АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9164/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1658/17Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

При секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2017 року за поданням державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2017 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду Автозаводський ВДВС м. Кременчука подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та доведеність факту ухилення боржника від виконання судового рішення, просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення подання.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 п.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Автозаводського ВДВС м. Кременчука Головного ТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів на загальну суму 1027 177,00 грн.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець вказував на те, що боржник в добровільному порядку судові рішення не виконує та ухиляється від виконання останніх. Натомість, згідно інформації, наданої Адміністрацією Держприкордонслужби України, в період з квітня 2014 року по грудень 2016 року, боржник 10 разів виїжджала в Крим на власному авто, що свідчить про наявність в неї достатніх фінансових можливостей, які вона не спрямовує на виконання судових рішень, що є підставою для задоволення подання.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2017 року в задоволенні подання відмовлено з підстав не доведення факту ухилення боржника від виконання судових рішень, відсутності в останньої закордонного паспорту. Крім того, самі по собі подорожі боржника до Криму не є підставою для обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, виходячи з того, що ОСОБА_4 Крим є територією України, з статусом, визначеним Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Згідно ст. 377 - 1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до п.19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Підставою для встановлення такого обмеження, з огляду на зміст ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», є, зокрема, наявність неврегульованих зобов'язань або, якщо боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

За змістом наведених правових норм , на момент звернення державного виконавця до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

За змістом п. 3 розяснень постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого2014 р. №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі ст. 377-1 ЦПК України є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обовязків.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим із метою всебічного і повного зясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Як вбачається з матеріалів справи, до свого подання про встановлення тимчасових обмежень боржнику, державним виконавцем додано довідку головного центру обробки спеціальної інформації про перетин боржником державного кордону в пункті пропуску Чонгар, відповідні постанови про відкриття виконавчого провадження та копії виконавчих листів. Будь-яких інших документів, які-б слугували доказами факту злісного ухилення ОСОБА_2 від виконання судових рішень, матеріали справи не містять.

Між тим, як зазначала сторона боржника, що не заперечувала і державний виконавець, в ході примусового виконання судових рішень арештовано все належне їй майно, частина з якого зараз перебуває на стадії примусової реалізації, зокрема будівля магазину. Вилучені та перебувають під забороною належне їй рухоме майно у вигляді картин, а також земельна ділянка.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо відсутності доказів, які-б свідчили про свідоме ухилення боржника, яке є правовою підставою для застосування обмежень, визначених ст. 370-1 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство повязує підстави скасування ухвали.

Так, апелянт наголошує на неодноразових виїздах боржника ОСОБА_2 до Криму, що викликає побоювання у стягувача про можливість там залишитись, що в свою чергу унеможливить проведення виконавчих дій.

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи як неспроможні з огляду на те, що вони фактично обґрунтовані власними припущеннями, та не підмінюють собою факту відсутності будь-яких доказів щодо ухилення боржника від виконання судових рішень.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду, як постановленої з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. 303, 312 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1