Справа №731/112/17
Провадження №2/731/54/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року смт.Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Коробейникової О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

судового експерта ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Варва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, штрафу за порушення умов кредитного договору та розірвання кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2017 року до суду звернулося ПАТ «МЕГАБАНК» з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №53-308-824-2-16-Г (з ануїтентними платежами) від 30 травня 2016 року ОСОБА_3 надано кредит на споживчі цілі в сумі 75 000,00 грн. строком з 30.05.2016 року до 29.05.2019 року зі сплати 5 % річних.

Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «МЕГАБАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 110 801 грн. 66 коп. з яких: 67 217 грн. 27 коп. залишок кредиту; 1 134 грн. 39 коп. залишок нарахованих та несплачених процентів; 8 700 грн. 00 коп. залишок нарахованої та несплаченої комісії; 33 750 грн. 00 коп. штраф, а також 3262 грн. 03 коп. понесених судових витрат.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що 30 травня 2016 року між ПАТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір з ануїтентними платежами та надано відповідачу кредит в розмірі 75 000 грн. Відповідачем умови договору не виконувалися і щомісячний платіж, який включає суму ануїтентного платежу, як передбачено в п. 4.5 договору в сумі 4426,07 грн. він не сплачував ( з 01.10.2016 року по 29.01.2017 року), внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість. Відповідно до п. 4.10 договору у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 днів, кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. Не з власної ініціативи, як зазначив відповідач, а дотримуючись умов договору, банком 30.01.2017 року поточна заборгованість за кредитним договором в сумі 61 298,36 грн. перенесена на рахунки простроченої заборгованості та нараховано штраф у розмірі 45 % від суми кредиту в розмірі 33 750 грн. Заперечила, що банком відповідачу не було повідомлено про умови кредитного договору та сукупну вартість кредиту та інші умови договору. Так, 30.05.2016 року відповідачем підписаний інформаційний лист банку з додатком та відомості стосовно умов кредитування повідомлені відповідачу письмово, перед укладенням кредитного договору для запобігання не порозумінь та належного укладення договору. Вся інформація щодо порядку погашення заборгованості відображена в інформаційному листі. Відповідач після ознайомлення із інформаційним листом, мав право не підписувати договір кредитування та вибрати інший банк. Відповідача все влаштовувало при укладенні кредитного договору, відповідач знав про договірні умови і погодився з ними. Крім того, згідно п. 6 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» наголосила, що споживач мав право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення кредитного договору без пояснення причин. Однак, відповідач заяв ніяких до банку не подавав та таким чином, визнав умови договору. Як передбачено п.4.4 договору, за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,9% від суми кредиту. Стосовно сума штрафу, які не визнаються відповідачем, зазначила, що штраф нараховувався відповідно до умов договору та якби, відповідач здійснював погашення кредиту за тілом кредиту, він сплатив би згідно додатку 1 - проценти за користування кредитом в розмірі 6 034,60 грн. та комісію в розмірі 80 475,00 грн. Крім того, зазначила, що відповідач заяв, клопотань з реструктуризації заборгованості до банку не подавав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, а саме: визнав - 67 217 грн. 27 коп. залишок кредиту; 1 134 грн. 39 коп. залишок нарахованих та несплачених процентів; 8 700 грн. 00 коп. залишок нарахованої та несплаченої комісії; не визнав нарахований банком штраф в розмірі 33 750 грн. 00 коп., а також визнав вимогу банку, щодо розірвання кредитного договору. Додатково пояснив, що взяв кредит в ПАТ «МЕГАБАНК» в сумі 75 000,00 грн., погашення кредиту розраховано на 3 роки, не пройшло і року, як ПАТ «МЕГАБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, штрафу та розірвання кредитного договору. Висновок експерта підтримав, щодо відповіді на друге та пяте питання погодився, наголосив, що договір був настільки незрозумілим, що судовий експерт не міг дати відповідь на 2 та 5 питання. Умови договору просив визнав нікчемними, а саме: щодо сплати кредиту. Кредит готовий заплатити в розмірі 75 тисяч, тобто повернути ту суму кредиту, яку йому надано банком. Зазначив, що згідно ЦК України, процентна ставка, яка повинна відшкодовуватися банку 3% річних від простроченої суми заборгованості, а не 5%. В вересні 2016 року сплатив 14 тисяч та 5 тисяч гривень. Зважаючи на що, суд не вбачає підстав для застосування наслідків визнання позову. Крім того, відповідач зазначив, що банком після підписання договору, не надано йому рахунок на який потрібно сплачувати кредит та пакет документів із розрахунком помісячної суми сплати кредиту. При підписанні кредитного договору, йому були не вигідні умови надання кредиту, договір був надрукований маленьким шрифтом, який він не міг прочитати, просив визнати договір нікчемним. В свою чергу відповідач не заперечив факт підписання договору. Договір підписував там де йому показував представник банку ставити свій підпис. Аналізуючи пояснення відповідача та його позицію щодо визнання позову, суд не сприймає визнання позову відповідачем як беззаперечну згоду щодо визнання заборгованості, оскільки останній був готовий повернути лише ті кошти, які він отримував від позивача, та вважав договір нікчемним.

