ун. № 759/772/17
пр. № 2/759/2249/17
20 листопада 2017 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря Чернишук К.О.,
з участю: представника позивача Миронової К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що стверджується поштовими повідомленнями (а.с. 72, 73, 78, 79) причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає можливим слухати справу у їх відсутності згідно ст. 224 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 29.08.2015 приблизно о 06 год. 00 хв. по вул. Вокзальній, 83/2 у м. Києві керуючи транспортним засобом «Тойота» номерні знаки НОМЕР_2 в порушення п.п. 12.1, 12.2, 13.1, 2.3 (б) здійснила наїзд на перешкоду, що призвело до зіткненнями із транспортними засобами «Мерседес» номерні знаки НОМЕР_3, «Ауді» номерні знаки НОМЕР_4 і їх пошкодження з подальшим пошкодженням транспортних засобів «Івеко» номерні знаки НОМЕР_5, «Тойота» номерні знаки НОМЕР_6, «Тойота» номерні знаки НОМЕР_7 (а.с. 6).
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2015 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою від 10.12.2015 Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 поданої в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2015 залишено без змін (а.с. 9-13).
Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам «Мерседес» номерні знаки НОМЕР_3, «Ауді» номерні знаки НОМЕР_4, «Івеко» номерні знаки НОМЕР_5, «Тойота» номерні знаки НОМЕР_6 та «Тойота» номерні знаки НОМЕР_7 було завдано механічні пошкодження (а.с. 26-53).
Встановлено, що на момент зазначеного ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 при використанні транспортного засобу «Тойота» номерні знаки НОМЕР_2 була застрахована 21.03.2015 у АТ «СК «АХА Страхування» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу №АІ/7072176 від 21.03.2015 (а.с. 5).
На підставі страхового акту №АХА 2000643 від 22.01.2016, розрахунку страхового відшкодування від 22.01.2016, страхового акту №АХА 2000012 від 18.01.2016 та на виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу» позивачем було виплачено страхове відшкодування згідно платіжних доручень №218 891 від 25.01.2016 та №218 027 від 19.01.2016 (а.с. 55-59, 60).
10.05.2016 ОСОБА_2 було направлено лист претензію №1834/1835 АХА/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування (а.с. 62).
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно із ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
За таких обставин, суд вважає доведеним позивачем завданий йому розмір матеріального збитку.
Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві суму сплаченого судового збору.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» постанова Пленуму ВCСУ України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. ст. 23, 979, 988, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 147, 179, 209, 212, 214, 215, 218, 360-7 ЦПК України, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» судові витрати по справі у розмірі 1378 грн. 00 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
СУДДЯ: