Справа №521/6561/17
Провадження №2/521/3543/17
УХВАЛА

про забезпечення позову

31 травня 2017 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

31 травня 2017 року позивач надав до канцелярії суду заяву про забезпечення позову в якому він просить суд накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1. В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити утрудненим або неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та стосуватися предмету позову.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.п.3,4 розяснив, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача тощо. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до положень ст.ст. 10,11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

З копії вироку від 06.10.2016 року вбачається, що у відповідача ОСОБА_2 є дружина ОСОБА_3.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить 1/2 частина квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до частини 1 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено, домовленістю між ними відповідно до ст.63 СК України. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належить дружині відповідача - ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 151 153, 293, 294 ЦПК України, суд - ,

УХВАЛИВ:

Накласти арешт на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3.

Копію ухвали суду направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для негайного виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання протягом пяти днів з дня проголошення даної ухвали апеляційної скарги. Подача апеляційної скарги не зупиняє виконання даної ухвали, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: І.О. Поліщук