Справа № 523/4850/17
Провадження №2/523/2854/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

при секретарі - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в місті Одесі, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовними вимогамив яких просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу за кредитним договором від 30.10.2007р. в розмірі 50754,76 доларів США, з яких: заборгованість за основним та простроченим кредитом43774,67 доларів США, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом в розмірі6440,54 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 25653,63грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 25101,13грн., а також понесені судові витрати.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 не виконала прийняті на себе зобов'язання по кредитному договору, внаслідок чого у неї виникла перед АТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі зазначеному вище. Оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_3 є поручителями за договорами поруки та несуть відповідальність за належне виконання кредитних зобов'язаньприйнятихГригор'євою О.І., однак їх не виконують, заборгованість по кредиту представник позивача просить стягнути в солідарному порядку. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився надіславши до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги просить розглядати справи у його відсутність.

ОСОБА_1., ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.

ОСОБА_3 також не з'явилася у судове засідання направив до суду письмові заперечення, в яких пред'явлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просить відмовити в їх задоволені.

Розглянувши і дослідивши матеріали справи і надані документи в сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до п.1.1 кредитного договору №0від 30.10.2007р. ОСОБА_1 прийняла від Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», який в наступному було перейменовано в публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», кредит в розмірі 70 000,00 доларів США,строком користування до 30.10.2027 року (п.1.2.1. договору).ОСОБА_1 отримавши кредитні грошові кошти у вказаному розмірі прийняла на себе зобов'язання повернути кредит та відповідно до п.1.3.1 кредитного договору сплатити за його користування проценти в розмірі 12,4 % річних. В той же день між сторонами було укладено додаткова угода №1 до договору №0 від 30.10.2007р.. за умовами якої до договору були внесені зміни та доданий до договору додаток №2 «Графік погашення сукупної вартості кредиту».

Відповідно до п.5.5 кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані у порядку встановленому розділом 12 кредитного договору проценти.

Зазначені умови договору відповідачем ОСОБА_1 належним чином виконані не були, внаслідок чого Банком за договором кредитування станом на 24.03.2017р. була нарахована заборгованість в розмірі 50215,21 доларів США, з яких: заборгованість за основним та простроченим кредитом 43774,67 доларів США, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 6440,54 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 25653,63грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 25101,13грн.

За договором поруки №153244 від 30.10.2007р., та договором поруки № 154252 від 30.10.2007р. ОСОБА_3, ОСОБА_2 , як поручителі, прийняли на себе зобов'язання перед позивачем по справі за належне виконання прийнятих на себе зобов'язань ОСОБА_1 по кредитному договору №0 від 30.10.2007р. в повному обсязі. Додатково зазначеними договорами була встановлена солідарна відповідальність боржника і поручителів перед кредитором, що відповідає вимогам ч.2 ст. 554 ЦК України.

До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Так статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

У відповідності до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Матеріалами справи встановлено та доведено, що не спростовано відповідачами по справі належними та допустимими доказами, факт невиконання ОСОБА_1 прийнятих на себе кредитних зобов'язань у повному обсязі в порядку та на умовах визначених договором кредитування, а також факт неналежного виконання прийнятих на себе зобов'язань поручителями, що є неприпустимим в договірних відносинах.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, та фактичних обставин встановлених судом, з боку відповідачів були порушені прав та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають судовому залізистушляхом проведення стягнення боргу в доларах США, крім визначеної суми пені, при цьому таке стягнення слід проводити в гривневому еквіваленті за курсом встановленим НБУ на день проведення стягнення. Разом з тим, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку У разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Слід зазначити, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право (Постанови ВСУ №6-170цс13, 6-41цс14).

З договору поруки, який був укладений між Банком та поручителями, з метою забезпечення кредитних зобов'язань, убачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за основним договором (п.3.1. договір поруки), не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки цей строк дії суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Перевіряючи обставини справи в частині застосування норм закону щодо припинення поруки, суд виходить з того, що сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, а так само і можливість кредитора в односторонньому порядку змінити строк повернення кредиту у повному обсязі (п.5.3. договору кредиту).

Як убачається з листів-вимог направлених Банком на адресу відповідачів від 08.06.2016р. Банк вимагав від ОСОБА_1 протягом 31 дня з дня одержання повідомлення погасити прострочену заборгованість. В іншому випадку не усунення порушення на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення цієї вимоги, дає право Банку на дострокове повернення всієї суми кредиту. Лист-вимога була отримана ОСОБА_1 11.06.2016р., проте у визначені в листі строки виконана не була (а.с.53). Тобто, у зв'язку з порушенням боржниками виконання зобов'язання за кредитним договором Банк використав право достроково вимагати у повному обсязі з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, що підтверджено зазначеними вище документами.

Відтак, строк виконання зобов'язанням за кредитним договором настав на 32 день з дня отримання ОСОБА_1 листа-вимоги, а саме 12.07.2016р. Отже, у Банка виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо сплати заборгованості за кредитними договорами, починаючи з 12.07.2016р.(32 день), протягом наступних шести місяців. З позовними вимогами Банк звернувся до суду 30.03.2017р., що підтверджується печаткою суду вхідної кореспонденції на позовній заяві. Тобто, Банк звернувся до суду з пропуском 6 місячного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України.

На підставі викладеного, з урахуванням положення матеріального закону, а також приймаючи до уваги ту обставину, що позивачем фактично було змінено дату виконання основних зобов'язань, суд вважає, що договори поруки слід вважати припиненими, а пред'явлені позовні вимоги до поручителів є безпідставні та не підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимоги пред'явлених до поручителя ОСОБА_3, суд не приймає до уваги її заперечення, які в даному випадку не мають правового значення для розгляду справи по суті. ОСОБА_1, в свою чергу, доводи викладені позивачем не спростувала, належні та допустимі докази з цього приводу суду не надала.

Відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» судові витрати пов'язанні з розглядом справи, які складаються з судового збору в розмірі 21189,37гривень.

Керуючись ст.ст.549ч.1,554ч.2,1054 ЦК України; ст.ст.10,11,57,64,88,209,212-215,217,218 ЦПК України , -

ВИРІШИВ

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1)на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () заборгованість за кредитним договором в розмірі43774,67 доларів США, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 6440,54 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 25653,63 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 25101,13 гривень, судовій збір в розмірі 21189,37гривень. Стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного Банку України на день проведення оплати по поверненню боргу.

В частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя -