АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4025/17 Головуючий 1 інст. Овдієнко В.В.
Справа № 621/670/17-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: встановлення факту
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» червня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків ОСОБА_2 катастрофи Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області. В обґрунтування свого позову посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків ОСОБА_2 катастрофи першої категорії, інвалідом ІІ групи.

З 26 вересня 1986 року по 10 жовтня 1986 року він був направлений безпосередньо до ОСОБА_2 АЕС.

Зазначив, що в 2001 році стан його здоровя критично погіршав, і він звернувся до лікарів, які встановили наявність в нього низки захворювань, повязаних з виконанням роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вважав, що він з моменту отримання відповідачем довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності внаслідок виконання робіт з ліквідації аварії на ОСОБА_2 АЕС має статус інваліда війни та повинен отримати відповідне посвідчення.

Зазначив, що він звернувся до відповідача з метою отримання посвідчення інваліда війни, але йому було рекомендовано надати довідку невідомої форми про зарахування до формувань Цивільної оборони.

Вказав, що відповідно до розяснень Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків ОСОБА_2 катастрофи Київської обласної державної адміністрації не потрібні ніякі додаткові довідки для отримання посвідчення інваліда війни, крім довідки МСЕК.

Однак відповідач наполягав на наданні додаткових довідок невстановленої форми, які б задовольнили його уяву про діловодство в формуваннях Цивільної оборони Української РСР в 1986 році.

Просив встановити факт того, що на нього, інваліда ЧАЕС ІІ групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС 1986 року, поширюється статус інваліда війни.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено, встановлено факт того, що на ОСОБА_1., інваліда ЧАЕС ІІ групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС 1986 року, поширюється статус інваліда війни.

Не погоджуючись з рішенням суду Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати.

При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що відповідно до довідки МСЕК № 024895 від 01 березня 2001 року, ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності внаслідок професійного захворювання, викликаного аварією на ЧАЕС, встановлено статус громадянина, який постраждав внаслідок ОСОБА_2 катастрофи та Харківською обласною державною адміністрацією йому видано посвідчення категорія № 1 серія А № 000955 та вкладка учасника ліквідації наслідків аварії на ОСОБА_2 АЕС № 618471; що обовязковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, згідно з пунктом 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків ОСОБА_2 катастрофи, та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони; що управління повідомляло ОСОБА_1, що якщо він має документи, які підтверджують його належність до осіб, прирівняних до інвалідів війни, він може звернутися до медико-соціальної експертної комісії для винесення відповідного висновку про причину інвалідності, після цього для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, йому необхідно звернутися до Центру адміністративних послуг, створеного при районній державній адміністрації.

До суду апеляційної інстанції особи, які беруть участь у справі не зявилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 відповідно до довідки МСЕК № 024895 від 01 березня 2001 року встановлена ІІ група інвалідності внаслідок професійного захворювання, викликаного аварією на ЧАЕС, встановлено статус громадянина, який постраждав внаслідок ОСОБА_2 катастрофи, видано ОСОБА_1 Харківською обласною державною адміністрацією посвідчення (категорія № 1 серія А № 000955) та вкладка учасника ліквідації наслідків аварії на ОСОБА_2 АЕС № 618471.

Із матеріалів справи вбачається, що для отримання посвідчення «інваліда війни» ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, однак посвідчення «інваліда війни» йому не видано, розяснено порядок набуття статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення та зазначено, що для його отримання необхідно звернутися до Центру адміністративних послуг, створеного при районній державній адміністрації.

Із змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 фактично просив встановити йому статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення на підставі встановленого йому статусу громадянина, який постраждав внаслідок ОСОБА_2 катастрофи та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ОСОБА_2 АЕС.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з вимогами статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень, владних управлінських функцій, зокрема на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Із роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3 вбачається, що відповідно до статей 15,16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст.17), Господарським процесуальним кодексом України (ст.ст.1,12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних судів, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по друге, суб'єктивний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Аналізуючи наведені норми права, слід зробити висновок, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, зокрема, про встановлення належності до ветеранів та інвалідів війни, оскільки такі факти встановлюються не в судовому порядку, а в порядку, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту».

Зокрема, в цьому Законі зазначено, що обовязковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони (наказ або розпорядження щодо залучення ОСОБА_1 до складу формувань Цивільної оборони) та отримання інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків ОСОБА_2 катастрофи.

Таким чином, оскільки такі факти встановлюються не в судовому порядку, а в порядку, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, у разі відмови відповідного органу у встановленні особі статусу «інваліда війни» за наявності всіх необхідних документів, які зазначені в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, неповно дослідивши обставини справи, зокрема, не зясувавши характер правовідносин, які виникли між сторонами, не надавши належну оцінку доказам у справі, дійшов помилкового висновку щодо задоволення позову ОСОБА_1

За положеннями частини 1 статті 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 205 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, рішення суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.1 ст.307, ст. 310, ст.313, п.3 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків ОСОБА_2 катастрофи Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії