Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 336/4446/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Артемова Л.Г.
Провадження № 22-ц/778/965/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP94551309 від 07.10.2006 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 5 743,40 грн.зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.10.2009р.

25.10.2009р. ОСОБА_4 помер.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № DNH4KP94551309 від 07.10.2006 року становить 14 431,56 грн.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, є ОСОБА_3 (відповідач).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість в розмірі 14 431,56 грн. та судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року провадження у справі закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд керувався п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та виходив із того, що спадкова справа після померлого ОСОБА_4 не заводилась, до нотаріальної контори спадкоємці не звертались, відомості про реєстрацію заповітів, спадкових договорів від імені померлого відсутні. Строк, передбачений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, сплинув 25.04.2010 року. Правонаступництво у цій справі не допускається у звязку із відсутністю спадкоємців, тому провадження у справі необхідно закрити.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

За положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснила у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3, вона є матірю ОСОБА_4, який помер 25.10.2009р.

Крім того, відповідач постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 25.10.2009р., на час відкриття спадщини (а.с. 18-19, 20-22, 43).

Даних про те, що протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, спадкоємець ОСОБА_3 заявила про відмову від спадщини, матеріали справи не містять.

Таким чином, відповідач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, та фактично прийняла спадщину після смерті свого сина.

Аналіз норм ст.ст. 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

Зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, та застосуванню підлягають норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Процесуальне правонаступництво являє собою заміну сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку із вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитор спадкодавця ОСОБА_4 предявив позов до спадкоємця ОСОБА_3, яка фактично прийняла спадщину після смерті сина, та вимоги до якої підлягають розгляду по суті в загальному порядку. Жодних підстав для залучення судом першої інстанції до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_3 не було, оскільки остання як суб'єкт спірного правовідношення із процесу не вибувала.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на наведене вище, закриття судом провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого у сторін спору. Судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк», оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі ст. 307 ч. 2 п. 4 ЦПК Україниз направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі (ч. 1 ст. 21 ЦПК України).

При подачі апеляційної скарги у цій справі ПАТ КБ «ПриватБанк» було сплачено судовий збір в сумі 1 600 грн. (а.с. 74).

Відповідно до абз. 3 п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК України.

Таким чином, питання про розподіл суми судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» на оскаржувану ухвалу, має бути здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року у цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: