АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар Костюк Л.С.

за участю: ОСОБА_1 та її представників: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5, представника

Берегометської сільської ради Кіцманського району - Храпка Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_4 про визнання недійсними свідоцтва про право власності на житловий будинок та договору дарування житлового будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_4 про визнання недійсними свідоцтва про право власності на житловий будинок та договору дарування житлового будинку.

Вказувала на те, що її бабуся - ОСОБА_7 та її батьки: ОСОБА_8, ОСОБА_9 з 1947 року проживали в АДРЕСА_1.

Цей будинок належав колгоспному двору, головою якого була бабуся.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року бабуся померла, внаслідок чого відкрилася спадщина на вказаний будинок, яку прийняла її мати - ОСОБА_8 як спадкоємець першої черги за законом.

-----------------------------------------------------------------------------------------------------

справа №718/4/17-ц головуючий у І-й інстанції Мізюк В.М.

провадження 22-ц/794/1037/17 суддя-доповідач: Міцней В.Ф

категорія: 2/5

23 лютого 2016 року померла ОСОБА_8, після смерті якої вона дізналась, що на підставі рішення виконкому Берегометської сільської ради Кіцманського району від 12 квітня 1995 року її батькові - ОСОБА_9 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

4 серпня 1995 року ОСОБА_9 подарував цей будинок ОСОБА_11

На запит її представника архівний відділ Кіцманської районної державної адміністрації повідомив йому 28 вересня 2016 року, що в книзі протоколів засідань виконкому Берегометської сільської ради за 1995 рік рішення про визнання за ОСОБА_9 права власності на вказаний будинок не значиться.

Посилаючись на ці обставини, просила суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 Чернівецькій області, видане 24 травня 1995 року ОСОБА_9; визнати недійсним договір дарування цього будинку, укладений 4 серпня 1995 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_11

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якої діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, належав колгоспному двору, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.с.26-29, 53).

Відповідно до записів у погосподарській книзі Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області за 1991-1995 роки, оригінал якої був оглянутий судовою колегією в судовому засіданні, у вказаному господарстві проживали ОСОБА_9 - голова двору та його дружина - ОСОБА_8 В особистій власності господарства знаходився жилий будинок.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) з 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію.

Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За змістом ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року, чинної на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно з ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року, чинною на час виникнення спірних правовідносин, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

ПленумВерховного Суду України у п.6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 ,,Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз'яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

З огляду на викладене житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 Чернівецькій області, належав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на праві сумісної власності як членам колгоспного двору.

Безпідставним є посилання позивачки на те, що після смерті колишнього голови двору ОСОБА_7 у серпні 1972 року її донька - ОСОБА_8 успадкувала все належне спадкодавцю майно, у тому числі вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Згідно з ч.1 ст.563 ст.120 ЦК УРСР 1963 року в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається.

24 травня 1995 року на підставі рішення виконкому Берегометської сільської ради Кіцманського району від 12 квітня 1995 року ОСОБА_9 було видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок (а.с.34).

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право власності на спірний будинок, видане ОСОБА_9 на підставі рішення виконкому Берегометської сільської ради Кіцманського району від 12 квітня 1995 року, не суперечать запису у погосподарській книзі Берегометської сільської ради за 1991-1995 роки щодо власника спірного будинку.

Посилання апелянта на відсутність у книзі протоколів засідань виконкому Берегометської сільської ради за 1995 рік відомостей про прийняття виконкомом рішення про визнання за ОСОБА_9 права власності на вказаний будинок не є підставою для визнання вказаного свідоцтва недійсним.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавець у ч.2 ст.16 ЦК України визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Отже, з урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Проте позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що оспорюваним свідоцтвом порушено її права на спірний будинок.

Позивачкою ОСОБА_1 також оспорюється договір дарування житлового будинку з господарським будівлями і спорудами від 4 серпня 1995 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_11, з тих підстав, що дарувальник ОСОБА_9 не був власником цього будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору дарування від 4 серпня 1995 року ОСОБА_9 передав вказаний будинок з господарськими будівлями і спорудами у власність ОСОБА_11 (а.с.65).

Для укладення цього договору дружиною ОСОБА_9 - ОСОБА_8 була подана нотаріально засвідчена письмова згода (а.с.68).

За змістом ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування власник майна передає це майно безоплатно у власність іншій особі.

Оскільки судом не встановлено підстав для визнання свідоцтва про право власності на спірний будинок, видане ОСОБА_9, недійсним, то не підлягає задоволенню і вимога позивачки про визнання вказаного договору недійсним із заявлених нею підстав.

Враховуючи наведене, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасуванню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: