Ухвала

іменем україни

07 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору та стягнення безпідставно отриманих коштів за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») про визнання частково недійсним кредитного договору та стягнення безпідставно отриманих коштів, посилаючись на те, що 14 березня 2013 року між товариством та ним було укладено кредитний договір № 50007879 з додатками відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 242 720 грн 11 коп., що еквівалентно на дату укладання договору - 29 851,20 доларам США, строком на 60 місяців, з фіксованою процентною ставкою 9,90%, для придбання автомобіля.

Також кошти були надані в рахунок додаткового кредиту для оплати за рахунок кредитних коштів страхових платежів у сумі 7 238,92 доларів США.

Також він зазначав, що товариство при укладенні договору не надало йому повної та достовірної інформації про кредит та детально не проінформувало про умови договору, зокрема, не надало достовірної інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту; у договорі кредиту неналежним чином визначено реальну ціну договору, що у сукупності має наслідком визнання вищевказаних умов договору кредиту недійсними.

У зв'язку з викладеним просив суд визнати частково недійсним кредитний договір від 14 березня 2013 року № 50007879, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті», а саме у «Основних умовах кредитування» Договору: - положення: «Еквівалент суми кредиту в доларахСША: 29 851,20 доларів США» пункту «Сума кредиту»; - пункту «Курс для обчислення» повністю; - положення: «... і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування» останнього абзацу цього Розділу.

Визнати недійсним у Додатку «Загальні умови кредитування» до Кредитного договору від 14 березня 2013 року № 50007879, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті»: - положення: «В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін» абзацу 1 пункту 1.1.; - пункт 1.3.(1.3.1., 1.3.2., 1.3.3.) повністю; - пункти 2.3., 2.3.1. повністю.

Визнати недійсним Додаток 2 «Графік погашення заборгованості до Кредитного договору від 14 березня 2013 року № 50007879, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті».

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року позов задоволено.

Визнано частково недійсним кредитний договір від 14 березня 2013 року № 50007879, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті», а саме у «Основних умовах кредитування» договору:

-положення: «Еквівалент суми кредиту в доларах США: 29 851,20 доларів США» пункту «Сума кредиту»;

- пункт «Курс для обчислення» повністю;

- положення: «… і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування» останнього абзацу цього Розділу.

Визнано недійсним у Додатку «Загальні умови кредитування» до кредитного договору від 14 березня 2013 року № 50007879, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті»:

- положення: «В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін» абзацу 1 пункту 1.1.;

- пункт 1.3.(1.3.1., 1.3.2., 1.3.3.) повністю;

- пункти 2.3., 2.3.1. повністю.

Визнано недійсним Додаток 2 «Графік погашення заборгованості до кредитного договору від 14 березня 2013 року № 50007879, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті».

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Судом установлено, що 14 березня 2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримав кредит на придбання автомобіля в розмірі 242 720 грн 11 коп., що еквівалентно 29 851,20 доларам США та додатковий кредит на оплату страхових платежів у розмірі 7 238,92 доларів США строком на 60 місяців зі сплатою 9,90 % річних.

Пунктами 9.5 - 9.7 Загальних умов кредитування що є невід'ємною частиною кредитного договору, передбачено, що позивач своїм підписом підтвердив, що відповідач належним чином ознайомив його, зокрема, з правилами надання фінансових послуг, з інформацією передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника тощо. Також, у п. 9.6. кредитного договору зазначено, що додатково до положень п. 9.5. загальних умов кредитування позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про: умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальників; умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови надання таких послуг); розмір винагороди компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо).

В укладеному між сторонами у письмовій формі договорі, який складається з: кредитного договору; графіку погашення кредиту; додаткової угоди; загальних умов кредитування, чітко визначені всі умови кредитування, зокрема, розмір наданого кредиту, строк, на який наданий кредит, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов'язки позикодавця і позичальника, відповідальність сторін.

Частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Допускається, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Разом з тим вищевказана норма закону не містить заборони на визначення грошового зобов'язання у гривні із зазначенням еквіваленту суми зобов'язання в іноземній валюті.

Застосування обмінного курсу долара США на день платежу при визначенні розміру суми, що підлягає сплаті у гривні, погоджено сторонами в умовах кредитування як справедлива вартість кредиту, що не суперечить змісту Закону України «Про захист прав споживачів» (як у частині заборони надавати споживчі кредити в іноземній валюті, так і в частині несправедливості умов договору) та ст. 533 ЦК України.

Таким чином, вирішуючи спір, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності окремих положень кредитного договору та невідповідність його вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

Т.Л. Ізмайлова

О.В.Кадєтова