РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.,

при секретарі Сухіна О.Ю.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

представника

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, та внесення змін в актовий запис про шлюб

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2017 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт, що вона за національністю є полячкою. Також просить зобовязати Добропільський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області внести зміни в актовий запис про шлюб №2 від 05.01.1981 року, укладений між нею та ОСОБА_3, в частині запису про національність заявниці, вказавши національність в графі «наречена» - «полячка».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона вважає себе такою, що належить до польського народу та відповідно до польської національності. Зазначає, що її батько, дід та прадід були за національністю поляками. Щоб уникнути переслідувань зі сторони влади вони приховували свою приналежність до польської національності. Незважаючи на це, вони завжди вважали себе поляками, виховувалися батьками в польських традиціях, родина святкувала польські свята.

В актовому записі про народження батька заявниці за №140 від 23.11.1954 р. у графі національність стоїть прочерк, звертає увагу на те, що батько народився 07.12.1930 р., але актовий запис фактично зроблено у 1954 р. ОСОБА_4 з витягу господарської книги с.Соколівка за 1947 р. встановлено, що рідний брат діда заявниці за національністю поляк, що завірено належним чином.

07.04.2017 р. заявницею отримано на підставі вищевказаних даних, ОСОБА_4 поляка, яка підтверджує приналежність до Польського Народу. ОСОБА_5 поляка має права, що випливають із закону «Про ОСОБА_5 поляка», від 07.09.2007 р.

На даний час заявниця прагне зберегти своє етнічне польське походження відповідно до положень ЗУ «Про національні меншини в Україні».

Встановлення даного факту, заявниці необхідне для впорядкування документів, для реалізації прав і свобод заявницею та її дітям, що передбачені чинним законодавством ОСОБА_6 для громадян пострадянських республік польського походження.

При зверненні до відділу ДРАЦС з питань внесення змін у актовий запис про шлюб, де національність нареченої замінити з «українка» на «полька», відмовлено, через відсутність підстав для виправлення національності на полька.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1, заявлені вимоги підтримала повністю, пославшись на обставини викладені в заяві. Додатково зазначила, що сестра батька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, була хрещена в костьолі. Національність брата діда ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в по господарській книзі за місцем проживання, зазначена поляк.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2, заперечувала проти задоволення вимог заявниці посилаючись на відсутність підстав для доповнення або зміни національності в актовий запис про шлюб.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_4 з п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч.2 ст.256 ЦПК України , в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що заявниця, ОСОБА_1, народилась 13 квітня 1958 року, у м.Добропілля, Донецької області, громадянка України, що підтверджується копією паспорта. (а.с.23).

ОСОБА_4 довідки Центрального державного історичного архіву України м.Київ від 04.03.2015 року №02-359 вбачається, що в метричній книзі римо-католицького костьолу м.Біла Церква Васильківського повіту Київської губернії за 1919 р. виявлено запис про народження ОСОБА_7, яка народилась 9, хрестили 16 квітня 1919 року, від батьків: ОСОБА_9 та його дружини ОСОБА_7 з дому ОСОБА_10. Восприємники: ОСОБА_8 та ОСОБА_10. Запис зроблено латинською мовою, яка зі слів заявниці є сестрою її батька. (а.с.5-6).

З витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 20.01.2015 р., встановлено, що ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження України, Київська область, Васильківський район, с.Соколівка, відомості про актовий запис складено 23.11.1954 р. актовий запис №410. ОСОБА_4 поновлених відомостей про його батьків встановлено, що батько: ОСОБА_12, його мати: ОСОБА_13. (а.с.7).

ОСОБА_4 до відомостей по господарської книги с. Соколівка Васильківського району, ОСОБА_8 (рідний брат її діда є поляком. (а.с.8).

Відповідно до довідки виданої Соколівською сільською радою Васильківського району Київської області від 15.06.2016 р. №129, згідно свідчень старожилів с.Соколівка сімя заявниці, її батько ОСОБА_11, дід Марцін Йосипович та прадід Йосип свого часу проживали в ІНФОРМАЦІЯ_4 та дійсно були вихідцями із ОСОБА_6. (а.с.9).

