Справа № 464/6227/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/783/4761/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бойко С.М., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров"я,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 вересня 2013 року вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 вигулювала песика кімнатної породи який мав 9 місяців, 25 см. в холці на безлюдному полі за Сихівським лісом. Метрів за 100 по нерівній лісовій стежці раптом виїхав хлопчик на велосипеді і впав з нього. Їхній песик, відреагувавши на гучний звук підбіг і почав кружляти навколо, намагаючись погратись. Вона одразу підбігла слідом, забрала пса і тримаючи його руками запитала у дитини чи все з ним гаразд. Він сказав, що все нормально і що собака його ніяк не зачепила.

В цей час до них підбігла мати хлопчика, ОСОБА_5, вона почала голосно кричати на них використовуючи образливі слова та грубі вирази. Не зважаючи на її вибачення, кидалася на неї, штовхала, почала трясти за одяг, бити, зірвала з неї та зламала окуляри подряпала лице нігтями. Щоб не загостювати ситуацію та уникнути конфлікту, пересвідчившись, що з хлопцем все нормально вона з чоловіком вирішила піти звідти.

Через 15 хвилин їх наздогнав відповідач ОСОБА_5, який нецензурно виражаючись підбіг і наніс її удар кулаком в обличчя. ЇЇ чоловік намагаючись завадити йому бити її також отримав удар в потилицю від якого впав на землю і якийсь час не міг піднятися. У цей час ОСОБА_3 продовжував бити її по лицю і руках висловлюючись нецензурною лайкою.

З даного приводу вона звернулася у правоохоронні органи і 06 вересня 2013 року Слідчим відділом Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України було відкрито кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0002163 за ознаками злочину передбаченого ст.125 КК України, яке не завершено по даний час.

В результаті незаконних дій відповідача її були нанесені тілесні ушкодження, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз, вона зазнала сильного болю, адже є людиною пенсійного віку і її організму важко переборювати больові відчуття. Також змушена була довгий час витратити на реабілітацію свого здоров»я, адже синяки не сходили, все тіло боліло і її важко було вийти на вулицю.

У подальшому ОСОБА_3 неодноразово погрожував їм з чоловіком розправою і вимагав заплатити йому гроші, коли він прийде до них до дому, що також негативно вплинуло на її здоров»я.

Судячи з того, як ведеться слідство, з 2013 року по даний час, вона не впевнена у його завершенні, тому паралельно із кримінальним провадженням подає цивільний позов.

З урахуванням зазначених обставин позивач на підставі ст.ст.16,23 ЦК України просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 10 000 гривень у відшкодування моральної шкоди (а.с.1-4).

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров"я відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що в результаті незаконних дій відповідача йому були нанесені тілесні ушкодження, в результаті яких вона зазнала сильного фізичного і душевного страждання, адже вона є людиною пенсійного віку і її організму важко перебороти сильні больові відчуття., тому була змушена довгий час витратити на реабілітацію свого здоров'я, адже синяки не сходили тіло боліло і і важко було вийти навіть на вулицю, це все негативно вплинуло на сімейні та інші соціальні відносини.

Крім того вказує, що вона відчула сильні больові відчуття та образу і вже не перший рік змушена відстоювати свої права в межах кримінального провадження.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року скасувати та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином та завчасно повідомлявся про час та місце розгляду справи. Судові повістки про розгляд справи на 05 жовтня 2017 року йому надсилалися поштою ще 25 липня 2017 року за адресою зазначеною в позовній заяві, однак повернулися до суду за закінченням терміну зберігання на пошті 02 вересня 2009 року.

Також, як видно з матеріалів справи, відповідач неодноразово викликався до суду першої інстанції судовими повістками (а.с.20; 25; 26; 36; 37; 42; 43; 51), однак жодного разу в судове засідання не з»явився. Судові повісти поверталися за закінченням терміну зберігання на пошті.

Аналогічне повторюється в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України у разі відмови адресата одержувати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Убачається відмова відповідача отримувати судову повістку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в рамках кримінального провадження не доведена вина відповідача у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Не встановлено, що отримані тілесні ушкодження є наслідком протиправних дій відповідача.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, позивач вправі звернутись до суду за захистом своїх прав. Одним із способів захисту визнано відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Моральна шкода, відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України полягає у фізичному болю, стражданнях, яких особа зазнала у зв»язку з ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Відповідно до роз'яснення, яке міститься у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд,зокрема, повинен був з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Таким чином, у цивільному праві в справах про відшкодування шкоди на відміну від права кримінального діє принцип презумпції вини відповідача. Саме відповідач має довести, що шкода заподіяна не з його вини.

Однак відповідач ОСОБА_3 як в суді першої так й апеляційної інстанції не довів належними та допустимими доказами про те, що шкода ОСОБА_2 06 вересня 2013 року була заподіяна не з його вини.

У той же час, як показав під присягою в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4, саме ОСОБА_3 06 вересня 2013 року наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_2, а після того вдарив і його.

Довідкою міського травмпункту №2 стверджується, що 06 вересня 2013 року у лікарню звернулася ОСОБА_2 з приводу забійної рани лівої губи, забій м»яких тканин лівої половини обличчя, правого передпліччя (а.с.60 «а»).

На фотографії долученої до матеріалів справи видно обличчя ОСОБА_2 після побиття 06 вересня 2013 року (а.с.8;9).

Згідно висновку експерта №366/13 від 09 вересня 2013 року у потерпілої ОСОБА_2 виявлено біля внутрішнього краю лівої надбрівної дуги - смугасте садно довжиною 2,5 см та шириною до 0,3 см, розташоване вертикально. На передніссі - синець розміром 3х3 см.,на фоні якого садно розмірами 1 х 0,3 см. Біля кута нижньої щелепи зліва і на підборідді справа та з ліва по одному синцю розміром 3 х 3 кожен. На верхній губі біля лівого кута - синець розмірами 3,5 х 3 см, котрий переходить на червону кайму. На його фоні на слизовій оболонці - поперечна лінійна ранка, довжиною 1 см. та шириною до 0,2 см. На нижній губі біля лівого кута роту - синець розмірами 3 х 2,5 см, котрий переходить у ліву кайму. Обидві губи набряклі. На лівому передпліччі синець розміром 9х7 см., та 1,5 см. На правому передпліччі 3 круглих синці діаметром по 1,5 см.. Вказані ушкодження заподіяні тупим предметом з обмеженими поверхнями, садна - тупим предметом з виступаючими гранями.

Всі ушкодження могли бути заподіяні 06 вересня 2013 року (а.с.61;62).

Додатковим висновком №43/16 від 10 вересня 2013 року підтверджено, що вказані тілесні ушкодження не могли утворитися при одноразовому падінні з висоти власного зросту (63).

Додатковими висновками експерта №43/16 від 05 лютого 2016 року та 29 квітня 2016 року уточнено висновки експерта від 06 та 10 вересня 2013 року (а.с.63-64;65-66).

На даний час Слідчим відділом Сихівського ВП ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002163 за ознаками злочину передбаченого ст.125 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 02 січня 2016 року ОСОБА_3 вибув за межі державного кордону України, і провести з ним необхідні слідчі дії не є можливим. Вживаються заходи до встановлення місцезнаходження ОСОБА_3

Таким чином, наведеними вище доказами в сукупності з поясненнями ОСОБА_2 даних в суді апеляційної інстанції беззаперечно доведено спричинення моральної шкоди останній внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_3, які мали місце 06 вересня 2013 року.

При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди враховується характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала ОСОБА_2, внаслідок її жорстокого побиття, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Зокрема, враховується, стан здоров»я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. Враховується, що у 2013 році була позивачка була побита у своїх 63 роки молодим та здоровим чоловіком, який не вибачився за свою поведінку і продовжує ухилятися від досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Тому розмір моральної шкоди в сумі 10 000 гривень, у даній ситуації, є цілком закономірним, він відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Зазначених обставин при вирішенні спору не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 2893 гривень судових витрат, які мала б заплатити позивач за розгляд її справи в суді першої (1378 грн.) та апеляційної (1515 грн.) інстанції.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_2 10 000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 - 2893 гривень судових витрат в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді Бойко С.М.

Мельничук О.Я.