Судовий експерт ОСОБА_2 висновок за результатами проведеної судово-економічну експертизи підтримала. Надала пояснення згідно висновку.

Дослідивши матеріали справи, пояснення представника позивача, відповідача, судового експерта, суд встановив наступне.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банк і банківську діяльність» визначено, що банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми;

З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 2016 року між ПАТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №53-308-824-2-16-Г (з ануїтентними платежами), згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 75000 тис грн. строком з 30.05.2016 року до 29.05.2019 року зі сплати 5 % річних (а.с. 7).

Пунктом 6.1.1 Правил обслуговування клієнтів у ПАТ «МЕГАБАНК», затверджені Головою Правління 27.09.2013 року (далі Правила) кредитування фізичних осіб здійснюється на підставі підписаного Позичальником та Банком Кредитного договору на умовах забезпеченості, платності, строковості, цільового використання та повернення. Принципи повернення, строковості та платності означають, що кредит має бути повернений Позичальником Банку у визначений Кредитним договором термін з відповідною платою за його користування. Розмір плати та порядок її сплати визначаються в Кредитному договорі залежно від рівня кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту та пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом та інших факторів (а.с.123-159).

Пунктом 5.6 Договору передбачено: «Своїм підписом Позичальник підтверджує, що з правилами, які розміщені на офіційному сайті Банку https://www.megabank. Net та/або відділення Банку, а також умовами Договору ознайомлений і згоден».

Відповідно до п. п. 4.2 та 4.5 Договору клієнт був зобовязаний здійснити погашення ануїтентного платежу та суму щомісячної комісії в загальній сумі 4426,07 грн. 07 коп. щомісяця не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Пунктом 6.8.7 Правил визначено, що ануїтентні платежі це - регулярні рівні періодичні платежі, що підлягають до сплати Позичальником та направляються на погашення суми основного боргу та процентів (а.с.145).

Додатком №1 до кредитного договору №53-308-824-2-16-Г від 30.05.2016 року (а.с.8) підписаним сторонами, узгоджено «Розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки», так, ануїтентний платіж становить 4426,07 грн., за виключенням першого платежу в розмірі 2195,83 грн., та останнього платежу в розмірі 4401,32 грн.; сума кредиту - 75000 тисяч, термін користування кредитом 36 місяців, процентна ставка за кредитом 5% річних від залишку заборгованості. Сукупні витрати позичальника: перевірка та реєстрація в ДРОРМ -100 грн., договір страхування 1500 грн. Метод визначення днів для нарахування процентів факт/360. При цьому в суму щомісячного платежу входить незмінні комісія в розмірі 2175 грн.

Відповідно до «Графіку платежів» (зворот а.с.8) суми щомісячних платежів без врахування комісії, встановлені в розмірі 2251,07 грн. (4426,07-2175=2251,07 грн.), за виключенням першого платежу в розмірі 20,83 грн.(2195,83-2175=20,83 грн.), та останнього платежу в розмірі 2226,32 грн. (4401,32-2175=2226,32 грн.)

Відповідно до п. 4.1 Договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи із фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважається одним днем .

Відповідно до п. 4.4 Договору, клієнт був зобовязаний за обслуговування кредитної заборгованості сплатити комісійну винагороду в розмірі 2,9 % від суми кредиту щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Відповідно до п. 4.8 Договору за користування кредитом понад строку, вказаного у п. 1.2, кредитодавець нараховує, позичальник сплачує проценти в розмірі 0,1 процента річних.

Порушивши прийняті на себе зобовязання, відповідачем не були сплачені платежі для погашення кредитної заборгованості за період з 01.10.2016 р. по 29.01.2017 р.

Відповідно до п.4.10 кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості.

Внаслідок чого, 30.01.2017 року поточна заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) в сумі 61 298,36 грн. була перенесена на рахунки простроченої заборгованості.

Проте, відповідач зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконував, внаслідок цього станом на 22.02.2017 року у нього виникла заборгованість у розмірі 110 801 грн. 66 коп. з яких:

67 217 грн. 27 коп. залишок кредиту;

1 134 грн. 39 коп. залишок нарахованих та несплачених процентів;

8 700 грн. 00 коп. залишок нарахованої та несплаченої комісії;

33 750 грн. 00 коп. штраф.