Разом з тим, суд вважає, що свідчення старожилів не підтверджують той факт, що вони були по національності саме поляки.

Встановлено, що 02.02.2017 р. за рішенням консулу ОСОБА_14 в м.Харків, ОСОБА_1 отримала ОСОБА_4 поляка. (а.с.11-15).

ОСОБА_4 поляка КАС007010, ОСОБА_1 є громадянка України, строк дії ОСОБА_4 поляка до 02.02.2027 р. (а.с.13).

Як вбачається з висновку від 26.04.2017 року Добропільський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області відмовив у внесенні змін у актовий запис цивільного стану про шлюб №2 від 05.01.1981 р., через відсутність підстав для виправлення національності на полька.(а.с.16).

В судовому засіданні заявником не було надано жодного доказу, з якого б вбачалась національність заявниці.

Заявник посилається на те, що вона хоче відновити свою національність, та встановити національну приналежність її та її дітям, реалізувати свої права і свободи.

Вказане обґрунтування свідчить про те, що встановлення факту національності не тягне для заявника правових наслідків, що підтверджується також, зокрема, і відсутністю у заяві вказівки на конкретне наслідкове значення.

Встановлення національності, так само як і встановлення належності до певної національності - не є фактом, що має юридичне значення, який міг би бути встановлений у порядку окремого провадження в цивільному судочинстві.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 300 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про національні меншини», фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські обєднання.

Як визначено у ст. 15 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій.

Суд вважає, що в даному випадку право на індивідуальність, передбачене ст.300 ЦК України не порушене, оскільки не зазначення в документах національності «полячка» не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та виявляти почуття національного самоусвідомлення. Заявниця має ОСОБА_4 поляка, яка дає їй відповідні права як користувачеві.

На підставі Указу Президента України від 03.11.2012р. №70/99 "Про зміни та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Президента України" втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Аналогічні роз'яснення містяться й у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до яких не можуть бути встановлені в судовому порядку факти належності до певної національності.

Належність до певної національності в Україні не підлягає реєстрації, оскільки не має будь-якого юридичного значення. З належністю особи до певної національності не пов'язується виникнення, зміна або припинення будь-яких цивільних прав та обов'язків.

Вирішуючи вимогу заявника про встановлення факту, національності - полька, не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи. Національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи. Як вбачається з свідоцтва про народження батька заявниці, в графі національність її батька проставлений прочерк. Вирішуючи спори щодо встановлення неправильності в актовому записі про укладання шлюбу, зокрема, щодо зміни відомостей про національність нареченої, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Тобто, встановити факт, що сама заявниця, була полькою, коли взагалі не відома національність її батька, її діда є неможливим, у зв*язку з безпідставністю та бездоказовою базою, у звязку з чим, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні заявлених вимог.

З приводу вимоги заявниці про зобовязання Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області внести зміни до актового запису про шлюб, замінивши національність в графі «наречена» з «українка» на «полячка», суд зазначає, що він не вправі зобовязувати заінтересованих осіб вчинювати дані дії. Суд може приймати рішення про зобовязання вчинити певні дії лише сторону у справі в порядку позовного провадження. Вказана справа розглядається в порядку окремого провадження, в якому не передбачено можливості зобовязувати заінтересованих осіб вчиняти певні дії. Вимога про зобов'язання внести відповідні зміни до актового запису про шлюб може бути лише предметом розгляду у позовному провадженні, який повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 60, 212,215,218,256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення юридичного факту, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, є полячкою за національністю, та внесення змін в актовий запис про шлюб № 2 від ІНФОРМАЦІЯ_6, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в частині запису національності ОСОБА_1, вказавши національність в графі «наречена» «полячка» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 14 червня 2017 року.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом п'яти днів.

Особи, які беруть участь у справі, можуть ознайомитись з повним рішенням суду 19 червня 2017 року о 09 год. 55 хв.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя Г.Л.Тимофєєва

14.06.2017