РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9905/16-ц

пр. № 2/759/696/17

19 жовтня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Феміда» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом в якому просить ухвалити рішення, про стягнення з ОСОБА_5 та ТОВ «Феміда» в солідарному порядку на користь позивача шкоду завдану каліцтвом та іншими ушкодженнями здоров'я в розмірі 1 218,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

Вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 04.08.2014 року близько 05 год. 15 хв. водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки « Renault Logan» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, виконуючи замовлення на таксі «Феміда» по перевезенню пасажирів, рухаючись по вул. Київська, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київська обл. зі сторони м. Вишневе в напрямку м. Києва скоїв дорожню транспортну пригоду. В результаті ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки, перелому 4-го ребра справа, що згідно висновку експерта № 221/д від 12.09.2014року відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.

11.02.2015року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України. Представник позивача зазначає, що оскільки позивач є громадянином іншої держави і в Україні не працює, то розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, тобто 1 218,00 грн.

Внаслідок даної ДТП позивач не тільки отримав фізичну біль, а й душевні страждання, зміну ритму життя, вимушений був перенести дату повернення до Великобританії. Наслідки аварії спричинили численні труднощі не тільки ОСОБА_4 , у якого на утриманні дружина та двоє неповнолітніх дітей, але і його сім'ї. Моральну шкоду оцінює у розмірі 200 000,00 грн. Оскільки шкода була завдана при наданні послуг таксі ТОВ «Феміда», а саме при здійсненні самого перевезення, представник позивача вважає, що шкода завдана спільними діями відповідачів, тобто вони несуть солідарну відповідальність.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та тих обставин, які підтверджує наданими доказами. Клопотань про витребування інших доказів представником позивача не заявлялось.

За чинним ЦПК України суд позбавлений (за вийнятком справ окремого провадження) у збиранні доказів, а тому справа розглядається із дотриманням принципу диспозитивності судового процесу.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився про день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представники ТОВ «Феміда» позовні вимоги не визнають. Як зазначено у письмових запереченнях відповідача вважає, що якщо особа під час керування автомобілем має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на цей транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа має нести відповідальність за завдання шкоди. На момент вчинення ДТП володільцем транспортного засобу, був гр. ОСОБА_5, який на належній правовій підставі володів транспортним засобом. Трудові відносини між ТОВ «Феміда» та гр. ОСОБА_5 відсутні оскільки ні трудовий договір, ні контракт з ним не укладався. Таким чином, представники відповідача вважають, що за шкоду здоров'ю заподіяну пасажирам повинен нести відповідальність володілець транспортного засобу ОСОБА_5 з вини якого скоєно ДТП, що підтверджується вироком Києво-Святошинського районного суду по кримінальній справі № 369/584/15-к. Щодо моральної шкоди, обов'язок відшкодування моральної шкоди, покладено на особу, яку визнано винною в скоєнні ДТП. Тому, вважають, що розмір відшкодування моральної шкоди 200 000,00 грн. є неспіврозмірним завданому ушкодженню та необгрунтованим.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визначені сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визначені судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

11.02.2015 року вироком Києво-Святошинського суду Київської області ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України відповідача звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки/а.с.4-5/.

Відповідно до виписки № 8068 Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4, останній був госпіталізований 14.08.2014 року з діагнозом: струс головного мозку, численні садна обличчя та перелом 4 ребра, та виписаний 18.08.2014 року/а.с.28/.Даний доказ суд приймає як належний та допустимий, оскільки він завірений адвокатом в межах його повноважень.

Висновок судмедексперта ОСОБА_6 № 221/Д з визначення у гр. ОСОБА_4 тяжкості тілесних ушкоджень судом до уваги не приймається за причини неможливості дослідження такого доказу і вважає його хоча і належним, але не допустимим.

Представник позивача вимогу про відшкодування шкоди завданої здоров'ю позивача обгрунтовує отриманням останнім тілесних ушкоджень, розладом здоров'я з 14.08.2014 року по 18.08.2014 року. Вимогу просить задовольнити керуючись ч.2 ст.1195 ЦК України.

Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров?я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Однак ч. 2 ст. 1195 ЦК України слід розглядати також і у взаємозв'язку із частиною 1 цієї статті. Вирішуючи питання щодо відшкодування такої шкоди слід виходити з того, що відшкодування винною особою шкоди завданої ушкодженням здоров'я здійснюється за втрачений заробіток (дохід) внаслідок зменшення працездатності за період зменшення працездатності, а у разі відсутності заробітку (доходу) таке відшкодування здійснюється із розрахунку мінімальної заробітної плати.

Суд не погоджується з обгрунтуванням представника позивача щодо стягнення на користь позивача відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я з підстав не проживання його в Україні, оскільки позивач є громадянином іншої держави із застосуванням положення ч. 2 ст. 1195 ЦК України.

Пунктом 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»№ 4 від 01.03.2014року особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що суду не надано доказів, існування між ТОВ «Феміда» та гр. ОСОБА_5 трудових відносини, більш того, представники ТОВ «Феміда» заперечували існування таких відносин, а тому підстав для задоволення позовних вимог до ТОВ «Феміда» суд не вбачає.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Судом встановлено, що внаслідок даної ДТП позивач отримав фізичний біль, зміну ритму життя, також протягом п'яти днів проходив лікування, наслідки аварії спричинили численні труднощі, порушення звичайного способу життя.

За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд виходить з принципів розумності і справедливості та вважає, що стягнення з відповідача коштів у сумі 5 000 (п»ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди є достатнім для відновлення порушеного права.

Суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди з ТОВ «Феміда» заявленої представником позивача з підстав ЗУ «Про захист прав споживачі», оскільки, таке відшкодування можливе лише за шкоду, завдану внаслідок недоліків продукції (п.5ч. 1 ст. 4 Закону).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню - 640,00 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Феміда» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання, реєстрації: АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер не відомий) на користь ОСОБА_4 громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії 5000,00 грн. за завдану моральну шкоду.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання, реєстрації: АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер не відомий) на користь держави 640,00 грн судового збору.

У задоволенні вимог у іншому розмірі - відмовити.

У задоволенні вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Феміда» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дні отримання копії цього рішення.

Суддя І.Ю.Миколаєць