Ухвала

іменем україни

04 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Кадєтової О.В., Маляренка А.В.,
Карпенко С.О.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Кредитної спілки «Істок» про стягнення грошової суми та моральної шкоди, за касаційною скаргою Кредитної спілки «Істок» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Істок» (далі - КС «Істок») про стягнення грошової суми та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 листопада 2013 року між ним та КС «Істок» був укладений договір про депозитний вклад № ДДВ-480 на суму 15 015,75 грн. строком до 15 грудня 2014 року зі сплатою процентів в розмірі 22,5% річних. Згодом позивачем було збільшено розмір депозитного вкладу, на підставі додаткового договору № 2 до № ДДВ-480 та загальна сума вкладу становила 17 015,75 грн. 12 грудня 2014 року позивачем була подана заява про розірвання договору про депозитний вклад та отримання внесених грошових коштів та нарахованих процентів в розмірі 4 116,08 грн, проте дана вимога відповідачем не виконана. В зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач зазначав, що був змушений отримати позику в розмірі 10 500,00 грн. з відсотковою ставкою 25% річних, для лікування своєї матері. Також, позивач посилався на те, що йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях пов'язаних з невиконанням вищевказаного договору. На його думку, відмова кредитної спілки у поверненні коштів, порушує його права в частині розпорядження власними грошовими коштами. Так, моральні переживання призвели до погіршення самопочуття та проблем зі здоров'ям, у зв'язку з чим він змушений був звертатися до закладу охорони здоров'я та витрачати додаткові кошти на своє лікування. Моральну шкоду позивач оцінив у 10 тис. грн. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму коштів в розмірі 35 886,49 грн, з яких: сума вкладу - 17 015,75 грн, нараховані проценти - 8 870,74 грн та моральну шкоду - 10 тис. грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з КС «Істок» на користь ОСОБА_6 суму вкладу в розмірі 17 015,75 грн та залишок невиплачених процентів в розмірі 216,08 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі КС «Істок» просить оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норма матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15 листопада 2013 року між КС «Істок» та ОСОБА_6 було укладено договір № ДДВ-480 про депозитний вклад, за умовами якого позивачем було внесено на депозит 15 015,75 грн строком до 15 грудня 2014 року зі сплатою процентів в розмірі 22,5% річних (а.с. 5-6).

Відповідно до п. 2.2.4. договору, сплата відсотків вкладнику за вкладом здійснюється у день, вказаний як кінцева дата строку 15 грудня 2014 року, у готівковій формі через касу КС «Істок» або шляхом перерахування на поточний або інший рахунок вкладника за його заявою.

У п. 2.3. договору передбачено, що сторони погодили, що протягом дії договору вклад може поповнюватись вкладником за рахунок додаткового внесення коштів до вкладу.

Згідно п. 4.1.1. договору, КС «Істок» зобов'язалась: прийняти грошові кошти вкладника та забезпечити їх повне збереження, своєчасно і повно нарахувати відсотки на умовах та в порядку, погодженому сторонами в даному договорі; повернути вкладнику суму вкладу та сплатити відсотки за вкладом відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.2.2. договору, вкладник зобов'язався не пізніше ніж за п'ятнадцять робочих днів до закінчення строку, вказаного в п. 1.1. договору, надати КС «Істок» письмову заяву з інформацією про бажану дату отримання грошових коштів та їх розмір, згідно умов договору.

За умовами додаткового договору № 2 до № ДДВ-480 від 15 листопада 2013 року про депозитний вклад, укладеного 16 грудня 2013 року між КС «Істок» та ОСОБА_6, було збільшено розмір депозитного вкладу, який становив 17 015,75 грн (а.с.8). Факт внесення додатково на депозит 2 тис. грн на виконання цього договору, підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру від 28 листопада 2013 року та від 16 грудня 2013 року (а. с. 9).

Згідно графіку сплати процентів, який міститься у додатковому договорі №2 (а.с. 8), вбачається, що станом на 15 грудня 2014 року основна сума вкладу становить 17 015,75 грн та проценти згідно депозитного вкладу становлять 4 116,08 грн.

04 березня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору з подальшим поверненням йому грошових коштів, розміщених на його особовому рахунку, відкритому відповідачем.

Відповідачем неоднарозово направлялись листи на адресу позивача з запрошенням для вирішення питання щодо дострокового повернення вкладу.

Відповідно до вимог п. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог в частині стягнення коштів за депозитним вкладом, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, в порушення вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, не встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданими сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог з підстав, викладених у судовому рішенні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що позивачеві відповідачем було повернуто грошові кошти у розмірі 3 900 грн, зазначивши, що вказані кошти є процентами за користування депозитом, проте чи були такі кошти повернуто та в рахунок чого такі кошти були повернуто матеріали справи не містять.

Також поза увагою суду першої інстанції залишились положення договору (п. 3.1.3) відповідно до умов якого у разі задоволення письмової заяви вкладника про дострокове повернення вкладу, відсоткова ставка за вкладом складає 5 (п'ять) відсотків річних та розповсюджується на весь строк дії договору - з початкової дати строку, вказаного в п. 1.1 договору, до дня фактичного дострокового повернення вкладу, тобто розмір процентів, які підлягають поверненню позивачеві необхідно обраховувати, виходячи з 5 % річних, а не 22,5 % річних, як це передбачено п. 1.1.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги в частині стягнення коштів за депозитним договором, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції у цій частині без змін.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення грошових коштів за депозитним вкладом не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування в цій частині з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди заявником не оскаржуються, а отже не є предметом перегляду у суді касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кредитної спілки «Істок» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
А.В. Маляренко
Г.І. Мостова