АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5850/17 Справа № 191/103/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бондаренко Г. В. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16 травня 2013 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань, станом на 30 листопада 2016 року в ОСОБА_2 виникла заборгованість за кредитним договором №б/н від 16 травня 2013 року в розмірі 40706,06 грн., з яких: 7996,53 грн. - заборгованість за кредитом; 27594,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1914,57 грн. - штраф (процентна складова).

У зв'язку з чим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 16 травня 2013 року в розмірі 40706,06 грн. та 1378,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №б/н від 16 травня 2013 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань у ОСОБА_2 станом на 30 листопада 2016 року виникла заборгованість в розмірі 40706,06 грн.

Водночас, згідно витягів з кримінальних проваджень №000074 від 14 січня 2015 року, №0002514 від 31 жовтня 2013 року, №0001485 від 06 червня 2013 року, з яких вбачається, що в період з травня 2012 року по 2015 рік невідома особа, скориставшись втраченим паспортом гр. ОСОБА_2, шахрайським шляхом отримувала кредити в різних банківських установах.

Із копії заяви про видачу паспорта вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до Синельниківського РСТУДМС України в Дніпропетровській області із зазначеною заявою 16 липня 2012 року, новий паспорт був їй виданий 04 липня 2013 року.

Тобто, на час отримання кредиту в ПАТ КБ «ПриватБанк» 16 травня 2013 року у відповідача був відсутній паспорт громадянина України.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 179 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог, зазначених та доведених ним обставин.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тож, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного процесуального кодексу України та виходив із того, що докази, якими позивач обґрунтовує факт отримання відповідачем кредитних коштів, зокрема, копія паспорта та анкета-заява, є неналежними, так як на момент оформлення кредиту №б/н від 16 травня 2013 року у відповідача був втрачений паспорт серії АН номер 086409 від 30 вересня 2002 року, на дані якого оформлено спірний кредит.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що мають значення для її вирішення, внаслідок чого ухвалене судом рішення є незаконним та необґрунтованим.

Зокрема, позивач зазначає, що в якості підтвердження факту отримання кредитних коштів ОСОБА_3 суду було надано копію анкети-заяви від 16 травня 2013 року із підписом відповідача, питання про призначення почеркознавчої експертизи щодо якого боржником не ставилось, довідку про відкриття картрахунку, фото клієнта з карткою, виписку по рахунку та розрахунок заборгованості.

Однак, колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта та вважає такі доводи спростованими фактом звернення ОСОБА_2 до Синельниківського РСТУДМС України в Дніпропетровській області із заявою про втрату паспорту ще в 2012 році, в той час як анкету-заяву від її імені на втрачений паспорт серії АН номер 086409 оформлено у 2013 році.

Крім того, враховуючи втрату ОСОБА_2 паспорту, відповідач не могла знати про наявність відкритої на її ім'я кредитної лінії, щоб звертатись до суду із відповідними позовами про визнання недійсним договору.

А тому, виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова