АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 610/1324/17 Головуючий суддя І інстанції Стригуненко В. М.
Провадження № 22-ц/790/5827/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Яцини В.Б.,

Суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування отриманої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання,

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому після доповнень остаточно просило стягнути з ОСОБА_1 12820 грн. 65 коп. незаконно отриманої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 09.12.2014р. по 08.06.2015р.

В обґрунтування позову посилалося на те, що відповідач не повідомила Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації про наявність у неї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Виходячи з цього, через надання недостовірної інформації відповідач повинна повернути державі суму виплаченої надміру грошової допомоги. Оскільки в добровільному порядку відповідач повернула лише частину грошової допомоги в сумі 1400 грн. 00 коп., позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду.

12.07.2017 року позивач подав заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 12820 грн. 65 коп. у зв'язку з добровільним поверненням нею 200 гривень виплаченої надміру грошової допомоги (а.с. 43).

Сторони просили розглянути справу за їхньої відсутності. Позивач позов підтримав, відповідач заперечувала проти задоволення позову (а.с. 56, 63).

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації 8100,65 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1600 гривень судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністраціїв апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому посилалось на те, що рішення необґрунтоване, незаконне, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи та невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначило, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального населення Балаклійської районної державної адміністрації та на підставі заяв з 09.12.2014 року по 08.06.2015 року та їй було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі заяви ОСОБА_1 від 09.12.2014 року їй була призначена і виплачувалася тимчасова допомога. Згідно рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання позивачу була призначена щомісячна тимчасова допомога.

Вказало, що згідно рішення про припинення допомоги переміщеним особам на проживання від 01.10.2016 року позивачу була припинена з 01.10.2016 року з причин виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. У заяві ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання повідомити про всі обставини, що впливають на призначення тимчасової допомоги, ставила свій підпис і усвідомлювала, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність за законодавством України та одночасно давала згоду на отримання інформації відносно себе, та членів своєї сім'ї, пов'язаною з наданням допомоги, уповноваженими особами управління. Законодавство України покладає на заявників відповідальність за надані відомості, або не надання інформації про зміну обставин, що впливають на виплату допомоги.

Відповідно до п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищує 10- кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. У звязку із виявленням Міністерством фінансів України факту подання ОСОБА_1 недостовірної інформації (наявність на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб), про що позивач повинна була зазначити в своїй заяві, але не зробила цього, Управлінням на підставі рішення від 07.10.2016 р. з 01.10.2016 року, було припинено виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, про що ОСОБА_1 було повідомлено шляхом направлення повідомлення від 12.10.2016 року.

Зазначило, що ОСОБА_1 частково добровільно сплатила заборгованість, у розмірі 1600,00 грн.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду належних доказів (у вигляді банківських інформації або документів) того, що ОСОБА_1 чи будь-хто з членів її сім'ї мали на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищував 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, за період з 10.04.2015р. по 08.06.2015р.

Судовим розглядом встановлено, що 09.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 4).

Рішенням Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 10.12.2014р. ОСОБА_1, як уповноваженому представнику сім'ї, було призначено зазначену грошову допомогу з 09.12.2014р. по 08.06.2015р. (а.с. 5).

На підставі заяв відповідача від 09.06.2015р., 09.11.2015р., 20.05.2016р. (а.с. 6, 8, 9, 11, 12) відповідними рішеннями Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації було продовжено виплату ОСОБА_1 зазначеної грошової допомоги: рішенням від 16.06.2015р. на період з 09.06.2015р. по 08.12.2015р., рішенням від 01.12.2015р. на період з 09.12.2015р. по 08.06.2016р., та рішенням від 24.05.2016р. на період з 21.05.2016р. по 18.11.2016р. (а.с. 7, 10, 13).

У своїх заявах про призначення та продовження виплати щомісячної адресної допомоги, ОСОБА_1 зазначила, що в неї та у членів її сім'ї немає на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

ОСОБА_1 була попереджена про те, що інформація подана у заявах, а також додані до них документи можуть бути перевірені органом соціального захисту населення для забезпечення цільового використання бюджетних коштів, про що свідчать її підписи у заявах.

07.10.2016 року позивачем було прийнято рішення, яким припинено виплату ОСОБА_1 допомоги з 01.10.2016 року з причини виявлення уповноваженим органом факту подання відповідачем недостовірної інформації - наявність на депозитному банківському рахунку відповідача коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (зворот а.с. 13, а.с. 14).

Правовою підставою позову визначено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 505 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 5 Порядку у заяві про надання грошової допомоги зазначаються такі відомості про всіх членів сім'ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зокрема: наявність у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно до п. 11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-III, вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

На підтвердження наявності на депозитному банківському рахунку ОСОБА_1 коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, позивачем надано копію листа Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 18.10.2016р. З вказаного листа убачається, що в період з 28.05.2013р. по 28.11.2014р. на ім'я відповідача було відкрито вклад «Комбінований» № 14 на суму 1473,00 доларів США строком на 18 місяців, та 08.08.2013р. рахунок був поповнений на 400,00 доларів США. Згідно платіжного доручення № 1 від 09.04.2015р. рахунок № 14 «Комбінований» було закрито та кошти перераховано на вказані в дорученні реквізити карткового рахунку 23.04.2015р. У цьому листі також зазначено, що надати копію договору № 14 філія не має можливості, оскільки первинні документи за вкладом перебувають на території, що не контролюється українською владою (а.с. 16).

Згідно наданої відповідачем копії листа Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 02.08.2017р., платіжне доручення № 1 від 09.04.2015р. на переказ коштів водночас є заявою про дострокове повернення кредиту (а.с. 64).

Таким чином, з наданих сторонами документів встановлено, що відкритий 28.05.2013р. на ім'я ОСОБА_1 депозитний банківський рахунок, було закрито 09.04.2015р., та на ньому обліковувалися розміщені відповідачем 1873,00 долари США.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-VII, у 2014 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу встановлено у розмірі 1218 гривень.

Згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII, прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2015 року встановлено у розмірі 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень.

Отже, сума коштів на депозитному банківському рахунку відповідача у період з 09.12.2014р. по 09.04.2015 р. перевищувала 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Наявність на депозитному банківському рахунку відповідача коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, є підставою для припинення надання зазначеної грошової допомоги і повернення її суми, виплаченої надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями.

Згідно абз. 3 п. 11 Порядку у разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до розрахунку позивача, за період з 09.12.2014р. по 08.06.2015р. відповідачу було виплачено 14420 грн. 65 коп. щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 57).

Добровільно відповідачем сплачено заборгованість частково - у розмірі 1600,00 гривень.

Предметом позову є грошова допомога за період з 09.12.2014р. по 08.06.2015р. в розмірі 12820 грн. 65 коп.

Сума допомоги, перерахованої (виплаченої) повертається отримувачем за вимогою органу, що призначив допомогу. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму допомоги, питання про її стягнення органи, що призначають допомогу, вирішують у судовому порядку.

Згідно з ч.1ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За вимогою ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Звертаючись до суду з позовом про повернення надміру сплачених коштів, позивач посилався на результати проведеної перевірки, якою встановлено наявність у відповідача депозитного вкладу, що перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб у АТ «Ощадбанк», проте на підтвердження своїх доводів позивач не надав суду належних доказів (у вигляді банківських інформації або документів) того, що: ОСОБА_1 чи будь-хто з членів її сім'ї мали на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, за період з 10.04.2015р. по 08.06.2015р.

Тому, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 309, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії