Провадження № 2/359/1649/2017
Справа № 359/3572/17
«20» жовтня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Степаненко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Бориспільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок незаконного отримання допомоги по безробіттю,-
Представник позивача у судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, та не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заяв та заперечень щодо позову до суду від відповідача не надходило.
Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.
Дослідивши заяву, письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, згідно заяви про надання статусу безробітного від 06 серпня 2015 року та наказу № НТ150806 від 06.08.2015 про надання статусу безробітного, знаходився на обліку в Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний починаючи з 06 серпня 2015 року( а.с.5, 13).
Відповідно наказу № НТ 150813 від 13 серпня 2015 року відповідачу було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 13 серпня 2015 року по 06 серпня 2016 року( а.с.6, 13).
18 вересня 2015 року відповідача, за його особистою заявою (а.с.7), було направлено на професійне навчання з підвищення кваліфікації, за напрямом «Основи підприємницької діяльності» в НПУ ім. М.П. Драгоманова.
Статтею 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.
За особистою заявою відповідача від 08.12.2015 року та на підставі наказів № 364 від 09.12.2015 року, № 374 від 14.12.2015( а.с.8-12), відповідачу ОСОБА_1 було надано та виплачено одноразову виплату допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності.
Крім того, наказом № 374 від 14.12.2015 р. було припинено з 10.12.2015 року ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію безробітного, у звязку з початком занятості особи відповідно до п.п.1 п.1 ст.45 ЗУ «Про зайнятість населення».
За змістом п.6 ч.1 ст.3, ч.1 ст.12 та ч.3 ст.13 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання право в інших формах.
Судом встановлено, що 17 лютого 2016 р., спеціалістами центру зайнятості, було проведене розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення і було складено акт № 23 від 15 лютого 2017 року, згідно якого вбачається, що відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості уклав цивільно- правовий договір про надання послуг №1 від 25.09.2015 р. з ТОВ «ОСОБА_3 Технології» та надавав за ним послуги. Крім того, 16 грудня 2015 року відповідачем ОСОБА_1, як фізичною особою-підприємцем, був укладений договір про надання послуг з ТОВ «ОСОБА_3 Технології», умовами якого передбачено, що договір від 25.09.2015 року є його невідємною частиною. (а.с. 18-25). За надані послуги відповідач отримав винагороду в розмірі 50 000 гривень, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт № 1 від 25.12.2015. (а.с. 26).
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи.
Згідно ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне державне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг
Враховуючи викладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 з 25.09.2015 р. по 10.12.2015 р. незаконно отримував допомогу по безробіттю та надані йому соціальні послуги, оскільки відносився до категорії зайнятого населення.
У подальшому, на підставі наказу Бориспільського міськрайонного центру занятості від 22.02.2017 № 37 вирішено стягнути з відповідача відшкодування незаконно отриманої допомоги по безробіттю і вартості соціальних послуг( а.с. 30-31).
Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованого розміру відшкодування незаконно отриманих коштів, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
22.02.2017 за № 175/05, а також повторно 04.04.2017 р., Бориспільським міськрайонним центром зайнятості, було направлено відповідачу претензію з вимогою сплатити кошти. Дана претензія була отримана відповідачем 13.04.2017, проте відповідач ухиляється від повернення грошових коштів(а.с. 32-34).
У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно виконав вимоги центру зайнятості та повернув кошти, суду надано не було.
У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави.
Судовий збір у справі складає 1600,00гривень, від сплати якого позивач при подачі позову був звільнений у відповідності до п.18 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», та підлягає до стягнення з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 79, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 1600 гривень( одна тисяча шістсот гривень).
Рішення суду може бути переглянуто Бориспільським міськрайонним судом Київської області за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів