Справа № 358/702/17 Головуючий у І інстанції Тітов М. Б.
Провадження № 22-ц/780/4671/17 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 46 19.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 09 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-плюс», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ державної реєстрації Богуславської районної державної адміністрації, про визнання недійсним договору оренди землі, -

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсним договір оренди землі від 29 грудня 2012 року, укладений між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем СТОВ «Добробут-плюс», відповідно до якого в оренду передана земельна ділянка, яка розташована на території Побережківської сільської ради, загальною площею 6,4860 га та належала орендодавцю на праві власності на підставі державного акту про право власності на землю.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що спірний договір оренди землі було укладено між його матір'ю ОСОБА_4 та відповідачем 29 грудня 2012 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року його мати померла і він як спадкоємець за заповітом отримав у спадщину вищезазначену земельну ділянку.

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він виявив вказаний договір оренди землі та звернувся до відповідача з листом про самовільне оброблення успадкованої земельної ділянки.

Відповідач листом від 22 березня 2017 року за № 23 повідомив позивачу, що зазначена земельна ділянка перебуває в користуванні СТОВ «Добробут-плюс» на підставі договору оренди землі від 29.12.2012 року, строком дії на 10 років, а також зазначив, що не має наміру розривати зазначений договір оренди землі та користується землею на законних підставах і запропонував укласти додаткову угоду.

Позивач вважає, що наведені доводи відповідача щодо законного користування вищевказаною земельною ділянкою відповідно до договору оренди землі строком дії на 10 років є безпідставними, оскільки між сторонами договору оренди землі не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, визначених частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду Землі», а тому спірний договір землі фактично є не укладеним.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 09 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також на порушення норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи апеляційним судом, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які було досліджено в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їхню належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори 06 вересня 2016 року, являється власником земельної ділянки площею 6,4860 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області, яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Спірний договір оренди землі від 29 грудня 2012 року був укладений між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем СТОВ «Добробут-плюс», відповідно до якого в оренду передана земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Побережківської сільської ради, загальною площею 6,4860 га та належала орендодавцю на праві власності на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Богуславською районною державною адміністрацією Київської області 28 грудня 2012 року. Державна реєстрація іншого речового права, а саме права оренди вищевказаної земельної ділянки проведена 06.08.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції Київської області.

Згідно положень ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року №220, із послідуючими змінами внесеними Постановами Кабінету Міністрів України № 1724 від 13.12.2006, № 780 від 03.09.2008, затверджено Типовий договір оренди землі.

Слід зазначити, що в Типовий договір оренди землі не були внесенні зміни з визначення істотної умови договору оренди землі, а саме умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, яка була внесена до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» Законом №509-УІ від 16.09.2008 року.

Станом на 29 грудня 2012 року на час укладення спірного договору оренди землі редакція статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначала істотні умови договору оренди землі. До істотних умов договору оренди землі на час його укладення та реєстрації були віднесені: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» було визначено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Невід'ємною частиною договору оренди землі мають бути: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визнання меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Судом першої інстанції було належним чином досліджено матеріали реєстраційної справи щодо укладення спірного договору та встановлено, що при укладенні даного договору оренди землі від 29 грудня 2012 року між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем СТОВ «Добробут-плюс» були дотримані вимоги закону України «Про оренду землі» та враховано положення Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Мельник Я.С.

Сушко Л.П.