АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3051/10 Номер провадження 22-ц/786/3134/17Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

07 грудня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області Карпушин Г. Л., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Полтавський районний Відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01 лютого 2007 року по 28 лютого 2010 року включно в сумі 2351 (дві тисячі триста п'ятдесят одна) грн. 92 коп.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції залишилося не вирішеним питання про судові витрати та їх розподіл.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що на момент подачі позовної заяви до суду 24.09.2010 року позивач ОСОБА_2 не була звільнена від сплати державного мита, оскільки відповідно до п.5 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від сплати державного мита звільнялися лише позивачі - за позовами про стягнення аліментів. Однак, предметом данного позову є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей.

Статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» визначено ставки державного мита. Так, пунктом а ,ч.1 закріплено, що із позовних заяв сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Однак, за результатами розгляду справи судом першої інстанції залишилося не вирішеним питання про стягнення судових витрат та їх розподіл відповідно до ст.88 ЦПК України.

Відповідно п. 41 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК України має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Таким чином, враховуючи обставини справи та кінцеве рішення прийняте районним судом, справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат та їх розподіл відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Полтавський районний Відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей - повернути до Ленінського районного суду м. Полтави для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в місячний строк.

В касаційному порядку ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Полтавської області З оригіналом згідно:Г. Л. Карпушин