Справа № 439/167/17 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/783/4629/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Мельничук О.Я., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: представника позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Бродівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів ,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним заочним рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 09 червня 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 27 квітня 2017 року залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення необгрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального права. Вважає, що рішення суперечить інтересам сина. Стверджує, що здійснює постійний догляд за сином, а стягнуті судом кошти навряд чи позивач буде витрачати за призначенням. Звертає увагу, що чинним законодавством передбачено право неповнолітньої особи на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними чого суд не врахував. ОСОБА_4 цього, суд не врахував, що вона в даний час не працює та не отримує допомоги по безробіттю, а відтак не має можливості виконати рішення. Просить рішення змінити, позов задовольнити частково. Стягнути аліменти на користь ОСОБА_6,10.11.2001 року у розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача,який заперечив джоводи апеляційної скарги, пояснення відповідача та її представника на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали та зясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов'язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з приписами ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

У статті 31 Цивільного кодексу України зазначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право самостійно вчиняти дрібні побутові правочини.

Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Враховуючи вищенаведене, позивач зобовязаний розпоряджатися аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини, оскільки вони є власністю дитини, хоча виплачуються на імя того з батьків, з ким вона проживає. Право на самостійне одержання аліментів неповнолітньої особи є субєктивним та не обовязковим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, оскільки син проживає з ним та знаходиться на його утриманні ОСОБА_4 цього, цільове використання сплачених аліментів не є предметом даного позову, тому не може досліджуватися судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Бродівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Я.Мельничук

ОСОБА_7