Cправа № 127/6721/17
Провадження № 2/127/2992/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

09 червня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Помазанові М.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з договором дарування від 18 травня 2011 року позивач є власником 14/25 частин будинку АДРЕСА_1. Відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрований в будинку з 13 березня 2007 року, але фактично ніколи не проживав в зазначеному будинку, адреса фактичного проживання його позивачу невідома. З 13 березня 2007 року по теперішній час відповідач фактично не проживає та не виявляє бажання проживати за місцем своєї реєстрації. У будинку відсутні речі відповідача. За весь період часу відповідач не робив жодної спроби вселитися в зазначений будинок та не сплачував комунальні послуги, все це свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до зазначеного житла. Позивач, пославшись на ст. ст. 71, 72 ЖК України, просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно з договором дарування частки житлового будинку від 18 травня 2011 року позивач ОСОБА_1 є власником 14/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудою АДРЕСА_1, право власності зареєстровано за №32740513 в КП «ВМБТІ» 31 травня 2011 року (а.с. 6-7).

Згідно з довідкою комітету мікрорайону «Пирогово» від 26 грудня 2016 року за №2428, ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 але за місцем реєстрації не проживає з 13 березня 2007 року по даний день (а.с. 8).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за вищезазначеною адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст. 71 ЖК УРСР та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Поважні причини відсутності відповідачів, які перелічені в ст. 71 ЖК України, відсутні.

З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню.

Судові витрати за проханням позивача ОСОБА_1 залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: