Ухвала

іменем україни

07 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

ІзмайловоїТ.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський ливарно-механічний завод» до ОСОБА_3 про зобовʼязання вчинити дії,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольский ливарно-механічний завод», подану представником Ясиром СергіємАндрійовичем, на заочне рішення Заводського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року Товариствоз обмеженою відповідальністю «Нікопольський ливарно-механічний завод» (далі - ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про зобовʼязання вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 05 серпня 2015 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод», оформленого протоколом № 07, було припинено повноваження директора ОСОБА_3 та призначено на посаду директора ОСОБА_5 Пунктом 2 наказу від 05 серпня 2015 року на ОСОБА_3 покладено обов'язок забезпечити особисто, або через відповідальних осіб передачу печаток, установчих та інших документів ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод» новому директору ОСОБА_5 та здійснити всі інші дії пов'язані зі зміною директора.

Ураховуючи те, що ОСОБА_3 покладенні на нього обовʼязки по передачі печаток, установчих та інших документів ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод» новому директору ОСОБА_5 та здійснення всіх інші дій пов'язаних зі зміною директора не виконав, позивач просив зобовʼязати ОСОБА_3 передати ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод» в особі директора ОСОБА_5 за актом приймання-передачі документи.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ«Нікопольский ливарно-механічний завод» - ЯсирС.А. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 в період з 01 грудня 2010 року по 05 серпня 2015 року перебував у трудових відносинах з позивачем, працюючи на посаді директора ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод.

05 серпня 2015 року ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод» на адресу ОСОБА_3 було направлено письмове повідомлення про припинення повноважень директора та зобов'язано особисто або через відповідальних осіб передати печатки, установчі та інші документи ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод» новому директору.

18 серпня 2015 року директором ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод» - ОСОБА_5 у присутності головного бухгалтера ОСОБА_6 та інших осіб було перевірено (обстежено) кабінет директора ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод», в результаті якого не було виявлено первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації, що зафіксовано в акті про фіксацію результатів виявленого.

Того ж дня, на адресу відповідача повторно направлено повідомлення про припинення його повноважень директора та запропоновано здійснити передачу документів ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод» новому директору.

04 листопада 2015 року ОСОБА_3 втретє було надіслано повідомлення, яке залишено без виконання.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належить до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановлено терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності заявлених позовних вимог.

Проте з висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ч . 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі.

Як вбачається з Аналізу практики застосування судами ст. 16 ЦК України, Лист ВСУ від 01 квітня 2014 року відповідач зобов'язаний вчинити певні дії по відношенню до позивача, однак не вчиняє його. Іноді обов'язок виникає не на підставі договірних відносин (діючого зобов'язання), а й вказівки закону.

На відміну від витребування майна з чужого незаконного володіння, до предмету доказування якого входить доведення факту перебування майна в натур у відповідача, позовні вимоги про зобов'язання вчинити дії можуть ґрунтуватись лише на наявності у відповідача обов'язку, який він зобов'язаний вчинити, однак не вчиняє в натурі.

Із матеріалів справи встановлено, що згідно п. 13.1 - 13.6 Статуту Товариства органом товариства є директор, який обирається Загальними зборами Учасників товариства. Директор здійснює керівництво поточною діяльністю Товариства в межах своїх повноважень, визначених установчими документами, контрактом та законодавством. До повноважень директора відноситься вирішення питань організації господарської діяльності, фінансування, обліку та звітності.

Разом з цим, судами не враховано, що обсяг повноважень керівника Товариства не обмежується виключно статутом Товариства, а включають і повноваження визначені законом.

Відповідно до ч. 2. ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, пояснень відповідача в достатньому обсязі не перевірив, не визначився із характером спірних правовідносин, оскільки підставою позовних вимог є саме невиконаний обов'язок відповідача з передачі (повернення) документів) позивача його новому керівнику, не дав цьому оцінки, не допитав свідків та не вирішив, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольский ливарно-механічний завод», подану представником Ясиром Сергієм Андрійовичем,задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова