_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5469/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (ОСОБА_2) до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

Встановив:

ОСОБА_3 (після шлюбу ОСОБА_1) в липні 2017 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її позивачки - неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 79542 грн. Під час судового розгляду справи позивачка свої вимоги збільшила і вимагала стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 21.01.2013 року по 21.06.2015 року в сумі 100 092 грн. До провадження судді Калашнікової О.І. справу передано у відповідності до положень ст..11-1 ЦПК України 12.12.2016 року. До судового засідання позивачка (її представник) не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Відповідач (представник) після перерви до суду не зявляються, про час та місце слухання справи сповіщений, причини неявки суду не повідомив.

Суд вивчив надані документи і встановив наступне:

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 2013 рік, від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає з матір»ю. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 01.03.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 600 грн щомісяця, починаючи з 21.01.2013 року до досягнення дитиною повноліття до 30.07.2023 року. ОСОБА_3 18.03.2013 року отримала виконавчий лист про стягнення аліментів і звернулась до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання виконавчого листа.

Позивачка стверджує, що добровільно не виконує рішення суду про сплату аліментів на утримання дитини, внаслідок чого за період з 21.01.2013 року по 21.06.2015 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів на суму 14700 грн. Посилаючись на положення ст..196 СК України позивачка вимагає стягнути з ОСОБА_2 неустойку ( пеню) за несплату аліментів в сумі 100092 грн. Розрахунок неустойки (пені) позивачка виклала в позові.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилалась на такі докази: рішення суду про стягнення аліментів, лист-відповідь ДВС на звернення позивачки, розрахунок заборгованості по аліментам, виконаний державним виконавцем, розрахунок неустойки (пені), довідку з місця навчання дитини, довідку з місця проживання дитини, медичні документи щодо стану здоровя дитини.

У минулих судових засіданнях відповідачеві сторона не визнавала позовні вимоги ОСОБА_3 До того ж ОСОБА_2 в іншому судовому процесі оскаржив розрахунок боргу за аліментами, виконаний державним виконавцем . Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 26.10.2017 року скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця залишена без задоволення.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з наступних правових підстав:

ст.180 СК України визначає « батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до положень ч.3 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» і ст.. 195 СК України розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України. У даному випадку державний виконавець Київського ВДВС виконав розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, присудженим рішенням суду у твердій грошовій сумі 600 грн щомісячно. Розрахунок виконано відповідно до вимог ч.3 ст.195 СК України за період з 21.02.2013 року по 21.05.2015 року і станом на 01.06.2015 року за розрахунком державного виконавця заборгованість відповідача по аліментам складала 17012,85 грн. Відповідач надав до суду квитанції про сплату аліментів позивачці від 10.01.2014 року, від 27.10.2014 року, 23.12.2014 року, і за період з 29.01.2015 року по 22.06.2015 року за кожен місяць 600 грн.

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 26.10.2017 року встановлено, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_5 на загальну суму 19312 року, з яких станом 11 512,85 грн станом на 1.09.2016 року.

Таким чином, наявність у відповідача заборгованості по сплатів аліментів доведена належними доказами.

Ст.196 СК України встановлена відповідальність за прострочення сплати аліментів: при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У даному випадку відповідач не навів будь-яких доводів щодо прострочення сплати аліментів на утримання дитини.

Суд погоджується з доводами позивачки, що заборгованість за аліментами виникла з вини боржника, який ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Разом з тим, суд розраховує неустойку на підставі довідки державного виконавця про заборгованість по сплаті аліментів за період з 21.01.2013 року по 21.06.2015 року з урахуванням сплачених за цей період аліментів: 10.01.2014 року 600 грн,, 27.10.2014 року 600 грн, 23.12.2014 року 600 грн, за період з 29.01.2015 року по 22.06.2015 року за кожен місяць 600 грн.

Таким чином, розмір неустойки (пені) складає: 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення 600 грн х 1% х 30 днів = 180 грн (або31 день 186 грн, за лютий 28 днів 168 грн) загальна сума дорівнює 3468 грн. Правові підстави для зменшення розміру неустойки у суду відсутні.

.Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів 3468 грн .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.