Справа № 727/9778/17
Провадження № 2/727/2091/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді: Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 «А»/45 та є власником квартири АДРЕСА_1 «А» в м.Чернівці, що належить їй на підставі свідоцтва про право власності. Відповідач ОСОБА_3 є її сином, зареєстрованим в даному житловому приміщенні, але фактично не проживає у спірному приміщенні з 2014 року до даного часу. Відповідач участі в утриманні житла не приймає, у спірній квартирі не проживає, його речей не має, на даний час проживає зі своєю сімєю за іншою адресою. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та в її інтересах представник ОСОБА_4 не зявилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від останньої до суду поступила позовна заява в новій редакції, яку підтримала в повному обсязі та письмова заява з клопотанням справу розглянути у її відсутність, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього через канцелярію суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовної заяви.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 «А»/45 у відповідності до довідки ПП «Санітарія» від 03.10.2017 року (а.с.6) та паспорта громадянина України (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «А»/96 в м.Чернівці, проте у даній квартирі не проживає з 2014 року по даний час, що підтверджуєтсья актом від 25.09.2017 року (а.с.7).

У відповідності до свідоцтва про право власності позивачу ОСОБА_2 належить право власності на ? частку в спільному майні, за адресою: вул.Південно-Кільцева, 19 «А»/96 в м.Чернівці, що складається з двох кімнат, загальною площею 48,00 кв.м., в тому числі житловою площею 31,00 кв.м. (а.с.24).

Згідно Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №102453597, відповідач ОСОБА_3 не є власником квартири АДРЕСА_2 «А» в м.Чернівці (а.с.16).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3, як син позивача, з 2014 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 «А» в м.Чернівці, належних відповідачу речей не має, проживає зі своєю сімєю за іншою адресою, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ч. 1 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як сторона по справі, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №96 по вулиці Південно-Кільцева, будинок №19 «А» в м.Чернівці.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в засіданні при проголошенні рішення в цей же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Слободян Г.М.