Справа № 359/1858/16-ц
Провадження № 2/359/1299/2017
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарях Поліщук А.О., Пугач Д.О.,

за участю ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, -

в с т а н о в и в :

06.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею. Рішенням суду з відповідача на користь неї на утримання дитини було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідач сплачує лише аліменти, не допомагає дитині ні одягом, ні харчами, ні ліками. ОСОБА_5 займається в будинку дитячої та юнацької творчості Бориспільської міської ради в гуртку з вивчення англійської мови з 01.09.2009 року і по 31.05.2016 року. Вартість навчання за весь період становить 12420,00 грн. З підвищенням цін на продукти, одяг та ліки, тих аліментів, які сплачує відповідач не вистачає на повноцінне утримання дитини, розмір аліментів є замалим.

У зв'язку з цим позивач просила збільшити розмір аліментів визначений рішенням суду від 17 липня 1974 року на її користь на утримання сина в розмірі 1689 грн. 00 коп. починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією зазначеної суми аліментів відповідно до закону та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на сина в розмірі 6210 грн. 00 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що позивач з дитиною живе в квартирі АДРЕСА_1, де і зареєстровані. Відповідач сплачує лише аліменти, не допомагає дитині ні одягом, ні харчами, ні ліками. У зв'язку з підвищенням цін, тих аліментів, які сплачує відповідач не вистачає на повноцінне утримання дитини, розмір аліментів є замалим, особливо останнім часом, коли виріс розмір мінімальної заробітної плати в країні до 3200,0 грн. та підвищилися ціни на всі продукти та послуги. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року становить 1689,0 гривень, а з 1 травня 2017 року становить 1777,0 гривень, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", розмір мінімальної заробітної плати відповідно до цього ж Закону з 1 січня 2017 року становить 3200,00 грн. В рішенні суду від 01.03.2016 року, зазначено, що відповідач отримував заробітну плату в розмірі 1378,0 гривень. На даний час відповідач не може отримувати менше, ніж 3200,0 грн., таким чином змінився його майновий стан. У звязку з цим просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав та пояснив, що правовою підставою для збільшення розміру аліментів позивачка зазначила зміну майнового стану відповідача. При цьому, жодних доказів на обґрунтування своєї вимоги, а саме доказів, які підтверджують, що майновий стан відповідача покращився, окрім посилання на ОСОБА_3 України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» щодо мінімального розміру заробітної плати, позивачка суду не надала. 30 грудня 2016 року відповідач був звільнений з роботи, тому на момент звернення позивачки з позовом до суду, його матеріальний стан навпаки погіршився. Позовна заява базується лише на припущенні позивачки. Також зазначив, що у відповідача є ще дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, яка перебуває на його утриманні, тому визначений позивачкою розмір аліментів суперечитиме його інтересам та інтересам його неповнолітньої дитини. Що стосується додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, то відповідач вважає, що вивчення англійської мови, починаючи з семирічного віку, не є розвитком здібностей дитини, які потребують витрат, а є тільки особистим бажанням позивачки покращити знання дитини. Вивчення іноземної мови - це частина освітніх послуг, тому витрати на дитячу освіту включаються до витрат на щомісячне утримання, тобто, аліментів. Як стверджує позивачка, дитина займалася в гуртку з 01.09.2009 по 31.05.2016 року. Рішення суду про стягнення з відповідача аліментів було прийняте судом 1 березня 2016 року, однак при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів позивачка не просила суд стягнути витрати на вивчення іноземної мови, незважаючи на те, що вони вже на той момент надавалися. Тому вважає, що вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат є необґрунтованими та відсутні правові підстави для їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України, та повязані з ним виконання обовязків батьківства.

Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Під час судового розгляду встановлено, що дійсно між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 22 вересня 2001 року укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.17). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.16).

Шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 033417 від 14 серпня 2007 року (а.с.18).

Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матірю ОСОБА_1

Як вбачається з довідок від 03.06.2016 року № 914 та від 03.05.2017 року № 873 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4,к в. 25 (а.с.7).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2016 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. за вересень 2015 року, в розмірі 300 гривень за грудень 2015 року, в розмірі 300 гривень за січень 2016 року та в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 1 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до 24 травня 2020 року (а.с.10-12).

