АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3326/17 Справа № 175/2104/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

26 травня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулись до суду із зазначеним позовом, за яким просили суд стягнути з ОСОБА_2 на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 01 листопада 2006 року у сумі 19 608 грн. 24 коп. та сплачені позивачем при подачі позову судові витрати по справі у розмірі 1378 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 01 листопада 2006 року між ними та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 6000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з неналежним виконанням умов договору відповідач має заборгованість перед банком, яка станом на 31 квітня 2016 року становить 19 608 грн. 24 коп., та складається з: заборгованості за кредитом 6 053 грн. 30 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 9 369 грн. 05 коп.; заборгованості за пенею та комісією 2 775 грн. 97 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу процентна складова 909 грн. 92 коп.

Рішенням Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПриватБанк просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Цим вимогам закону рішення суду відповідає.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01 листопада 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 6 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 %на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, разом з тим, в порушення умов договору, ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого за ним станом на 31 квітня 2016 року заборгованість становить 19 608 грн. 24 коп., та складається з: заборгованості за кредитом 6 053 грн. 30 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 9 369 грн. 05 коп.; заборгованості за пенею та комісією 2 775 грн. 97 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу процентна складова 909 грн. 92 коп.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У справі, яка переглядається, у заяві сторони узгодили, що заборгованість за договором сплачується щомісячними платежами у розмірі 2 % суми заборгованості.

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі цього договору.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічні висновки містяться також в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, 03 червня 2015 року № 6-31цс15 та 14 грудня 2016 року №6-2462цс16.

Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір було укладено 01 листопада 2006 року, останній платіж відповідачем було зроблено у лютому 2012 року року, а до суду із даним позовом Банк звернувся лише 26 травня 2016 року, тобто через чотири роки, а тому враховуючи заперечення відповідача в яких він просив застосувати строк позовної давності (а.с. 36-39) колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду, оскільки відповідач прострочив виконання зобовязань за кредитом, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а як вбачається з матеріалів останній платіж відповідачем було здійснено 22 лютого 2012 року, а тому позивачем пропущено строк позовної давності .

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки вони зводяться до незгоди з рішенням суду та тлумачення норм права на свою користь.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_4