Червоноармійський районний суд Житомирської області
Номер провадження 2/292/304/17 Справа № 292/449/17
20 жовтня 2017 року смт.Пулини
Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Рябенької Т.С.
секретаря судового засідання Володіної В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Пулини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Пачіні" про визнання частково незаконним наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
В С Т А Н О В И В :
У травні 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ТОВ "Пачіні", мотивуючи його тим, що 02.12.2013 року її на підставі наказу №20-к від 02.12.2013 року було прийнято на посаду модельєра до ТОВ "Пачіні". Починаючи з 22.10.2015 року, її не допускали до робочого місця, жодних пояснень з цього приводу від керівника ОСОБА_2 не змогла отримати, будь-які спроби дійти розуміння, одержати розрахунок по заробітній платі за вересень та жовтень 2015 року, звільнити її та повернути трудову книжку керівництвом відповідача ігнорувалися протягом року до моменту подачі нею заяви про звільнення від 14.10.2016 року №01/16. Їй не виплачувалась заробітна плата у період з 01.09.2015 року по 30.09.2016 року, тобто за 13 місяців у місячному розмірі 1400 грн. згідно штатного розкладу, що складає 18 200 грн. за весь час. Оскільки нею не було використано щорічну відпустку за 2014 рік тривалістю 24 дні, за 2015 рік тривалістю 24 дні та за 9 місяців 2016 року тривалістю 18 днів, тому вона має право на грошову компенсацію за невикористані дні відпусток, тобто беручи до уваги, що середньоденний заробіток складає: 1400 грн. (місячна заробітна плата)/22 (середня кількість робочих днів у місяці)=63 грн. 64 коп., тобто 63 грн. 64 коп. (середня заробітна плата в день)х66 (кількість днів прострочення) =4200 грн. 24 коп. У зв"язку з порушеннямм строків виплати заробітної плати вона має право на компенсацію за втрату частини доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплат у розмірі 3585 грн 36 коп.
В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, від позивачки на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі та участі її представника, збільшені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача в судове засідання, призначене на 26.09.2017 року, не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання, призначене на 06.10.2017 року, не з"явився, до суду повернулася судова повістка з відміткою про її невручення у зв"язку із закінченням встановленого строку зберігання. В судове засідання, призначене на 20.10.2017 року, представник позивача не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.
З викладених обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.224 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Зі ст.15 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Судом встановлено, що наказом ТОВ "Пачіні" №20-к від 02.12.2013 ОСОБА_3 прийнято на посаду модельєра даного товариства з посадовим окладом згідно штатного розкладу (а.с.8).
Згідно паспорта ОСОБА_1 серії СТ 423435, виданого Червоноармійським РС УДМС України в Житомирській області 05.06.2014 року, остання 05.06.2014 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з "Корнійчук" на "Коноплінова".
Відповідно до листа №21 від 17.11.2016 року ТОВ "Пачіні" на заяву ОСОБА_1 № 01/16 від 14.10.2016 року останній було надано відповідь про те, що підприємство просить передати трудову книжку офіційно поштою, цінним листом, для правильного її оформлення і надати детальний розрахунок заробітної плати, інших виплат та компенсацій для подальшого його вивчення та нарахування (а.с.12).
Згідно наказу ТОВ "Пачіні" №17-к від 23.10.2015 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за власним бажанням з 26.10.2015 року (а.с.13).
Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 66 нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року ТОВ "Пачіні" вбачається, що позивачці за вищевказані періоди нараховувалась заробітна плата (а.с.29).
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.
Згідно ст.ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
За ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачкою не було доведено того, що нею подавалась заява про звільнення з посади модельєра за власним бажанням в порядку ч.1 ст.38 КЗпП України з 01.10.2016 року, а наявна в матеріалах справи ксерокопія даної заяви не підтверджує даного факту.
Ухвалою суду від 26.09.2017 року сторонам роз"яснено приписи статтей 10, 11, 60 , 61 та 224 ЦПК України, однак додаткових доказів на підтвердження позовних вимог позивачкою суду не надано, так як і не заявлено будь-якого клопотання про витребування документів від відповідача, а також витребування від Червоноармійського районного суду Житомирської області цивільної справи № 292/502/16-ц, тому суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи наведені вище обставини справи та вимоги законів, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки вони є не доведеними і не підтверджені належними та допустимими доказами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, ч.1 ст.179, 209, 212-215 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Пачіні" про визнання частково незаконним наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом 10-ти днів з дня проголошення заочного рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. С. Рябенька