АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-9812 Головуючий у1-й інстанції - Писанець В.А.
Унікальний № 757/188/16-ц Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

РатніковоїВ.М.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах народного депутата України ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до народного депутата України ОСОБА_6 про захист честі, гідності та ділової репутації,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 пред'явив позов в Печерський районний суд м. Києва до народного депутата України ОСОБА_6, в якому, з урахуванням уточнень, просив: визнати недостовірною інформацію відносно ОСОБА_4, що поширена народним депутатом України ОСОБА_6, про те, що ОСОБА_4 вчиняє злочин, входить в злочинне угрупування, яке займається здирництвом, а саме: "В Котовську створена ручна громадська організація під назвою "Громадська рада північного регіону", якою керують колишній начальник Котовської податкової міліції ОСОБА_4, звільнений із органів за корупцію, та неодноразово судимий за злочини, пов'язані з наркотиками, такий собі ОСОБА_7. І вони пишуть на прокурора Галактіонова листи, які потім… на підставі яких ОСОБА_8 починає перевірки підприємців, а потім підприємці несуть відомі речі в прокуратуру Котовського району."; зобов'язати народного депутата України ОСОБА_6 припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації, відносно ОСОБА_4 та не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом публічного виступу з трибуни Верховної Ради України, на черговому пленарному засіданні Верховної Ради України, в газеті "Урядовий кур'єр", із зазначенням у ньому такого тексту: "поширена мною інформація 25 грудня 2015 року на сорок шостому пленарному засіданні Верховної Ради України, з трибуни Верховної Ради України відносно ОСОБА_4 була недостовірною і не відповідає дійсності. Прошу вибачення перед ОСОБА_4 за свої неправдиві висловлювання.".

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд визнав недостовірною інформацію відносно ОСОБА_4, що поширена народним депутатом України ОСОБА_6 25 грудня 2015 року з трибуни Верховної Ради України під час виступу на сорок шостому пленарному засіданні Верховної Ради України про те, що "колишній начальник Котовської податкової міліції ОСОБА_4, звільнений із органів за корупцію".

Суд зобов'язав народного депутата України ОСОБА_6 не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати інформацію про те, що "колишній начальник Котовської податкової міліції ОСОБА_4, звільнений із органів за корупцію" шляхом публічного виступу з трибуни Верховної Ради України, на черговому пленарному засіданні Верховної Ради України, із зазначенням у ньому такого тексту: "поширена мною інформація 25 грудня 2015 року на сорок шостому пленарному засіданні Верховної Ради України, з трибуни Верховної Ради України відносно ОСОБА_4 про те, що його було звільнено за корупцію є недостовірною і не відповідає дійсності. Прошу вибачення перед ОСОБА_4 за свої неправдиві висловлювання".

У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено, вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т.2, а.с.235).

Народний депутат України ОСОБА_6 через свого представника, ОСОБА_5, також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (т.2, а.с.241-243).

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_4 не з'явився, про місце та час апеляційного розгляду позивач повідомлений належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотне повідомлення про вручення йому судової повістки 7 вересня 2017 року та довідка про направлення йому 21.08.2017 sms-повідомлення за номером телефону, вказаним у заяві ОСОБА_4 про отримання судової повістки за допомогою sms-повідомлення (т.2, а.с.238; т.3, а.с.6-7).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність ОСОБА_4, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника відповідача, ОСОБА_9, який підтримав подану в інтересах відповідача апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а скаргу відповідача - задовольнити частково, з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

25 грудня 2015 року відбулося 46 пленарне засідання Верховної Ради України, на якому, з трибуни Верховної Ради України, на якому народний депутат України ОСОБА_6 публічно заявив, що "В Котовську створена ручна громадська організація під назвою "Громадська рада північного регіону", якою керують колишній начальник Котовської податкової міліції ОСОБА_4, звільнений із органів за корупцію, та неодноразово судимий за злочини, пов'язані з наркотиками, такий собі ОСОБА_7. І вони пишуть на прокурора Галактіонова листи, які потім… на підставі яких ОСОБА_8 починає перевірки підприємців, а потім підприємці несуть відомі речі в прокуратуру Котовського району."

Факт поширення інформації стороною відповідача не заперечується.

Аналіз змісту виступу відповідача вказує на те, що інформація, яка є предметом позову, є фактичним твердженням, оскільки джерелом побудови конструкції її поширення є фактичні дані, зокрема : " колишній начальник Котовської податкової міліції ОСОБА_4, звільнений із органів за корупцію".

В ході судового розгляду встановлено, що позивача було звільнено з податкової міліції у відставку через хворобу. Доказів на спростування цієї обставини відповідачем не надано.

За таких обставин районний суд прийшов до висновку, що указані фактичні твердження - "колишній начальник Котовської податкової міліції ОСОБА_4, звільнений із органів за корупцію", є недостовірними, негативними та такими, що порушують право позивача на повагу до його гідності, честі та ділової репутації, а тому підлягають спростуванню шляхом зобов'язання відповідача не пізніше наступного дня від набрання рішенням законної сили публічно виступити з трибуни Верховної Ради України на черговому пленарному засіданні із спростуванням та вибаченням перед ОСОБА_4 за свої неправдиві висловлювання.

