Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1706/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

04.10.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.

із секретарем Савченко Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Петрокорбівська сільська рада, Новгородківська районна державна адміністрація, про визнання права на земельну частку (пай) та виділ земельної ділянки,-

УСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Петрокорбівська сільська рада, Новгородківська районна державна адміністрація, в якому просив визнати право на земельну частку (пай) розміром 5,57 гектарів (ріллі), що належала на праві колективної власності асоціації кооперативів «Старт» Новгородківського району Кіровоградської області, яка розташована на території Петрокорбівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, та виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку із земель запасу Петрокорбівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування позову зазначав, що згідно записів в трудовій книжці колгоспника 22 червня 1990 року він був прийнятий в члени колгоспу імені Мічуріна Новгородківського району Кіровоградської області та розрахований з членів асоціації кооперативі «Старт» згідно поданої заяви 26 жовтня 1995 року. В 1993 році колгосп імені Мічуріна перейменована на асоціацію кооперативів «Старт» Новгородківського району Кіровоградської області. Розпаювання земель колективної власності АК «Старт» на підставі Державного акту на право колективної власності асоціації кооперативі «Старт», який був зареєстрований 26.09.1995 року, проводилося у 1995 році, з 22 червня 1990 року по 26 жовтня 1995 року він був членом господарства і мав право на отримання земельного паю в складі земель асоціації кооперативів «Старт», проте помилково не був включений до списків осіб, які мають право на земельний пай, тому його порушені права підлягають захисту.

Про своє порушене право на земельну частку (пай) він дізнався 31 січня 2017 року, коли отримав відповідь з відділу Держгеокадастру у Новгородківському районі Кіровоградської області з додатком копією Державного акту на право колективної власності на землю, де вказана дата реєстрації вказаного акту 26 вересня 1995 року (за місяць до його виходу з членів АК «Старт»). Протягом всіх років він не був обізнаний про дату реєстрації Державного акті на право колективної власності на землю, вважав що розпаювання розпочалося після його вибуття з членів колгоспу. З того часу він проживав в м. Долинська та працював в СДПЧ № 20 м.Долинська. Тому вважає, що ним не пропущено строк у межах якого він зміг звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позову. Зазначається, що суд неповно зясував фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Суд безпідставно відмовив у задоволенні позову з підстав, зазначених в заяві третьої особи - Петрокорбівської сільської ради, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, про застосування строків позовної давності, не звернувши уваги, що в позовній заяві зазначено, що він дізнався про порушення його прав лише в 2017 році і не простив передбачений законом строк звернення до суду за захистом свого права.

Відповідач та треті особи в судове засідання не зявились, направили суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників (а.с.67-73).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що право позивача на захист порушеного права виникло у 1995 році, про що він знав або міг довідатися, проте з позовом до суду він звернувся лише у травні 2017 року, не навівши поважних причин для поновлення строку позовної давності, достовірно знаючи і не маючи перешкод вчасно довідатися про своє порушене право.

Такі висновки судів є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону.

У відповідності до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняте за їх заявою про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 22 червня 1990 року був прийнятий в члени колгоспу імені Мічуріна Новгородківського району Кіровоградської області, та розрахований з членів асоціації кооперативі «Старт» згідно поданої заяви 26 жовтня 1995 року, що підтверджується копією трудової книжки УКР № 2583034 (а.с.9).

Згідно копії архівної довідки від 20.02.2017 року № 7, виданої Новгородківською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, у протоколі загальних зборів уповноважених членів колгоспу імені Мічуріна Новгородківського району Кіровоградської області рішенням зборів №2 від 02.12.1995 року вирішено звільнити з членів колгоспу ОСОБА_2 (а.с.10).

В 1993 році колгосп імені Мічуріна перейменовано на асоціацію кооперативів «Старт» Новгородківського району Кіровоградської області. Відповідно до п. 2.7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» розпаювання земель колективної власності АК «Старт» проводилося у 1995 році на підставі Державного акту на право колективної власності асоціації кооперативів «Старт» серія КР №0007, зареєстрованого 26.09.1995 року за № 7 (а.с.11-13).

Згідно інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.03.2017 року відповідно до архівних даних ОСОБА_2 відсутній у списках громадян на розпаювання земель колективної власності АК «Старт» (а.с.17).

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів колективних сільськогосподарських підприємств виникає з моменту передачі членам КСП державного акту на право колективної власності на землю.

На момент розпаювання земельних ділянок позивач проживав на території Петрокорбівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області і змінив місце проживання в 1997 році, що підтверджується копією паспорта (а.с. 8), тому міг дізнатись про порушення свого права.

Позовна давність існує для стабілізації цивільного обігу, усунення невизначеності у відносинах його учасників. Отже, з моменту отримання АК «Старт» державного акту на право колективної власності на землю, тобто з 26 вересня 1995 року, та видачі сертифікатів починається перебіг строку позовної давності.

У позивача була обєктивна можливість дізнатися про своє порушене право, оскільки ст. 76 ЦК УРСР (ст. 261 ЦК України) містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, відтак обовязок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушене право, покладається на позивача. Таких доказів позивач не надав, а його посилання на відповіді, надані органами Держгеокадастру у Кіровоградській області на адвокатські запити, датовані 2017 роком, не спростовують презумпції обізнаності самого ОСОБА_2 про своє суб'єктивне право.

Відповідно до п. 6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст. 50 Закону України «Про власність» і ст.71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Оскільки право на позов у позивача виникло ще в 1995 році, то трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

У звязку з викладеним, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати, що судом було порушено норми процесуального і матеріального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: