Справа №694/1237/17
провадження 2-о/694/86/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23.10.2017 року м.Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и л а:

До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява заявник: ОСОБА_1 до позивачки: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що вказану позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.119,120 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У зв"язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, в порушення вищевказаних вимог, в позовній заяві відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та відсутні посилання на докази, що підтверджують кожну обставину.

Заявник, посилаючись на ст.ст.130, 135 СК України, просить встановити факт батьківства щодо неповнолітньої ОСОБА_3

Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно до ч.1 ст.128 СК України (визнання батьківства за рішенням суду), за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.130 СК України (Встановлення факту батьківства за рішенням суду), у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Отже, приписи ст.130 СК України передбачають встановлення факту батьківства за рішенням суду, а приписи ст.128 СК України передбачають визнання батьківства за рішенням суду.

Однак, заявник посилається на норми ст.130 СК України (Встановлення факту батьківства), а не на норми ст.128 СК України (Визнання батьківства за рішенням суду).

Таким чином, позивачем заявлені вимоги про встановлення факту батьківства, однак обґрунтовуються ці вимоги обставинами, що пов»язані з іншими правовідносинами.

Справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст.128 СК справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.4 ст.128 СК України, позовна заява про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень здійснена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за заявою матері дитини, яка не перебуває у шлюбі, та відсутня спільна заява батьків дитини, заява батька дитини або рішення суду про встановлення батьківства).

У статті 128 СК України вказано, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Позивач в своїй заяві посилається на те, що відомості про батька дитини в свідоцтво про народження було здійснено зі слів матері. Однак, відсутні відомості, на підставі яких норм СК України внесені відомості про батька до актового запису про народження ОСОБА_3

Також, позивачем не зазначено докази, які підтверджують кожну обставину, наявність підстав звільнення від доказування. Зокрема позивач, ставлячи питання про встановлення факту батьківства, не зазначив, якими доказами підтверджується його батьківство щодо неповнолітньої дочки та не додав таких доказів до матеріалів позовної заяви. Так само, позивачем не зазначено у позовній заяві, чи звертався він за видачею такого Актового запису до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, позивачу необхідно обґрунтувати з наведенням доказів необхідність звернення до суду з заявою в позовному провадженні, неможливість оформлення батьківства через державний орган реєстрації актів цивільного стану, надати докази про те, що актовий запис про батька дитини було зроблено за заявою матері, а також вказати особу, яку необхідно зобов»язати внести зміни до актового запису про народження дитини. Також не зазначено докази щодо виникнення спору з відповідачем з приводу невизнання батьківства.

Також, позивачу необхідно визначитись з учасниками по справі. Відповідно до ч.1 ст. 26 ЦПК України, у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі є сторонами, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Всупереч зазначеним вимогам у позовній заяві зазначені "позивач та заявник" та не зазначено як третю особу відділ реєстрації актів цивільного стану, участь якого в справах даної категорії є обов'язковою.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Ст. 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України,суддя,-

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз»яснити позивачу, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.119 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя