробітників Місії Міжнародного комітету Червоного Хреста в Україні терміном з 13.11.2014 року по 12.11.2015 року зі сплатою 1 400,00 Євро, які виплачуються в українських гривнях за курсом встановленим НБУ на день виплати щомісячного платежу.

Умовами договору передбачено автоматичне продовження дії договору.

13.11.2014 року між сторонами був підписаний акт прийому-передачі приміщення.

За актом прийому-передачі приміщення від 15.03.2016 року, Орендар передав квартиру Орендодавцю.

Отже, квартира в оренді Місії Міжнародного комітету Червоного Хреста в Україні перебувала в період з 13.11.2014 року по 15.03.2016 року.

Умовами Договору не визначено порядку сплати орендних платежів. Сторони в судовому засіданні пояснили, що орендні платежі сплачувались на банківський рахунок ОСОБА_5 НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «Універсал банк».

З виписки по рахунку ОСОБА_5 вбачається, що за період з 17.11.2014 року по 28.01.2016 року на рахунок ОСОБА_5 надійшло коштів із призначенням платежу - орендна плата за договором оренди №13/11/14 на загальну суму 421443,09 грн.

З інформації, отриманої від Державної фіскальної служби України вбачається, що ОСОБА_5 отримала від Місії Міжнародного комітету Червоного Хреста в Україні наступні доходи:

4 квартал 2014 року - 42 541,24 грн. та утримано податку 6 998,41 грн.

1 квартал 2015 року - 132 597,60 грн. та утримано податок 24 083,52 грн.,

2 квартал 2015 року - 100 002,09 грн. та утримано податок 18 173,42 грн.,

3 квартал 2015 року - 70 460,80 грн. та утримано податок 12 874,16 грн.,

4 квартал 2015 року - 139 773,37 грн. та утримано податок 25 518,67 грн.,

1 квартал 2016 року - 37 700,34 грн. та утримано податок 6 786,06 грн.,

А всього отримано доходу 523 145,44 грн. та утримано податку 94 424,24 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначив, що він як власник ? частини квартири не отримував дохід від оренди квартири, а ОСОБА_5, отримуючи його, не сплачувала його частину позивачу.

Водночас представник відповідача та третя особа в судовому засіданні пояснили, що в той час, коли сторони проживали родиною, вони всі могли розпоряджатись коштами від орендної плати так як із зазначеного рахунку кошти перераховувались між подружжям ОСОБА_1 та їх донькою ОСОБА_5

Представник відповідача суду пояснив, що ОСОБА_1 мав довіреність від імені ОСОБА_5 в тому числі і на розпорядження коштами, а тому розпоряджався коштами ОСОБА_5.

Проте суду не було надано доказів, що ОСОБА_1 скористався повноваженнями визначеними в довіреності та його особу було ідентифіковано банківською установою.

ОСОБА_1 суду пояснив, що йому не відомо хто знімав кошти готівкою з рахунку ОСОБА_5, кошти йому не передавались. Ті кошти, що перераховані з банківського рахунку ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_1, останній не міг пояснити їх призначення, але ствердно зазначив, що вони не є частиною плати за оренду квартири, оскільки в призначенні платежу про це не зазначено.

Як вбачається з виписки по рахунку НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «Універсал банк» на ім'я ОСОБА_5, із зазначеного рахунку на рахунок ОСОБА_1 були перераховані кошти.

Крім того, з виписки вбачається, що між родиною ОСОБА_1 здійснювався переказ коштів.

ОСОБА_4 як свідок пояснила, що всі кошти за договором оренди від 13.11.2014 року передавались ОСОБА_1, який як голова родини розпоряджався ними. Крім того, ОСОБА_1 мав доступ до банківського рахунку ОСОБА_5

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечив отримання коштів від ОСОБА_5, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження передачі коштів позивачу, між сторонами виникли неприязні стосунки, зокрема між позивачем з одної сторони та відповідачем і третьою особою з другої, тому суд критично ставиться до свідчень ОСОБА_4

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на картковий рахунок ОСОБА_5 надходили кошти за оренду квартири, ? частина якої належить позивачу, в судовому засіданні не надано доказів, що між сторонами була домовленість щодо розподілу доходу від оренди квартири, яка належить сторонам на праві часткової власності, ОСОБА_5 в період дії договорів оренди перебувала в шлюбі та не проживала однією сім'єю з батьками, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача ? частину доходів, отриманих за договором оренди від 13.11.2014 року, що становить 105 360,77 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ч.2 ст.625 ЦК України три відсотки річних та інфляційні за період з листопада 2014 року по 29.02.2016 року.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ОСОБА_5, як власниця ? частин квартири не мала законом передбачених підстав для отримання доходу від здачі в оренду всієї квартири, та отримавши такий дохід мала ? частину доходу перерахувати ОСОБА_1, як власнику відповідної частини квартири, тому суд приходить до висновку, що з моменту отримання орендної плати за квартиру у відповідача виникло грошове зобов'язання перед ОСОБА_1 щодо сплати ? частини отриманих орендних платежів. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 не здійснила розподіл доходу згідно з частками співвласників квартири, дохід вона отримувала в національній валюті, суд вважає існують законом передбачені підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних на частину доходу від оренди квартири, що становить відповідно 14 947,07 грн. та 2 093,57 грн.

Крім того, 19 липня 2016 року між ОСОБА_5, ОСОБА_1 від імені якого діяла ОСОБА_4 на підставі довіреності від 29.12.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. та зареєстрована в реєстрі за №2274 з однієї сторони (далі - Орендодавці) та Компанією Глобал Ком'юнітіз (далі - Орендар) був підписаний Договір оренди.

За умовами договору Орендодавці передають в оренду Орендарю строком з 22.07.2016 року по 31.07.2017 року квартиру АДРЕСА_1 зі сплатою орендної плати в розмірі 1 700,00 доларів США, що включає всі податки та платежі згідно із законодавством України з оплатою в доларах США не пізніше 10-го числа відповідного місяця та перераховується на відповідний банківський рахунок ОСОБА_5 - НОМЕР_2 в ПАТ «УніверсалБанк».

В той же час умовами договору визначено, що ОСОБА_1 підтверджує, що дає згоду на перерахування всієї суми орендної плати на рахунок ОСОБА_5 та не має матеріальних претензій до неї (п.5.3 Договору).

22.07.2016 року між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі квартири.

12.09.2016 року ОСОБА_1 скасував довіреність від 29.12.2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. та зареєстровану в реєстрі за №2274 на підставі якої ОСОБА_4 від його імені підписала Договір оренди квартири.

Представник позивача в судовому засідання пояснила, що положення п.5.3 Договору є недійсними.

Проте, ОСОБА_1 не звертався до суду із позовною заявою про визнання п.5.3 Договору оренди недійсним та суду не надано доказів, що вказаний пункт визнаний недійсним.

Суду не надано доказів щодо сум, які були сплачені за вказаним договором оренди.

Отже, оскільки сторони визначили умови договору, п.5.3 Договору не визнаний судом недійсним, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача ? частини орендних платежів за Договором оренди від 19.07.2016 року.

На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму 105 360 (сто п'ять тисяч триста шістдесят) гривень 77 копійок, 14 947 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот сорок сім) гривень 07 копійок - інфляційних втрат, 2 093 (дві тисячі дев'яносто три) гривни 57 копійок - три проценти річних, а всього 122 401 (сто двадцять дві тисячі чотириста одна) гривна 41 копійка та 1220,50 грн. судового збору.

В іншій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Сторона, яка не була присутня при проголошенні рішення може його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула