Дата документу 08.11.2017
СПРАВА № 320/4620/16-ц (2др/320/10/17)
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"08" листопада 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Редько О.В.
при секретарі Мазуріній О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сервісного центру МВС в Запорізькій області, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, за участю третьої особи: приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5,
В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сервісного центру МВС в Запорізькій області, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, за участю третьої особи: приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5
21 березня 2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сервісного центру МВС в Запорізькій області, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, за участю третьої особи: приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 відмовлено повністю.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 серпня 2017 року вказана цивільна справа була знята з апеляційного розгляду та повернута до суду першої інстанції для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, зокрема для ухвалення додаткового рішення стосовно позовної вимоги про визнання договору купівлі-продажу спірного автомобіля недійсним.
Позивач та його представник в судове засідання не зявились з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не зявились, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та ухвалення додаткового рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник відповідача ОСОБА_3 сервісного центру МВС в Запорізькій області у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з заявою представника відповідача ОСОБА_2 про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою інших учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступних висновків:
Як вбачається з первісної та уточненої позовної заяви позивач ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO модель LANOZ TF69Y, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № SUPTF69YD7W350207, VIN-Y6DTF69YD7W350207, об'єм двигуна 1498, колір сірий, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у вигляді довідки-рахунку ААВ 346590 від 27.04.2013 року, виданої ПП «Кокорітія», витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобіль марки DAEWOO модель LANOZ TF69Y, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № SUPTF69YD7W350207, VIN-Y6DTF69YD7W350207, об'єм двигуна 1498, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1, зобов'язати ОСОБА_3 сервісний центр МВС в Запорізькій області скасувати державну реєстрацію права власності на автомобіль марки DAEWOO модель LANOZ TF69Y, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № SUPTF69YD7W350207, VIN-Y6DTF69YD7W350207, об'єм двигуна 1498, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1, що посвідчується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 936333 від 03.05.2013 року за ОСОБА_2 та здійснити державну реєстрацію права власності на автомобіль марки DAEWOO модель LANOZ TF69Y, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № SUPTF69YD7W350207, VIN-Y6DTF69YD7W350207, об'єм двигуна 1498, колір сірий за ОСОБА_1
В судовому засіданні 21 березня 2017 року представник позивача ОСОБА_6 наполягав на задоволенні позовної заяви в повному обсязі, в тому числі і на позовній вимозі про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля.
Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 15 серпня 2017 року, суд першої інстанції позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля, з посиланням на ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України не розглянув, відносно зазначених вимог в рішенні суду нічого не зазначено.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Таким чином, з приводу позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO модель LANOZ TF69Y, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № SUPTF69YD7W350207, VIN-Y6DTF69YD7W350207, об'єм двигуна 1498, колір сірий, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у вигляді довідки-рахунку ААВ 346590 від 27.04.2013 року, виданої ПП «Кокорітія», суд вважає за необхідне зазначити наступне:
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO модель LANOZ TF69Y, 2007 року випуску, позивач послався на вимоги ч. 5 ст. 203, ч.ч. 2,3 ст. 215, ч.1 ст. 228 ЦК України, зокрема, посилаючись на вимоги ч.1 ст. 228 ЦК України, позивач вважає довіреність від 23.04.2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, нікчемною, оскільки фактично таку довіреність ОСОБА_4 він не надавав, такими повноваженнями його не наділяв, з ним ніколи не зустрічався, а тому такий правочин (довіреність) є таким, що порушує публічний порядок, оскільки направлена на порушення конституційних прав і свобод позивача, на незаконне заволодіння його майном, а, оскільки, договір купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO модель LANOZ TF69Y, 2007 року випуску, укладений на підставі вказаної довіреності, то він є недійсним.
Оцінюючи доводи позивача, суд вважає необхідним зазначити, що дійсно, відповідно до ч.1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Разом з тим, відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9 при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.
Однак, ані позивачем, ані його представником не було доведено вини сторін правочину або однієї з них в намірі порушити публічний порядок, за заявою позивача відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України /т.1, а.с.42-44/, підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення нікому не предявлена, вирок суду відсутній, триває розслідування, а отже відсутні належні та допустимі докази вини у незаконному заволодінні майном позивача та порушенні публічного порядку.
Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14 при ухваленні рішення суд, відповідно до ст. 212 ЦПК України, оцінює докази з урахуванням вимог ст. ст. 58 та 59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі викладеного, суд вважає недоведеним вимоги позивача в частині нікчемності довіреності від 23.04.2013 року, з посиланням на вимоги ч.1 ст. 228 ЦК України та в недійсності укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO модель LANOZ TF69Y, 2007 року випуску, у вигляді довідки-рахунку ААВ 346590 від 27.04.2013 року, виданої ПП «Кокорітія».
Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з власної волі, тобто добровільно 08.12.2012 року передав належний йому на праві власності автомобіль DAEWOO модель LANOZ TF69Y, 2007 року випуску, в оренду ОСОБА_7, що свідчить про його волю на передачу цього майна іншій особі, а тому його доводи в частині вибуття належного йому автомобіля з його володіння поза його волею, спростовуються укладеним 08 травня 2012 року між ним та ОСОБА_7 договором оренди.
З вказаного договору вбачається, що ОСОБА_7 порушив обовязки, покладені на нього п. 6.2 договору оренди та передав автомобіль у користування третім особам. Крім того, саме ОСОБА_7 за договором зобовязувався нести відповідальність за пошкодження або втрату транспортного засобу, нести матеріальну відповідальність за автомобіль в повному розмірі, в будь-якому випадку повністю відшкодувати орендодавцю збитки, повязані з викраденням, загибеллю або пошкодженням автомобіля (п.6.1 договору).
В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили, що з вимогами до ОСОБА_7 про відшкодування збитків, повязаних з порушенням взятих на себе зобовязань, відповідно до умов договору оренди, позивач не звертався, зазначили при цьому, що обрання саме такого способу захисту, про який йде мова в позовній заяві, є правом позивача.
Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Таким чином порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним (частина друга статті 16 ЦК України).
За змістом частин другої та третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої статті 13 цього Кодексу.
Крім того, згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) предявлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У звязку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.
Також, зі змісту Аналізу Верховного Суду України щодо деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ від 03.10.2013 року та Постанови Верховного Суду України від 17.12.2014 року по справі № 6-140цс14 вбачається, що за положеннями зазначених норм права власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.
На підставі аналізу норм діючого ЦК України, судової практики з розгляду справ про визнання правочинів недійсними, про захист права власності та інших речових прав, вбачається, що відсутні законні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO модель LANOZ TF69Y, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № SUPTF69YD7W350207, VIN-Y6DTF69YD7W350207, об'єм двигуна 1498, колір сірий, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у вигляді довідки-рахунку ААВ 346590 від 27.04.2013 року, виданої ПП «Кокорітія», а тому і в задоволенні цієї позовної вимоги позивачу слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, ст. 220 ЦПК України, суд
У позовній вимозі ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сервісного центру МВС в Запорізькій області, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, за участю третьої особи: приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Редько