Відповідно до довідки ПАТ «МЕГАБАНК» №85-10/735 від 27.07.2017 року ОСОБА_3 відкрито 30.05.2016 року у відділенні «Чернігівське №8 ПАТ «МЕГАБАНК» наступні рахунки в гривнях: а саме: №(позичковий рахунок), №, №6 (для обліку нарахованих процентів), №6, №, № (для сплати щомісячного платежу, штрафу, комісії та пені), №, №0, № та рахунок № відкритий 01.11.2016 року.

З виписки ПАТ «МЕГАБАНК» по рахунку № з 30.05.2016 по 13.03.2017 р.(а.с.12) дебетовий та кредитовий оборот по вказаному рахунку становить 75000,00 грн., за дебетом рахунка банком проведено видачу кредиту відповідачу в розмірі 75000,00 грн., по кредиту 03.10.2016 року сума в розмірі 1 945,90 грн. була направлена на погашення заборгованості за кредитом, а сума в розмірі 73 057,10 грн. була перенесена на рахунок простроченої заборгованості.

По рахунку № з 30.05.2016-13.03.2017 (а.с.13) показує проведення банком сплати тіла кредиту в розмірі 5836,83 грн.: 23.09.2016 року в розмірі 5 819,91 грн., 03.10.2016 року в розмірі 16.92 грн. Заборгованість за тілом кредиту за даними бухгалтерського обліку банку складає 67 217,27 грн. (75000,00-7782,07=67217,27 грн.).

З виписки ПАТ «МЕГАБАНК» по рахунку №6 з 30.05.2016 по 13.03.2017 р.(а.с.16), показує, що за вказаний період банком було нараховано відсотків в розмірі 2 420,97 грн., сума в розмірі 2 089,86 грн. була перенесена банком на рахунки прострочення відсотків, а сума в розмірі 331,11 грн. направлена на погашення заборгованості за відсотками По рахунку № з 30.05.2016 по 13.03.2017 р. (а.с.15), 23.09.2016 банком проведена сплата прострочених відсотків в розмірі 954,16 грн. Сума нарахованих відсотків за період з 30.05.2016 по 22.02.2017 р. становить 2 419,66 грн. з них, як вказано вище банком проведено на погашення відсотків сума в розмірі 1285,27 грн. (331,11+954,16=1285,27 грн.). Заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам станом на 22.02.2017 становить 1 134,38 грн. (2420,97-1285,27= 1134,38 грн.).

Аналізуючи виписку банку по рахунку №06, 6, НОМЕР_1 за період з 30.05.2016 по 13.03.2017 показу: що банком нараховано комісію в розмірі 19 575,00 грн., проведена сума в розмірі 10 875,00 грн. (4350,00+6525,00=10875,00 грн.).Таким чином, заборгованість за нарахованою та несплаченою комісіє за період з 30.05.2016 по 22.02.2017 за даними обліку банку становить суму в розмірі 8 700,00 грн. (19575,00-10875,00=8700,00).

Пунктом 6.3 Договору, сторони погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує Кредитодавцю штраф в розмірі 45% від суми кредиту (75 000 *45% + 33 750 грн.).

Відповідачем за жовтень грудень 2016 року не були сплачені ануїтентні платежі. Термін сплати ануїтентного платежу за жовтень 2016 року -31.10.2016 року, а понад 90 днів після цієї дати припадає на 30.01.2017 року, саме в цей день і був нарахований штраф в розмірі 33 750 грн.

Пунктом 5.5 Порядку обліку доходів та витрат ПАТ «МЕГАБАНК» (у новій редакції) , затвердженого Головою Правління 29.12.2014 року зазначено, що пеня та штраф нараховуються на рахунок 8 класу за кредитами, наданими фізичними особами. На балансовому рахунку 6397 пені та штрафи відображаються касовим методом в день оплати… штрафи за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості Позичальнику нараховується у випадку: - за невиконання прийнятих на зобовязань щодо сплати ануїтентних платежів відповідно до графіку погашення заборгованості нарахування штрафів здійснюється в розмірі 10 % від несвоєчасної сплаченої суми ануїтентного платежу; - за невиконання прийнятих зобовязань щодо сплати ануїтентних платежів понад 90 днів та понад кінцевий строк нарахування штрафів здійснюється , як різниця між сумою нарахованих штрафів за ставкою 45 % від суми кредиту та сумою попередньо нарахованих штрафів за ставкою 10 % від несвоєчасної сплаченої суми кредиту згідно графіку погашення заборгованості.

Таким чином, штраф в розмірі 1 274,00 грн. був списаний з рахунку №6 за невиконання відповідачем зобовязань за сплати ануїтентних платежів відповідно до п.6.2 кредитного договору.

