Справа № 343/155/17
Провадження № 22-ц/779/750/2017
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Пнівчук О.В.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом виконавчого комітету Долинської міської ради до ОСОБА_2 про зобов'язання демонтувати самовільно встановлені рекламні конструкції, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 20 березня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року виконавчий комітет Долинської міської ради звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що в ході проведеної інвентаризації конструкцій зовнішньої реклами в м.Долина відповідною комісією 18.11.2015 року було складено акт, яким визначено перелік рекламних конструкцій, дозволи на встановлення яких орган місцевого самоврядування не надавав, в тому числі і дві рекламні конструкції, які встановлені за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено, що земельна ділянка, на якій розміщені вказані рекламні конструкції, належить відповідачу по справі - ОСОБА_2 на праві приватної власності з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Відповідач в добровільному порядку самовільно встановлені конструкції демонтувати відмовився, демонтувати силами комунальних служб не являється можливим.

Посилаючись на Закони України «Про рекламу», «Про місцеве самоврядування в України» та Типові правила розміщення зовнішньої реклами від 29.12.2003 року №2067, позивач просив зобов'язати ОСОБА_2 здійснити демонтаж незаконно встановлених конструкцій зовнішньої реклами, розміщені по АДРЕСА_1.

Рішенням Долинського районного суду від 20 березня 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати дві самовільно встановлені спеціальні конструкції зовнішньої реклами, що розміщені на належній йому земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Стягнуно з ОСОБА_2 на користь виконкому Долинської міської ради Івано-Франківської області 1600,00 (одна тисяча шістсот) гривень відшкодування сплаченого судового збору.

ОСОБА_2 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апелянт зазначив, що позивач опублікував у тижневику «Добра справа» від 18.03.2016 року інформацію визначення власника рекламних конструкцій без відома власника земельної ділянки ОСОБА_2, не звернувшись попередньо до нього з приводу спірного питання.

Напередодні Долинською міською радою було створено інвентаризаційну комісію, проте не опубліковано інформації про неї та результи її роботи, що є порушенням положень ст.57 Конституції України, які гарантують кожному право знати свої права і обов'язки.

Апелянт також вказав, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не взяв до уваги, що власником рекламних конструкцій є не відповідач ОСОБА_2, а приватний підприємець - ОСОБА_3, про що було заявлено у ході судового засідання.

Крім того, підприємцем було підготовлено проект погоджувальної документації, з яким вона неодноразово зверталась у Долинську міську раду за погодженням.

Перше звернення мало місце у липні 2016 року до відділу містобудування та архітектури, на що міською радою надано відповідь про необхідність погодження в інших інстанціях, що не відповідає приписам пункту 10 Типових правил розміщення реклами від 29.12.2003 року № 2067. Вдруге ОСОБА_3 звернулась у міську раду 21.02.2017 року з відповідною заявою. Відтак власник конструкцій був відомий Долинській міській раді. При цьому припису про демонтаж спірних конструкцій ні власнику земельнї ділянки, ні власнику рекламних конструкцій не надходило.

З наведених підстав апелянт просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримав, просив її задоволити.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що дві рекламні конструкції, які є за адресою: АДРЕСА_1, встановлені без відповідного дозволу органу місцевого самоврядування. Також встановлено, що земельна ділянка, на якій розміщені вказані конструкції, належить відповідачу по справі - ОСОБА_2 на праві приватної власності з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідач в добровільному порядку самовільно встановлені конструкції демонтувати відмовився, що підтвердив в засіданні апеляційного суду представник відповідача. При цьому останній пояснив, що така відмова пов»язана з тим, що про вжиті заходи відповідача неналежно повідомив виконком, а самі конструкції належать іншій особі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на земельній ділянці, що перебуває у приватній власності відповідача знаходяться рекламні конструкції, встановлені всупереч спеціальному законодавству та Положенню органу місцевого самоврядування, тому підлягають демонтуванню за рахунок відповідача.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до п.13 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить зокрема надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.

Положеннями ст.16 Закону України «Про рекламу» встановлено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України «Про рекламу», визначено поняття зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Питання розмішення зовнішньої реклами детальніше врегульовано Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, які затверджені постановою КМ України від 29.12.2003, № 2067 (далі - Типові правила №2067).

Відповідно до п.2 Типових правил № 2067 зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил (п.3).

Пунктами 24,45,46,47 Типові правила №2067, виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу.

Контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно акту інвентаризаційної комісії Долинської міської ради Івано-Франківської області від 18.11.2015 року (а.с. 15-16), проведено інвентаризацію конструкцій зовнішньої реклами на території м.Долина та виявлено рекламні конструкції, зокрема, по АДРЕСА_1, дозвіл на які відсутній, а власник не встановлений.

У відповідності до п.п. 8.1.1. п. 8.1 Порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Долина, затвердженого рішенням Долинської міської ради Івано-Франківської області від 11.12.2014 року № 1813-55/2014 зі змінами, внесеними рішенням Долинської міської ради Івано-Франківської області від 03.06.2015 року № 2080-62/2015 (а.с. 5-13,42), демонтажу підлягають самовільно встановлені конструкції: а) власника яких встановити неможливо; б) власник яких виявлений, але припису на демонтаж не виконав.

Пунктом 8.2 даного Порядку (а.с. 11) встановлено, що у випадках, зазначених у пунктах, зокрема, 8.1.1.б демонтаж спеціальних конструкцій повинен бути проведений власниками (законними користувачами) зовнішньої реклами самостійно за власний рахунок. Робочий орган протягом 5 робочих днів видає наказ, яким визначається перелік спеціальних конструкцій, що підлягають демонтажу, із зазначенням місця їх розташування і терміну проведення демонтажу Уповноваженим органом.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення перевірки в порядку здійснення контролю за дотриманням Правил благоустрою території, забезпечення чистоти і порядку в м.Долина встановлено, що на належній ОСОБА_2 земельній ділянці по АДРЕСА_1 встановлено бігборди без наявних на те дозвільних документів та зобов'язано останнього до 20.05.2016 року провести демонтаж даних рекламних конструкцій.

Як вбачається з витягу Інформації Державного Земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка площею 0,1205га. За адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 з цільовим призначеннм: для ведення особистого селянського господарства.

Згідно ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані:

а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням;

б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля;

в) своєчасно сплачувати земельний податок;

г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів;

ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі;

д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом;

е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон;

є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем;

ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

Законом можуть бути встановлені інші обов'язки власників земельних ділянок.

Також згідно ст.319 ЦКУ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов'язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

На підтвердження доводів апеляційної скарги в ході розгляду справи апеляційним судом, доказів про належність спірних рекламних конструкцій підприємцю ОСОБА_3 сторона апелянта не представила.

Як пояснив колегії суддів представник апелянта, рекламна конструкція дійсно встановлена на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 з його відома та усної домовленості із ОСОБА_3 Однак через бездіяльність міської ради та виконкому, питання отримання дозвільної документації ОСОБА_3 на даний час не вирішено по суті.

Отже, спірні рекламні конструкції встановлено без відповідного дозволу.

Відповідач в силу ч.1 ст. 317 та ч. 1 ст.319 ЦК України скористався своїм правом щодо розпорядження земельною ділянкою, надавши її на власний розсуд для встановлення рекламної конструкції.

Однак, будучи власником земельної ділянки, несучи відповідальність за використання та розпорядження такою та розміщуючи на ній рекламну конструкцію, що потребує відповідного дозволу, повинен нести відповідальність як власник земельної ділянки за наслідки порушення спеціального законодавства, що регулює питання розміщення реклами.

Враховуючи положення ч.2 та 4 ст.319 ЦК про те, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та власність зобов"язує, а відповідно до ч. 7 цієї статті діяльність власника може бути обмежена, зокрема шляхом зобов"язання демонтувати рекламну конструкцію, тому суд ухвалив правильне рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яке постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Пнівчук О.В.