Справа № 202/6480/17
Провадження № 2/202/2844/2017
УХВАЛА

23 жовтня 2017 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошин Є.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якій просив стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісяця у розмірі частки, визначеної судом з усіх видів заробітку позивача.

Враховуючи той факт, що фактично позовні вимоги позивача були предявлені до себе, ухвалою судді від 07 вересня 2017 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків строком в пять днів з дня отримання копії ухвали, оскільки позовна заява не відповідає вимогамст.119 ЦПК України, а саме, включивши до складу відповідача ОСОБА_2, позивач не вказав конкретний зміст позовних вимог до неї.

Вищезазначену ухвалу позивач отримав 18 жовтня 2017 року.

23 жовтня 2017 року позивач подав до суду заяву, у якій зазначив, що на виконання ухвали від 07 вересня 2017 року про залишення позовної заяви без руху, він надає виправлену позовну заяву з конкретним змістом позовних вимог до відповідача, а саме зобовязати відповідача надати суду відомості, передбачені ст. 182 СК України та присудити аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, з урахуванням положень ст.179 СК України щомісяця у розмірі частки, визначеної судом з усіх видів заробітку позивача.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що вимоги позивача про зобовязання відповідача надати суду відомості, передбачені ст.182 СК України не можуть бути самостійною вимогою, оскільки положення ст.182 СК України містять перелік обставин, які самостійно враховуються судом при визначенні розміру аліментів при винесенні відповідного рішення по справі.

Таким чином фактично позовні вимоги позивача до відповідача у позовній заяві відсутні.

Враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що недоліки у вищевказаній ухвалі судді від 07 вересня 2017 року позивачем виправлені так не були.

Згідно ч.2ст.121 ЦПК України, у випадку невиконання позивачем вимог, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Враховуючи наведене, вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів слід визнати неподаною та повернути.

Одночасно розяснюю, що згідно з частиною 5 статті 121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів-визнати неподаною та повернути позивачу.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестають існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Волошин Є.В.