Справа № 369/8353/17
Провадження № 2-о/369/194/17
УХВАЛА

Іменем України

02.10.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особи: Києво-Святошинське об'єднане управління ПФУ Київської області про встановлення факту що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року заявник ОСОБА_1 звернувся з цією заявою до суду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 подав документи в Києво-Святошинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області для призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» зі знижкою віку передбаченою ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Києво-Святошинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило в призначенні пенсії так як період проживання заявника в зоні склав 2 роки 12 днів.

Згідно положень ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Відповідно до довідки Кам'янської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області від 10 травня 2017 року № 2122 ОСОБА_1, дійсно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 23.09.1960 по 11.12.1989 рік, тобто 29 років, дана територія відповідно до постанови Кабінету Міністрів країни № 106 від 23.07.1991 року відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

31 березня 1994 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 501 від 25 серпня 1992 року заявнику вручено посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії серії НОМЕР_1 від 31.03.1994 року.

Також, зазначено, що пред'явник даного посвідчення має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали, внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС» визначено право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, яке мають в тому числі особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, якщо вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше З років.

А тому, заявник звернувся із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку до Києво-Святошинського об'єднаного управління ПФУ Київської області про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, як особі, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС та прожила в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років.

Рішенням Києво-Святошинського об'єднаного управління ПФУ Київської області № 2773 від 12.04.2017 року заявнику було відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку по причині не підтвердження заявником факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років.

А тому, заявник вимушений звернутись до суду із даною заявою, оскільки від підтвердження факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного забруднення залежить отримання ним права дострокового виходу на пенсію як особи яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС та прожила в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років.

Крім цього, факт постійного проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіоекологічного контролю в судовому засіданні можуть підтвердити свідки.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання права дострокового виходу на пенсію як особи яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС та прожила в зоні в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років.

Тому заявник просив встановити, що ОСОБА_1, постійно проживав в зоні посиленого радіоекологічного контролю за період з 23.09.1960 по 11.12.1989 рік.

В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав та просив її задоволити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти вимог заяви заперечувала та просила у її вимогах відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що заява підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, будучи особою яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (посвідчення категорії 3, Серія НОМЕР_2), звернувся до Києво-Святошинського об'єднаного управління ПФУ Київської області з відповідними документами для призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» зі знижкою віку передбаченою ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 21.04.2017 р. № 581/07 Києво-Святошинське об'єднане управління ПФУ Київської області відмовило заявнику у призначенні пенсії із скороченим виходом на пенсію, у зв'язку з тим, що документально підтверджений період проживання на територіях гарантованого добровільного відселення становить 2 роки 12 днів, що є меншим ніж визначений статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також заінтересована особа зазначала що, відповідно до довідки № 10/188 від 05.09.2014 р. з 26.04.1986 р. по 11.12.1989 р. - 3 роки 7 місяців 16 днів проживав на території гарантованого добровільного відселення.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи проти вимог заяви заперечувала та подала до суду письмові заперечення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (змінами та доповненнями) не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов'язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтями 15 , 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 256 ЦПК України установлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В судовому засіданні, судом було встановлено, що встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю за період з 23.09.1960 по 11.12.1989 рік, необхідно заявнику для призначення пенсії на пільгових умовах.

Ці обставини свідчать про наявність спору про право на пільгову пенсію, який повинен вирішуватися у порядку позовного провадження.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення даної позовної заяви без розгляду, у зв'язку з існуванням між сторонами спору про право.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208, 209, 210, 235, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особи: Києво-Святошинське об'єднане управління ПФУ Київської області про встановлення факту що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_1 право на зверенння до суду для вирішення відповідного спору, в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Дубас Т.В.