Справа № 486/1193/17
Провадження № 2/486/702/2017
28 листопада 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого - Франчук О. Д.
при секретарі - Деменко К.Л.
за участю: позивача - ОСОБА_1
третьої особи - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа: ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні власністью шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,
12.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 60 по бул. Цвіточному, 8 в місті Южноукраїнську Миколаївської області. Мотивує свої вимоги тим, що вона є власником зазначеної квартири, згідно договору купівлі-продажу від 26.01.1994 року, а тому, як власник просить визнати відповідача колишнього чоловіка її дочки ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Пояснила, що колишній зять ОСОБА_3 не проживає в її квартирі понад один рік, проте з реєстраційного обліку не знятий. Вона вимушена нести за нього додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг, позбавлена можливості отримати субсидії.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні також просила задовольнити позов та пояснила, що 21.01.2016 року за рішенням суду шлюб між нею та ОСОБА_3 був розірваний. З того часу його місцезнаходження невідоме.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» (а.с. 31).
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначила в судовому засіданні.
З письмових матеріалів справи встановлено наступне.
Право власності позивачки на квартиру № 60 по бул. Цвіточному, 8 в місті Южноукраїнську Миколаївської області підтверджено договором купівлі-продажу від 26.01.1994 року посвідченого державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області (а.с. 7).
Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 10.10.2017 року, в квартирі № 60 по бул. Цвіточному, 8 в місті Южноукраїнську Миколаївської області, зареєстровані окрім позивачки, дочка ОСОБА_2, онук ОСОБА_4 та зять ОСОБА_3 (а.с. 10).
Відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.01.2016 року, шлюб між ОСОБА_3 Костянтиновичем та ОСОБА_2, розірваний (а.с. 13).
15.03.2017 року та 10.10.2017 року позивачкою, її сусідами та комісією КП ЖЕО, були складені акти про не проживання, з яких вбачається, що ОСОБА_3 в квартирі № 60 по бул. Цвіточному, 8 в місті Южноукраїнську Миколаївської області, не проживає з січня 2016 року (а.с.11-12).
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засідання пояснили, що колишній зять позивачки ОСОБА_3 з січня 2016 року в її квартирі не проживає та з того часу вони жодного разу його не бачили.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За правилами положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Верховний Суд України, у своїй постанові від 16.01.2012 року висловив правову позицію, відповідно до якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно з п. 34) постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є колишнім членом сімї позивачки, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу між її дочкою та відповідачем.
В спірному жилому приміщенні відповідач не проживає понад один рік, що підтверджується актами про не проживання та поясненнями свідків наданими в судовому засіданні.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 в квартирі № 60 по бул. Цвіточному, 8 в місті Южноукраїнську Миколаївської області, яка належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_1, не проживає з січня 2016 року, суд вважає, що він втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою № 60 в будинку № 8 по бульвару Цвіточному у місті Южноукраїнську Миколаївської області, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина ОСОБА_7 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 60 в будинку № 8 по бульвару Цвіточному у місті Южноукраїнську Миколаївської області.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_8