Одночасно районний суд вважав, що висловлювання ОСОБА_6 в частині застосування конструкцій "В Котовську створена ручна громадська організація під назвою "Громадська рада північного регіону"; "І вони пишуть на прокурора Галактіонова листи, які потім… на підставі яких ОСОБА_8 починає перевірки підприємців, а потім підприємці несуть відомі речі в прокуратуру Котовського району", є оціночними судженнями з елементами алегорії ("ручна", "відомі речі"), а тому не підлягають спростуванню. Крім того, виступ в частині "...неодноразово судимий за злочини, пов'язані з наркотиками, такий собі ОСОБА_7..." не стосується прав та інтересів позивача.

Районний суд також вказав про безпідставність вимог позову про зобов'язання відповідача провести спростування у газеті "Урядовий кур'єр", оскільки це не відповідає способу поширення інформації.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації ОСОБА_4 районний суд вказав, що такий спосіб захисту не узгоджується із приписами ст. ст. 277, 278 ЦК України.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для задоволення позовних вимог про спростування інформації "колишній начальник Котовської податкової міліції ОСОБА_4, звільнений із органів за корупцію" та відсутності підстав для задоволення іншої частини позову відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що районним судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних та матеріальних норм, відмовлено у задоволенні позовних вимог про спростування іншої частини поширеної відповідачем інформації, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до роз'яснень п. п. 15, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Отже, ураховуючи вищенаведені положення чинного законодавства та роз'яснення Верховного Суду України, позивач має право на захист свого приватного права, але межа цього захисту його репутації має бути такою, щоб забезпечити і вільне обговорення його дій.

В даному випадку, ураховуючи застосовані відповідачем ідіоми (ручна громадська організація, несуть відомі речі) у контексті всього виступу, районним судом правильно встановлено, що поширена ОСОБА_6 інформація, "В Котовську створена ручна громадська організація під назвою "Громадська рада північного регіону"; "І вони пишуть на прокурора Галактіонова листи, які потім… на підставі яких ОСОБА_8 починає перевірки підприємців, а потім підприємці несуть відомі речі в прокуратуру Котовського району", є оціночними судженнями, висновками відповідача, зробленими на підставі наявних у нього в розпорядженні фактів.

Крім того, інформація "...неодноразово судимий за злочини, пов'язані з наркотиками, такий собі ОСОБА_7..." не стосується особи позивача. У розпорядженні суду немає доказів, що особа, якої стосується ця інформація, є членом сім'ї позивача і позовна заява не містить посилань на цю обставину.

З огляду на викладене, районний суд обґрунтовано не вбачав підстав для задоволення позовних вимог про визнання недостовірною цієї частини інформації.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо відшкодування моральної шкоди не стосуються даного спору, оскільки в рамках даної справи ОСОБА_4 не було заявленого таких позовних вимог (т.1, а.с.2-3; 18-19).

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга позивача не містить.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недостовірною інформації "колишній начальник Котовської податкової міліції ОСОБА_4, звільнений із органів за корупцію" також відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Згідно з ч.4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до положень ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно зі ст. 270 ЦК України, якою визначено види особистих немайнових прав, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

За правилами ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У даному випадку районним судом правильно встановлено, що інформація "колишній начальник Котовської податкової міліції ОСОБА_4, звільнений із органів за корупцію" є недостовірними, негативними та такими, що порушують право позивача на повагу до його гідності, честі та ділової репутації, фактичними твердженнями.

Посилання відповідача на те, що указана інформація по своїй суті є частиною проголошеного публічно депутатського запиту, а тому відповідач мав на меті не поширення інформації про позивача, а виконував свої депутатські обов'язки, не можуть бути прийняті апеляційним судом з огляду на таке.

Як вбачається із приєднаного до матеріалів цивільної справи витягу із стенограми пленарного засідання Верховної Ради України від 25.12.2015 (т.1, а.с.4), народний депутат України ОСОБА_6 позиціонував свій виступ як депутатський запит щодо вдосконалення законодавства та перевірки діяльності міжрайонного прокурора Котовського району Одеської області ОСОБА_8.

Таким чином, депутатський запит безпосередньо не стосується діяльності та особи ОСОБА_4

Водночас, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що задовольняючи позов районний суд зобов'язав його вчинити дії, що не передбачені чинним законодавством, - вибачитись перед позивачем, заслуговують на увагу та можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для зміни оскаржуваного рішення з огляду на таке.

Частково задовольняючи позов районний суд зобов'язав народного депутата України ОСОБА_6 публічно виступити з трибуни Верховної Ради України, на черговому пленарному засіданні Верховної Ради України, із зазначенням такого тексту: "поширена мною інформація 25 грудня 2015 року на сорок шостому пленарному засіданні Верховної Ради України, з трибуни Верховної Ради України відносно ОСОБА_4 про те, що його було звільнено за корупцію є недостовірною і не відповідає дійсності. Прошу вибачення перед ОСОБА_4 за свої неправдиві висловлювання."

Згідно з роз'ясненнями п.26 Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

Ураховуючи вищенаведені роз'яснення у контексті обставин даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов'язку просити вибачення у позивача за поширення недостовірної інформації. Тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні. З метою забезпечення спростування інформації, визнаної судом недостовірною, достатнім є зобов'язати народного депутата України ОСОБА_6 протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом оголошення абзацу другого резолютивної частини рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року на пленарному засіданні Верховної Ради України

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах народного депутата України ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року змінити.

Абзац третій резолютивної частини рішення викласти у новій редакції.

Зобов'язати народного депутата України ОСОБА_6 протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом оголошення абзацу другого резолютивної частини рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року на пленарному засіданні Верховної Ради України.

В решті рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

В.М. Ратнікова