АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.,

суддів Поливач Л.Д.,

ШаховоїО.В.,

при секретарі Горак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2; третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Айбокс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Васильєвої Ірини Василівни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» в особі представника звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2; третя особа: ТОВ «Айбокс» про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості в розмірі 229 840 650 грн. 69 коп., яка складається з заборгованості за Договором кредитної лінії №НКЛ-2002859, укладеного 13 вересня 2013 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Айбокс» у розмірі 112 796 339 грн. 57 коп. та Договором кредитної лінії №НКЛ-2002859/1, укладеного 22 травня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Айбокс» у розмірі 117 044 311 грн. 12 коп., на підставі Договору поруки №П-2002859/4, укладеного 31 липня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року, відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні повторного клопотання про відстрочення сплати судового збору та повернуто позовну заяву позивачу у зв'язку з не усуненням недоліків позовної заяви (а.с.26-27).

Не погодившись з вищевказаною ухвалою, Васильєва І.В. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на те, що АТ «Дельта Банк» двічі зверталось з клопотанням про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення, у зв'язку з важким фінансовим становищем та відсутністю можливості сплатити судовий збір.

_______________________________________________

Справа № 761/8861/17

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6492/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, прийнято рішення про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк», а тому його неплатоспроможність та важке фінансове становище є загальновідомими та не потребують доказування, оскільки дана інформація є публічною та розміщена на офіційних сайтах Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Витрати неплатоспроможних банків на сплату судового збору обмежені щоквартальним кошторисом, затвердженим ФГВФО і як наслідок - неплатоспроможні банки не можуть сплачувати суми більші, ніж ним передбачені.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що позивач має можливість сплатити судовий збір у розмірі 400 грн. за рахунок економії споживання електроенергії в кооперативі, проте в жодному з клопотань про відстрочення сплати судового збору АТ «Дельта Банк» така інформація не вказана.

В суді апеляційної інстанції, представник ПАТ «Дельта Банк» - Щербак Є.С., підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, надавши для приєднання до матеріалів справи довідку вих. № 2286 від 23 березня 2017 року про майновий стан Банку та роздруківку з ЄДРСР ухвали Господарського районного суду міста Києва від 15 березня 2017 року.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, крім того, до канцелярії суду надійшло клопотання представника останнього - ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи, для можливості ознайомитись з матеріалами справи. Разом з тим, колегія суддів відхилила клопотання про відкладення розгляду справи та вважала за можливе розглядати справу у відсутності ОСОБА_2 та його представника на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи апелянта, перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору та вважав за необхідне визнати неподаною та повернути позовну заяву позивачу, оскільки останнім не виконані вимоги щодо усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 17 березня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, виходячи зі змісту ч.1 ст.82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

У відповідності до вимог ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Разом з тим, як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 29 Постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Тобто, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обгрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України покладається на заінтересовану сторону.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2017 року (а.с.16-18), відмовлено в задоволенні клопотання ПАТ «Дельта Банк» про відстрочення сплати судового збору, у зв'язку із ненаданням доказів неможливості його сплати, та залишено без руху позовну заяву, з наданням позивачу строку на усунення недоліків щодо сплати судового збору.

Згідно частин 1,2 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отримавши вищевказану ухвалу, позивач звернувся до суду з повторним клопотанням про відстрочення сплати судового збору (а.с.22-25).

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Однак, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні повторного клопотання про відстрочення сплати судового збору, визнав неподаною та повернув позовну заяву позивачу у зв'язку з не усуненням її недоліків.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ВасильєвоїІрини Василівни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»- відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В.Шахова