Справа № 149/2423/17
Провадження №2/149/1156/17
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.10.2017 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

за участі секретаря Лисої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до Уланівської сільської ради Хмільницького району, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 06.05.2013 р. в с. Тараски Хмільницького району Вінницької області померла її мати ОСОБА_5, після смерті якої залишилася спадщина, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за № 7 в с. Тараски Хмільницького району Вінницької області по вулиці Польовій.

Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 позивач своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, на підставі чого було заведено спадкову справу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на нього за спадкодавцем. Інші спадкоємці на зазначене спадкове майно не претендують.

Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідачі позов визнали, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося.

За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 260546 доведено, що 06.05.2013 року померла ОСОБА_5 (а.с. 8).

Після її смерті залишилось спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за № 7 в с. Тараски Хмільницького району Вінницької області по вулиці Польовій, інвентаризаційною вартістю 180509 гривень.

За життя, а саме 16.04.2013 року ОСОБА_5 було складено заповіт відповідно до якого належний їй житловий будинок з відповідними господарськими будівлями в селі Тараски по вул. Польова, 7 Хмільницького району Вінницької області та присадибну земельну ділянку, вона заповіла ОСОБА_1. Згідно запису секретаря Уланівської сільської ради від 09 жовтня 2013 року, вказаний заповіт є не змінено та не відмінено.

Інші спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини після смерті матері не зверталися, інша дочка ОСОБА_5, яка на момент її смерті проживала та була зареєстрованою разом із нею, та яка має право на обовязкову частку у спадщині - ОСОБА_6, відмовилася від прийняття цієї обовязкової частки у спадщині, про що склала відповідну заяву. Інших спадкоємців, окрім позивача, які б претендували на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 немає.

Однак, як убачається з довідки нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 № 04/02-17 від 04.02.2015 р., ОСОБА_1 відмовлено у оформленні права в нотаріальному порядку на спадщину, а саме на житловий будинок, оскільки у неї відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначений будинок, як того вимагає ст. 182 ЦК України.

Позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, що доводиться долученими до матеріалів справи копіями фрагментів спадкової справи (а.с.39), однак у оформленні спадкового права їй було відмовлено через відсутність правовстановлювальних документів.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Таким чином належність житлового будинку № 7 в с. Тараски Хмільницького району Вінницької області по вулиці ПольовійМеть М.І. доводиться належними й допустимими доказами, а тому при житті спадкодавець володіла, користувалась та розпоряджалась вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, а отже він перебував у її власності. Однак вказане право власності за нею належним чином зареєстроване.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. А згідно за ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.

Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджують її право як спадкоємця за заповітом на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1235, 1268-1270 ЦК України, ст..ст. 3,8,11,212,213,215,223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 06.05.2013 року, право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за № 7 по вул. Польова в селі Тараски Хмільницького району Вінницької області, загальною площею 88,1 кв.м., житловою площею 50,3 кв. м., зазначений під літерою "А" з верандою"«а", тамбуром "а1", ганком, погребом "Б", літньою кухнею "В", убиральнею "Д", сараєм "Е", сараєм "Ж", огорожею № 1, криницею № 2, що належав ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Суддя Вергелес В.О.