Справа № 297/672/16-ц
11 жовтня 2017 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 селищної ради Берегівського району та ОСОБА_4 Держгеокадастру в Берегівському районі про визнання незаконними і скасування рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки,
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 221).
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання також не зявилися, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи (а. с. 217, 220).
Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Берегівського району, який також був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився (а. с. 219).
Крім того, в матеріалах справи містяться заяви відповідача ОСОБА_3 селищної ради Берегівського району від 13.07.2016 року та від 11.08.2016 року про те, що ОСОБА_3 селищна рада заперечує проти позову ОСОБА_1 та просить відмовити в його задоволенні у зв'язку з його безпідставністю, оскільки ОСОБА_3 селищною радою при прийнятті оскаржуваного рішення враховано всі вимоги законодавства (а. с. 54, 78). Будь-яких інших заперечень проти позову від ОСОБА_3 селищної ради під час нового розгляду справи до суду не надходило.
Представник відповідача ОСОБА_4 Держгеокадастру в Берегівському районі в судове засідання не зявився, однак до суду надійшло клопотання від відповідача від 01.07.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_4 Держгеокадастру в Берегівському районі перебуває на стадії ліквідації, тому провадження по справі слід закрити (а. с. 193).
При цьому, згідно п. 7 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.
В судовому засіданні встановлено, що юридична особа відповідач ОСОБА_4 Держгеокадастру в Берегівському районі на момент розгляду справи не ліквідована, а тільки перебуває на стадії ліквідації, тому підстави для закриття провадження відсутні.
Крім того, в матеріалах справи є клопотання відповідача ОСОБА_4 Держгеокадастру в Берегівському районі про те, що ОСОБА_4 не підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 В такому також зазначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в смт. Батьово по вул. Кошута, 94, був розроблений із порушенням законодавства (а. с. 45). Будь-яких інших заперечень проти позову від ОСОБА_4 Держгеокадастру в Берегівському районі під час нового розгляду справи до суду не надходило.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
З листа ОСОБА_3 селищної ради Берегівського району Закарпатської області від 03.03.2015 року № 72 вбачається, що рішенням Вузлівської селищної Ради народних депутатів Берегівського району Закарпатської області від 29.12.1993 року передано ОСОБА_5 безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,42 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, смт. Батьово, вул. Кошута, 94 (а. с. 19). ОСОБА_5 помер 03 січня 2001 року, що вбачається з копії свідоцтва про його смерть (а. с. 13).
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за померлим ОСОБА_5, що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину від 09.12.2008 року, та успадкувала 1/3 частину будинку № 94 по вул. Кошута в смт. Батьово Берегівського району (а. с. 14).
Як вбачається з копії нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 11.01.2013 року, останні надають згоду на одержання Державних актів на право власності на земельні ділянки за адресою смт. Батьово, вул. Коштуа, 94, Берегівського району на імя одного з співвласників будинку ОСОБА_1 та не мають претензій з приводу приватизації нею земельних ділянок за вказаною адресою (а. с. 89).
Відповідно до частини першої статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені статтею 23 ЗК України 1990 року. Проте дію статті 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок». Пунктом 3 названого Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.
Отже, пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.
Таку ж правову позицію висловив і Верховний Суду України в постанові від 30 травня 2012 року в справі № 6-31цс12.
Відповідно до абзацу другого пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
При цьому, відповідно до пункту 7 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).
Саме таку правову позицію висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці восьмому пункту 3.5. листа від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Якщо зазначені у п. 3.5 вказаного листа вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.
Отже, враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_5 отримав у приватну власність земельну ділянку в межах норм безоплатної приватизації площею 0,42 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, смт. Батьово, вул. Кошута, 94, проте не завершив приватизацію у звязку зі смертю, до ОСОБА_1, яка є спадкоємцем померлого ОСОБА_5, відповідно до пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, статті 1216 ЦК України перейшло в порядку спадкування право на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки та отримання правовстановлюючого документа на неї.
Так, рішенням ОСОБА_3 селищної ради Берегівського району Закарпатської області VI скликання від 11.09.2013 року № 503 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,2700 га за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, смт. Батьово, вул. Кошута, 94, для ведення особистого селянського господарства (а. с. 12).
Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.12.2014 року № 30608067, видане реєстраційною службою Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, вищевказана земельна ділянка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (а. с. 87).
Тобто в 2013 році ОСОБА_3 селищна рада Берегівського району рішеннями від 11.09.2013 року № 503 та № 504 фактично поділила земельну ділянку площею 0,42 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, смт. Батьово, вул. Кошута, 94, яка рішенням Вузлівської селищної Ради народних депутатів Берегівського району від 29.12.1993 року передана ОСОБА_9 у приватну власність, на дві окремі земельні ділянки: одна площею 0,2700 га, яку вирішено передати в приватну власність позивача, інша площею 0,1500 га, яку вирішено передати в приватну власність ОСОБА_2
Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 ЗК України.
Згідно зі статтею 198 ЗК України для визначення та відновлення меж земельних ділянок виконується комплекс робіт (кадастрові зйомки), які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.
Як вбачається з копії рішення ОСОБА_3 селищної ради Берегівського району № 614 від 11.04.2014 року, погоджено ОСОБА_8 погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками ОСОБА_2 площею 0,1500 га за адресою смт. Батьово, вул. Кошута, 94, без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_10 в зв'язку з безпідставною її відмовою (а. с. 84).
Тобто, з ОСОБА_1, спадкоємицею ОСОБА_9, якому було передано у власність земельну ділянку площею 0,42 га по вул. Кошута, 94 в смт. Батьово, не узгоджувались межі земельної ділянки при передачі такої відповідачу ОСОБА_2
Отже, для відновлення порушених прав позивачки необхідно зобовязати управління Держгеокадастру у Берегівському районі Закарпатської області скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки.
Так, процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі Порядок). Відповідно до пункту 31 Порядку документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є, зокрема, поземельні книги. Згідно з частинами першою - четвертою статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Пунктами 60, 61 Порядку передбачено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.
Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).
Керуючись ст. ст. 116, 118, 152, п. 1, 7 розділу X ЗК України, ст. ст. 15, 16, 1216 ЦК України, статті 25 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», ст. ст. 57-60, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України,
Позов задоволити повністю.
Визнати незаконним та скасувати рішення 22 сесії ОСОБА_3 селищної ради Берегівського району Закарпатської області VI скликання від 11.09.2013 року № 504 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність».
Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.12.2014 року № 30608067, видане реєстраційною службою Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області.
Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,40 га, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, смт. Батьово, вул. Кошута, 94, яка рішенням Вузлівської селищної Ради народних депутатів Берегівського району Закарпатської області від 29.12.1993 року передана у приватну власність ОСОБА_5.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя ОСОБА_11.