Справа № 727/4456/17
Провадження № 2/727/1209/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю сторін: представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_6 комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Заявлені вимоги мотивує тим, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго», в лютому 2015 року звернулося до суду з заявою, про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 26.05.2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці видав судовий наказ, а 17.06.2015 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці судовий наказ скасовано на підставі ст.118 п.3 ЦПК України. Вказує, що позивач надає послуги централізованого опалення в квартиру за адресою: м. Чернівці вулиця Комарова, 29 «А»/23, опалювальною площею 48,80 кв.м. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, що передбачене вимогами СНиП - 2.08.01-89 «Жилые здания» та іншими будівельними вимогами. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Посилається нате, що між позивачем та відповідачами було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та відповідачам відкрито особовий рахунок №11503 для проведення розрахунків; послуги в центральному опаленні надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках, при цьому вказуючи на те, що при розрахунках обсягів і вартості спожитої теплової енергії враховувалися середньодобове теплове навантаження, кількість годин роботи тепловикористовуючих установок у розрахунковому періоді та коефіцієнт, величина якого визначається в залежності від температури зовнішнього повітря і фактичної кількості відпущеного тепла, з врахуванням обґрунтованих скарг-претензій; позаяк вартість послуг централізованого опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1 кв.м. на тариф та розрахунки проводились згідно тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради «Про встановлення скоригованих двоставкових тарифів...» від 22.02.11 року №122/4, постановою Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року та 3146 від 17.10.2014 року.

Величина тарифу та його зміни доводились до споживача регулярно і своєчасно. Зазначають,що оплата за надані послуги повинна здійснюватись споживачем не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим відповідно до п. 18 Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення…»; проте, відповідачі обовязки щодо оплати не виконують, внаслідок чого утворилася заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення з 01.10.2012 року по 31.01.2017 року в сумі 3225,69 грн.

Посилаються на те, що відповідачі не надали документів про те, що в установленому порядку вони відмовилась від централізованого опалення. Відповідачі користуються послугами централізованого опалення на підставі укладеного договору та не в повній мірі виконують обовязки по оплаті житлово-комунальних послуг. На попередження позивача про добровільну сплату заборгованості за теплову енергію відповідачі не відреагували. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.10.2012 року по 31.01.2017 року в сумі 3225,69 грн. стягнення судових витрат задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від них через канцелярію суду поступили письмові заяви з клопотанням справу розглянути в їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, позовні вимоги заперечував, посилаючись на те, заборгованості перед позивачем за період до 09.04.2015 року у них не має, коли він укладав договір про надання послуг з централізованого опалення належної квартири АДРЕСА_1 «А» заборгованості не було, якби була заборгованість то позивачем повідомив би про її наявність. Крім того за період з лютого - березень 2017 року вони переплатили позивачу за надання послуг з централізованого опалення суму коштів в розмірі 779,39 грн., але чомусь позивач знаючи про переплату не врахував її при подачі до суду позовної заяви. Просив, застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом, належними доказами по справі встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 проживають на зареєстровані за адресою: адресою: м. Чернівці вулиця Комарова, 29 «А»/23 у відповідності до довідки виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію від 23.01.2015 року (а.с.9).

Позивач надає послуги централізованого опалення в квартиру за адресою: м. Чернівці вулиця Комарова, 29 «А»/23, опалювальною площею 48,80 кв.м., що розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, що передбачене вимогами СНиП - 2.08.01-89 «Жилые здания» та іншими будівельними вимогами (до вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення) на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення від 09.04.2015 року, обліковий код споживача №11503 (а.с.11-12).

Відповідно до п.2.1.3 вартість оплати за одиницю фактично спожитої теплової енергії для споживачів із засобами обліку в розрахунку на 1 Гкал щомісячно протягом опалювального періоду складає 328,47 грн. з ПДВ.

Згідно розрахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період часу з 01.10.2012 року по 31.01.2017 року становить в сумі 3225,69 грн., інфляційні в сумі 1043,69 грн. та 3 % річних в сумі 109,47 грн. (а.с.13-14).

Згідно квитанцій та повідомлень про призначення субсидії на ЖКП до особової справи №7158 вбачається, що оплата за надані послуги з централізованого опалення проводилась (а.с.31-36).

У відповідності до повідомлень позивача на адресу відповідачів №899 від 25.02.2016 року заборгованість відповідачів складає 7554,40 грн., №1346 від 28.10.2016 року заборгованість складає 7513,87 грн. (а.с.46, 48), а у відповідності до розрахунку станом на 31.01.2017 року сума заборгованості складає 32335, 69 грн. (а.с.13-14).

26.05.2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці видав судовий наказ, який 17.06.2015 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці було скасовано на підставі ст.118 п.3 ЦПК України (а.с.7-8).

Згідно ст. 13, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлові - комунальні послуги» до комунальних послуг відносяться: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Споживач зобовязаний оплачувати житлові - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію.

Відповідно до ст. 20 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить.

Таким чином, враховуючи, що за умовами п.3.1 договору про надання послуг з централізованого опалення, оплата спожитих послуг проводиться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим , розрахунком періодом є календарний місяць то початок перебігу позовної давності для стягнення заборгованості вказаної позивачем в розрахунку (а.с.13-14) необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) несплати спожитих послуг відповідачем, а саме листопада 2012 року.

Про те, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не виконують зобовязання належним чином позивачу було відомо з листопада 2012 року, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.13-14), оскільки відповідачами не оплачувались спожиті послуги, тобто з листопада 2012 року у позивача виникло право звернутись до суду з позовом до відповідача з метою захисту порушеного права.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання.

Згідно ст.267 ч.ч.3, 4 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст.267 ч.4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 19.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З врахуванням передбаченого законом трирічного строку позовної давності, позовна давність за даною вимогою сплила в листопаді 2015 року; позивач звернувся до суду з позовом 12.05.2017 року.

Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування строку позовної давності, тому відповідно до вимог ст.267 ч.4 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, суд враховує і правові позиції Верховного Суду України щодо обрахування строків позовної давності до вимог кредитора, викладених в постановах № 6-990цс/15, справа 6/2251цс16 та вважає, що позивач не використав у 2015 році своє право на звернення в суд з заявленими вимогами, доводи представника позивача відносно того, що після скасування судового наказу в МКП Чернівцітеплокомуненерго не було грошей на сплату судового збору, а тому відсутнє було і звернення з позовом до суду, є безпідставними, а тому строк позовної давності за вимогами позивача про повернення суму заборгованості в розмірі 3225,69 грн. почався з 01.10.2012 р.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як сторона по справі, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, доводів заперечення з посиланням на докази, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 322, 256, 257, 260, 261, 267 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення з останніх заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, а саме солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за період з 01.10.2012 року по 31.01.2017 року заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення в сумі 3225,69 грн. та 1043,69 грн. витрат від інфляційних процесів та 109,47 грн. трьох відсотків річних і 1600,00 грн. судового збору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-ти денний строк з дня його проголошення .

Суддя Слободян Г.М.