Справа № 366/1704/17
Провадження № 2-о/366/35/17
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2017 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої - судді Слободян Н.П.,

(секретар судового засідання Мартовицька Н.Є.),

з участю заявника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, через представника ОСОБА_2, заінтересована особа Іванківський районний сектор управління державної міграційної служби України в Київській області, про встановлення факту проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2, 01.06.2017 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України, в якій зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Бобове Виноградівського району Закарпатської області УРСР. Його мати - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дані про батька у свідоцтві про його народження записані зі слів матері. Мати є громадянкою України, по 02.08.2014 року зареєстрованим її місцем проживання було смт. Вилок Виноградівського району Закарпатської області. З 02.08.2014 року вона зареєстрована в АДРЕСА_1.

З народження і до 1995 року заявник з матір'ю проживав на території Закарпатської області, а потім переїхали на постійне проживання до Іванківського району Київської області. Спочатку проживали в с. Жміївка, коли є він виріс, переїхав в с. Сидоровичі, де проживає до цього часу. У період з 1987 року по грудень 1994 року він навчався у Тисобикеньській ЗОШ 1-11 ступенів Виноградівської районної ради Закарпатської області.

Заявник стверджує, що протягом усього життя, в т.ч. на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, він проживає на території України, ніколи не залишав її меж. Цей факт він доводить свідоцтвом про своє народження, довідкою про місце навчання, паспортом своєї матері.

Встановлення цього факту у судовому порядку необхідне йому для отримання паспорта громадянина України, оскільки на його звернення до компетентних органів останні відмовили.

Просить встановити факт його постійного проживання на території України в смт. Вилок Виноградівського району Закарпатської області станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Заявник, будучи допитаним у якості свідка, просив задовольнити його заяву та навів обставини, аналогічні викладеним у заяві. Зазначив, що все життя з моменту народження проживав в Україні: спочатку в Закарпатській області, а з 1994 року в Іванківському районі Київської області. За межі України ніколи навіть не виїжджав. Тут вже має власну сім'ю: дружину і дітей. Паспорта ніколи не мав.

Представник заінтересованої особи - Іванківського районного сектору управління державної міграційної служби України в Київській області - у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи було належно повідомлено. 09.06.2017 року у канцелярію суду надійшов лист завідувача Іванківського РС УДМС у Київській області про розгляд справи без участі їхнього представника, заперечень щодо заяви у них немає.

Заслухавши у якості свідка заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих майнових чи немайнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

П. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

П. 7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився у с. Тисобикень Виноградівського району Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 від 10.09.2014 року. З цього ж свідоцтва та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 23.03.2017 року вбачається, що матір'ю заявника є ОСОБА_3, а відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Мати заявника, як вбачається з копії її паспорта серії НОМЕР_2, який виданий 15.11.2013 року Виноградівським РВ Закарпатської області , є громадянкою України. Вона ж 08.12.1984 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 у виконавчому комітеті Пийтерфолвівської сільської ради Виноградіського району Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про її шлюб.

Крім того, з довідки № 176 від 13.11.2013 року , яка видана дирекцією Тисобикеньської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, закінчив 7 класів даної школи і згідно наказу від 21.12.1994 року вибув у зв'язку з переселенням. Тобто станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року заявник був неповнолітнім і навчався у школі у Виноградівському районі Закарпатської області.

Як вбачається з паспорта матері заявника, яка є громадянкою України, вона була зареєстрована з 16.03.1995 року по 02.08.2014 року в смт. Вилок Виноградівського району Закарпатської області, а після цього - зареєстрована АДРЕСА_2.

Паспорта громадянина України заявник до цього часу не оформляв. 10.05.2017 на своє звернення щодо оформлення паспорта з Іванківського районного сектора УДМС України в Київській області він отримав відповідь про те, що йому відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, що засвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України, тобто 24 серпня 1991 року, постійно проживали на території України та особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Оскільки заявникові встановлення факту його постійного проживання на території України, в тому числі і станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, необхідне для отримання паспорта громадянина України, а іншого порядку встановлення такого факту законом не визначено, то таку заяву слід задовольнити.

Керуючись ст. 3 Закону України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 « Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України", ст.ст.10, 11, 57, 60, 213-215, ч.2 ст. 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Тисобикень Виноградівського району Закарпатської області на території України з моменту народження по даний час, в тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.П.Слободян