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості з аліментів за період з 01.11.2015 року по 30.04.2017 року № 9109 виданої Бориспільським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області заборгованість по аліментах ОСОБА_4 відсутня (а.с.42).

З пояснень позивача та його представника вбачається, що відповідач сплачує лише аліменти, не допомагає дитині ні одягом, ні харчами, ні ліками. У звязку з підвищенням цін, тих аліментів, які сплачує відповідач не вистачає на повноцінне утримання дитини, розмір аліментів є замалим.

Згідно довідки від 13.02.2017р. та копією трудової книжки серії АК № 471777 ОСОБА_1 отримує допомогу по безробіттю (а.с.4-6).

ОСОБА_5 займається в будинку дитячої та юнацької творчості Бориспільської міської ради в гуртку з вивчення англійської мови з 01.09.2009 року і по 31.05.2016 року. Вартість навчання за весь період становить 12420,00 грн., що підтверджується довідкою № 107 від 05.11.2015 р., № 61 від 02.06.2016 р., свідоцтвом від 03.06.2014 року, довідкою № 41 від 12.08.2017 року (а.с.8-9, 13, 47-48).

30 грудня 2016 року відповідач ОСОБА_4 був звільнений з роботи за власним бажанням, що підтверджується копією його трудової книжки (а.с.39-40).

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ОК № 074090 від 02 жовтня 2007 року ОСОБА_4 має дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.41).

У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршенням чи поліпшенням здоровя когось із них.

Тому, враховуючи зміст ст. 181 та ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

В статті 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, в тому числі: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обовязком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов'язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач не відмовляється від виконання цього обовязку, він постійно сплачує кошти на утримання сина, ОСОБА_5, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості .

Як судом встановлено, 30 грудня 2016 року відповідач був звільнений з роботи, тому на момент звернення позивачки з позовом до суду, його матеріальний стан погіршився. Також у відповідача є ще дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, яка перебуває на його утриманні, тому визначений позивачкою розмір аліментів суд вважає суперечитиме його інтересам та інтересам його неповнолітньої дитини. Натомість, позивачка надала суду довідку від 13.02.2017р., згідно з якою вона отримує допомогу по безробіттю у розмірі 4820,97 грн., який значно перевищує розмір мінімальної заробітної плати. Не наведено також позивачкою доказів того, що вона щомісячно на дитину витрачає кошти у розмірі 3378,00 грн., виходячи з визначеного нею розміру аліментів у розмірі 1689,00 грн.

Таким чином, на час розгляду справи в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 працює та має стабільний, регулярний дохід, що є підставою для визначення розміру аліментів у частці від заробітку.

Зважаючи на викладене, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що сплата аліментів у вищезазначеному розмірі ставить його у скрутне матеріальне становище. Крім цього, позивачем не зазначено будь-яких інших обставин, які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя.

За правилами ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Тому суд вважає, що відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на утримання його сина ОСОБА_5

Що стосується додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 185 СК України, вбачається, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У ч. 1 статті, що коментується, закріплене правило, відповідно до якого у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв'язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах, пов'язаних з утриманням дитини.

Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесе ні або передбачувані витрати, вони мають визначатись у твердій грошовій сумі.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами.

У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

У зв'язку з вищевикладеним суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення додаткових витрат на виховання сина ОСОБА_5 в розмірі 6210 грн. 00 коп., оскільки ця сума підлягає сплаті за навчання сина в будинку дитячої та юнацької творчості гуртку з вчиненням англійської мови (витрати батьків є рівними). Підтвердженням здійснених витрат є довідка № 41 із зазначенням загальної вартості навчання та сплаченої суми за навчання (а.с.47-48, 60-67).

Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., - слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 180 182, 184, 185, 181, 183, 192 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" ст.ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, (АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2), - 6210 (шість тисяч двісті десять) грн. 00 коп. додаткових витрат на виховання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1) на користь держави України (р/р №0004, МФО 821018, , Бориспільське УДКСУ Київської області, ГУДКСУ у Київській області, код КДБ 22030101) суму судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за розгляд вимог про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 04.06.2017 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_7