Справа № 2-з-201/17
У Х В А Л А

08 червня 2017 року суддя Солом"янського районного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Продан М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» про захист прав споживача та визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» про захист прав споживача та визнання договору недійсним, в якому просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 2488 від 19.01.2017 року, укладений між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ», а також застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» (, зареєстроване місце знаходження: м. Київ, вул. Лінійна, 17, оф. 107) на користь позивача (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) кошти у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

До суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, зокрема, представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

грошові кошти у розмірі 100 000 гривень на поточні рахунки відповідача в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 380805, зокрема на р/р НОМЕР_2 та р/р НОМЕР_3.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про право власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, звертаючись до суду із вимогою про накладення арешту на поточні рахунки відповідача, заявником не надано підтверджуючих документів, які б слугували належними та допустимими доказами належності цих поточних рахунків відповідачу на час звернення з заявою про забезпечення позову до суду.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» про захист прав споживача та визнання договору недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн