10.10.2017 Єдиний унікальний номер 205/934/17
Справа № 2/205/3046/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Романової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, ?

в с т а н о в и в :

Позивачка 17 лютого 2017 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 2-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 17 липня 2010 року, який на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2013 року розірвано. Від шлюбу сторону мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку із чим, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу.

Заочним рішенням суду від 12 червня 2017 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі (а.с.18-19).

Не погодившись із заочним розглядом справи, відповідач 09 серпня 2017 року подав до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с.27-29).

Ухвалою суду від 22 серпня 2017 заочне рішення суду скасована, а справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.39).

Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 16, 52).

У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не заявляв.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружив, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 17 липня 2010 року, який на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2013 року розірвано (а.с.3-4).

Від шлюбу сторону мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.7,9).

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до п.15, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження", він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Суд, не бере до уваги надані відповідачем копії платіжних доручень та чеків у підтвердження ним виконання обовязку із утримання дитини, у звязку із тим, що квитанції від 14.10.2014 року, 30.07.2014 року, 18.04.2016 року, 01.03.2016 року, 29.05.2017 року, 21.08.2014 року, 31.07.2017 року, 14.09.2017 року, 21.02.2017 року взагалі не містять відомостей про отримувача та призначення перерахованих коштів (а.с.43,45), а квитанції від 10.09.2013 року, 02.04.2014 року, 29.07.2014 року не містять відомостей про призначення платежу (а.с.44-45).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. із подальшою індексацією відповідно до закону, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в судовому порядку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати.

На підставі ст..367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми місячного платежу.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за позовну заяву майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5-ти розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином суд вважає, в силу ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4,5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 10, 57-60, 88, 197, 212, 213-215, 218, 367 ЦПК України, суд, ?

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: м. Дніпро, пр.. ГагарінаАДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.), щомісяця, із подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи із 17 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: м. Дніпро, пр.. ГагарінаАДРЕСА_1, на користь держави судові витрати у сумі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Шавула