Справа № 640/432/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" червня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви відповідачів ОСОБА_1, ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» про перегляд заочного рішення суду та цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ТОВ «Лідер-груп інтернешнл», третя особа: ОСОБА_3 про захист права інтелектуальної власності на торгівельну марку та визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.03.2017 р. задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 Визнано недійсним договір про передання (відчуження) прав на технічні умови на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «Лідомед-БІО» (ТУ У 33.1-4:2008)» від 01.02.2011 р., укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лідер-груп інтернешнл». Заборонено ОСОБА_1 та ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності, а саме знака для товарів «ЛІДОМЕД» у будь який спосіб (нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет). Заборонено ОСОБА_1 та ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності, а саме знака для товарів «ЛІДОМЕД»: стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати. В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1, ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» з кожного на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

Відповідачі ОСОБА_1 та ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» звернулись до суду із заявами про перегляд заочного рішення, в яких просять скасувати заочне рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заяв відповідачі посилається на те, що передача права власності на знак для товарів і послуг «ЛИДОМЕД» без дозволу ОСОБА_4 не здійснювалось та право інтелектуальної власності позивача не порушувалось. Право інтелектуальної власності на твір технічного характеру «Технічні умови на медичний вироб під назвою «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-біо» (ТУ У 33.1-32030298/004:2008) мало розробник (автор) цих технічних умов ТОВ «Лідер-груп». Твір технічного характеру «Технічні умови на медичний вироб під назвою «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-біо» (ТУ У 33.1-32030298/004:2008) був зареєстрований раніше знаку на товари та послуги «ЛІДОМЕД». Згідно Свідоцтва про Державну реєстрацію №7650/2008 від 28.03.2008 р., виданого згідно із наказом Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення від 28.03.2008 року № 35-Адм, право розробника на використання медичного виробу під назвою «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-біо» (ТУ У 33.1-32030298/004:2008)» належало ТОВ «Лідер-груп», а ФОП ОСОБА_2 був лише виробником. Вважають, що суб'єктом авторського права на письмовий твір технічного характеру «Технічні умови на медичний вироб під назвою «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-біо» (ТУ У 33.1-32030298/004:2008)» було ТОВ «Лідер-груп», а позивач не мав відношення до авторства на технічні умови, тому йому не могла бути спричинена шкода при відчуженні ТУ. За договором від 24.12.2010 р. про передачу (відчуження) прав на технічні умови, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лідер-груп», ОСОБА_1 набула право власності на матеріальний об'єкт (матеріальний носій) та право власності на об'єкт інтелектуальної власності - твір технічного характеру «Технічні умови на медичний вироб під назвою «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-біо» (ТУ У 33.1-32030298/004:2008)». Ці ж самі права ОСОБА_1 за договором № 1 від 01.12.2010 р. передала ТОВ «Лідер-груп інтернешнл». Враховуючи, що ТОВ «Лідер-груп» було одноосібним власником твору технічного характеру «Технічні умови на медичний вироб під назвою «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-біо» (ТУ У 33.1-32030298/004:2008), йому не потрібна була згода виробника ОСОБА_2 для використання своїх прав власника. Також ОСОБА_1 зазначає, що суд порушив її права, оскільки судових повісток вона не отримувала. За адресою, на яку надсилались судові виклики: АДРЕСА_1, мешкає батько відповідачки ОСОБА_1, який повертав судові документи на адресу суду. З 08.02.2017 р. ОСОБА_1 знята з реєстрації, тому отримати виклики в суд та прийняти участь в судових засіданнях ОСОБА_1 не могла. В заяві ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» також зазначається про порушення їх прав, оскільки судових повісток вони не отримували. За юридичною адресою: м. Харків, пр. Московський, 273, окрім ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» знаходяться ще близько 20 підприємств. З незрозумілих причин судові документи замість ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» приносились до УТОС. Враховуючи викладене, вважають заочне рішення суду від 21.03.2017 р. по справі №640/432/17 є незаконним, оскільки суд неповно з'ясовував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення судом винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 та ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» просили задовольнити їх заяви, скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.03.2017 р., позивач та третя особа в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомлені про місце і час судового розгляду, тому суд розглядає заяву про перегляд заочного рішення в їх відсутність.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, дослідивши доводи заяв про перегляд заочного рішення, суд вважає, що заяви про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню в разі, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

12.05.2008 р. позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у Державному департаменті інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки отримали Свідоцтво на знак для товарів і послуг №91458, на знак «ЛІДОМЕД», яке тією ж датою було зареєстровано в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг.

В свідоцтві зазначається, що дата подання заявки - 07.12.2006 р.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки, яку було подано до Державного департаменту інтелектуальної власності 07.12.2006 р.

ОСОБА_2 разом з співвласником Свідоцтва на знак для товарів і послуг №91458 - ОСОБА_3 реалізовували право на використання знаку «ЛІДОМЕД», займаючись виробництвом та реалізацією «Системи лікувально-діагностичної для біорезонансної терапії (тобто лікарського (медичного) приладу) - «Лідомед-БІО» (ТУ У 33.1-4:2008)».

Як вбачається з матеріалів справи за договором від 02.10.2009 р. ТОВ «Лідер-груп» права на використання технічної документації, а саме на «Систему лікувально-діагностичної для біорезонансної терапії «Лідомед-БІО» ТУ У 33.1-4:2008», були передані ТОВ «Хвиля майбутнього», а згодом були відчужені до ТОВ «НВП «ЛІДОМЕД-БІО» за договором від 18.08.2010 р.(а.с.105-110).

В 2010 році позивач склав повноваження директора ТОВ «Лідер-груп» та вийшов зі складу зазначеного Товариства, власником якого ОСОБА_3

24.12.2010 р. ТОВ «Лідер-груп» в особі директора ОСОБА_3 укладено договір з фізичною особою ОСОБА_1 про передання (відчуження) прав на технічні умови, серед яких були технічні умови на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «Лідомед-БІО» (ТУ У 33.1-4:2008)», про що позивачу стало відомо в грудні 2016 року при розгляді справи №820/4331/16 за позовом ТОВ «Лідер-груп Інтернешнл» до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками про визнання недійсним та скасування Наказу та Свідоцтва про державну реєстрацію.

Авторське право на твір і право власності на матеріальний об'єкт, у якому втілено твір, не залежать одне від одного. Відчуження матеріального об'єкта, в якому втілено твір, не означає відчуження авторського права і навпаки. У зв'язку незалежність авторського права і права власності на матеріальний об'єкт (матеріальний носій) проявляється через зміст особистих немайнових прав та майнових прав суб'єкта авторського права, передбачених статтями 438-441 ЦК України, главою 75 ЦК України і права власності на матеріальний об'єкт, який згідно зі статтею 317 ЦК України полягає у володінні, користуванні та розпорядженні ним.

Особа, як придбала твір, стає власником твору, проте не набуває авторських прав на такій твір.

Відповідно до вимог ст.31 Закону України «Про авторське право і суміжні права», майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Таким чином, придбавши 24.12.2010 р. у ТОВ «Лідер-груп» технічні умови на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «Лідомед-БІО» (ТУ У 33.1-4:2008)», відповідач ОСОБА_1 набула право власності на матеріальний об'єкт (матеріальний носій), проте, не стала власником майнових прав інтелектуальної власності на твір, та відповідно не мала можливості відчужувати такі права іншим особам.

01.02.2011 р. ОСОБА_1 уклала договір з ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» про передання (відчуження) прав на технічні умови, серед яких були технічні умови на «Систему лікувально-діагностичну для біорезонансної терапії «Лідомед-БІО» (ТУ У 33.1-4:2008)».

В договорі про передання (відчуження) прав на технічні умови від 01.02.2011 р., укладеному ОСОБА_1 з ТОВ «Лідер-груп інтернешнл», не визначено жодного майнового права, яке було відчужено.

Таким чином, всупереч вимог Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», без згоди власника Свідоцтва на знак для товарів і послуг, відповідачі використовували знак способами, передбаченими ч.4 ст.16 вказаного Закону, тому позивачу має право заборонити відповідачам використовувати без його згоди зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, враховуючи, що внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, оскільки внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Щодо повідомлення відповідачів про місце і час судового розгляду справи суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частин першої 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, що передбачено ч.3 ст.76 ЦПК України.

Частиною першою статті 77 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

У відповідності до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 дві належним чином, у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства, повідомлялась судом про час і місце судового розгляду справи за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку (а.с. 26, 30, 35-36, 50), проте в судові засідання, які відбулись 21.02.2017 р., 21.03.2017 р., не зявилась, доказів поважності неявки суду не надала.

В довіреності від 12.05.2017 р., якою ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_5 бути її представником, що долучена до заяви про перегляд заочного рішення, зазначене останнє місце реєстрації: АДРЕСА_2, за яким судом повідомлялась ОСОБА_1

Відповідно до вимог частин першої, другої, четвертої статті 76 ЦПК України судові повістки, адресовані юридичним особам вручаються під розписку відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» дві належним чином, у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства, повідомлявся судом про час і місце судового розгляду справи за місцезнаходженням юридичної особи (а.с.29, 46), проте в судові засідання, які відбулись 21.02.2017 р., 21.03.2017 р., не зявились, доказів поважності неявки суду не надали.

Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Частиною першою статті 157 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Позовна заява ОСОБА_2 надійшла до суду 12.01.2017 року, провадження по справі відкрито 26.01.2017 р., рішення по справі ухвалено 21.03.2017 р., тому справа розглянута в відповідності до вимог ст.157 ЦПК України.

Заочне рішення суду може бути скасовано тільки при наявності одночасно обох обставин, а саме: що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин та докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відсутність доказів, підтверджуючих, що відповідачі не зявилися в судові засідання та не повідомили про причини неявки з поважних причин, а обставини, на які у заявах про перегляд заочного рішення посилаються відповідачі, не мають істотного значення для вирішення справи, тому судом не вбачається підстав для задоволення заяв про перегляд заочного рішення

Керуючись ст.ст. 228, 230-232 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяви відповідачів ОСОБА_1, ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.03.2017 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ТОВ «Лідер-груп інтернешнл», третя особа: ОСОБА_3 про захист права інтелектуальної власності на торгівельну марку та визнання договору недійсним - залишити без задоволення.

Розяснити відповідачам, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