Справа № 442/3580/17
Провадження № 2/442/1513/2017
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

"17" травня 2017 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді Кучаковського Ю.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Летнянської сільської ради та ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень Летнянської сільської ради від 18.10.2016 № 191 та від 27.12.2016 № 225,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати недійсним рішення Летнянської сільської ради від 18.10.2016 № 191, яким надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд без підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_1 та визнати недійсним рішення Летнянської сільської ради від 27.12.2016 № 225, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, площею 0,2285 га без підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_3

Позивач вважає, що даний позов суд повинен розглядати в порядку цивільного судочинства, посилаючись на п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ від 01.03.2013 № 3.

Оглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюється, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач оскаржує рішення Летнянської сільської ради від 18.10.2016 № 191, яким надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд без підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_1, та рішення Летнянської сільської ради від 27.12.2016 № 225, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, площею 0,2285 га без підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В постанові від 19.01.2016 у справі № 21-3690а15 ВСУ дійшов висновку про те, що системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

Отже, висновок у справі, що розглядається, предметом якої є рішення Сільради про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд без підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_1 та дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, площею 0,2285 га без підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_3, про те, що відповідач при його винесенні не здійснював владні управлінські функції, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Враховуючи вищезазначений висновок Верховного Суду України та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 18 і ч. 2 ст. 19 КАС України, Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Летнянської сільської ради та ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень Летнянської сільської ради від 18.10.2016 № 191 та від 27.12.2016 № 225 підсудний Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області як адміністративному суду.

Відтак, у відкритті провадження у даній справі слід відмовити через те, що такий позов не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 3, ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 122, ст. 210, ст. 360-7 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Летнянської сільської ради та ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень Летнянської сільської ради від 18.10.2016 № 191 та від 27.12.2016 № 225 відмовити.

Розяснити позивачу, що її позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення місцевої ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою мають розглядатися Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Ю.С. Кучаковський