Справа № 344/5080/17
Провадження № 2/344/2372/17
У Х В А Л А

13 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Пастернак І.А., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 1 252 010,51 грн. заборгованості за договором позики (розпискою), стягнення витрат повязаних з наданням правової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 1 252 010,51 грн. заборгованості за договором позики (розпискою), стягнення витрат повязаних з наданням правової допомоги.

13.06.2017 року позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 13183720) та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, Д-1918, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, 12.12.2001 року.

Заяву мотивував тим, що відповідач з 2014 року не повертає йому значну суму коштів (30 000,00 дол. США), всіляко уникає зустрічі, а тому, вважає, що відповідач свідомо отримав кошти без наміру повернути їх. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, на випадок його прийняття, оскільки, відповідач ОСОБА_2 може перешкоджати їх поверненню, зокрема шляхом відчуження належного йому майна іншим особам.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява мотивована тим, що не вжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду на випадок його прийняття, оскільки, не виключено, що відповідач ОСОБА_2 може перешкоджати поверненню коштів, зокрема шляхом відчуження належного йому майна іншим особам.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі і накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Вимога про забезпечення позову шляхом накладенням арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 13183720) та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, Д-1918, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, 12.12.2001 року є обґрунтованою, виходячи з наступного.

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб і застосовується судом як гарантія реального виконання рішення суду на випадок його прийняття.

За вимогами ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказує , що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

На підставі викладеного, суддя дійшов висновку, що накледення арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 13183720) та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, Д-1918, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, 12.12.2001 року не порушить прав учасників процесу, натомість забезпечить охоронювані законом права та інтереси позивача та виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а тому заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2) про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 13183720), яка належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі договору купівлі-продажу, Д-1918, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, 12.12.2001 року.

Копію ухвали направити для виконання відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Розяснити сторонам, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, але оскарження не зупиняє виконання даної ухвали.

Строк пред'явлення до виконання до 14.06.2020 року.

Суддя Пастернак І.А.