Оскільки відповідачем не були сплачені в строки передбачені кредитним договором ануїтети і платежі (тіло кредиту, відсотки, комісійна винагорода) за червень, липень та серпень 2016 року в розмірі 13 299,07 грн., які були погашені тільки 23.09.2016 року, після надходження 23.09.2016 року на рахунок №6 коштів в розмірі 14000,00 грн. Таким чином, штраф в розмірі 1 274,00 є відповідальністю відповідача по зобовязанню за кредитним договором за червень-серпень 2016 року.

Штраф у розмірі 33 750 грн. є відповідальністю за невиконання зобовязань зі сплати ануїтентних платежів понад 90 днів і не має нічого спільного зі штрафом в розмірі 1 274 грн., стягнутим відповідно до п.6.2 кредитного договору.

Згідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Беручи до уваги висновок експерта за результатами проведеної судово-економічної експертизи від 21.09.2017 року №2558-2562/17-24 судовим експертом зазначено, що при умові застосування формули, наведеної у довідці ПАТ «МЕГАБАНК» №85-13/743 від 28.07.2017 року математично сума щомісячних платежів, наведених у додатку №1 «Розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту» (а.с.8) становить 161 509,60 грн. та відповідає умовам кредитного договору №53-308-824-2-16-Г від 30.05.2016 року, підписаним між ПАТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_3

За умов врахування бухгалтерського обліку ПАТ «МЕГАБАНК», який проводиться банком з застосуванням формули, наведеної в довідці ПАТ «МЕГАБАНК» №85-13/743 від 28.07.2017 року, підтверджується уточнений розрахунок заборгованості ОСОБА_3, за кредитним договором №53-308-824-2-16-Г від 30.05.2016 року (а.с.77), складений у відповідності до умов підписаного між вказаними сторонами кредитного договору.

При умові застосування формули, наведеній в довідці ПАТ «МЕГАБАНК» №85-13/743 від 28.07.2017 року: абсолютне значення здороження кредиту в розмірі 91 109,60 грн. наведена банком в Додатку №1 до кредитного договору (а.с.8), відповідає умовам кредитного договору №53-308-824-2-16-Г від 30.05.2016 року; розмір реальної відсоткової ставки, враховуючи умови кредитного договору №53-308-824-2-16-Г від 30.05.2016 року, становить 86,2729% . Різниця між результатами дослідження та даними наведеними банком в Додатку №1 до кредитного договору (а.с.8) становить «-« 0,1031% .

Суд зважає на те, що при наданні висновку експертом вказано на невідповідність в розрахунках при застосуванні формули затверджену Рішенням Правління ПАТ «МЕГАБАНК» (протокол №20 від 15.06.2015 року). При цьому суд бере до уваги пояснення представника позивача, що істотні умови договору, зокрема розмір ануїтентних платежів та строк погашення позики сторони узгодили, а незначні відхилення в розрахунках виникли через застосування банківською установою автоматизованої програми для розрахунку ануїтентного платежу за формулою наведеної у довідці ПАТ «МЕГАБАНК» №85-13/743 від 28.07.2017, що за своєю суттю варіативна щодо строку погашення, розміру щомісячного платежу, строку договору, і відповідно має незначні математичні відхилення.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено в ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Відповідно до ст.651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що договір укладений в двох примірниках, у кожної із сторони знаходиться по одному його примірнику.

Як зазначив відповідач в своїх поясненнях, при підписанні кредитного договору, йому були зовсім не вигідні умови надання кредиту, договір був надрукований маленьким шрифтом, який він не міг прочитати, просив вважати договір нікчемним. Також відповідач наголосив, що банком не надано йому повний пакет документів, щодо підписаного кредитного договору. В свою чергу відповідач не заперечив факт підписання договору.

Однак, вищевказані заперечення не знайшли свого підтвердження, оскільки як зазначила представник позивача особистий підпис відповідача свідчить про те, що він погодився на всі умови, які зазначені у кредитному договорі і тривалий час їх не виконував. Крім того не скористався правом відмови від кредитного договору протягом 14 днів з моменту його підписання, як це передбачено в п. 6 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

З матеріалів справи вбачається, що протягом дії кредитного договору відповідач не звертався до банку з пропозицією щодо внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, за роз'ясненням положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, заяв, клопотань з реструктуризації заборгованості до банку не подавав, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 30.05.2016 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини пятої статті 11, частин першої, другої, пятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Так зокрема, у Постанові ВСУ від 16.11.2016 року №6-1746цс16 суд, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, суд звернув увагу на те, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним.

Аналізуючи дану справу, суд бере до уваги той факт, що при укладанні договору відповідачу не було повідомлено про суть послуг, за які стягується комісія, позивачем не надано рішення про встановлення вартості таких послуг, самі вартість послуг становить 2,9% від суми кредиту, що обєктивно становить значку частку витрат у порівняння з відсотковою ставкою у 5%.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за нарахованої та несплаченої комісії в розмірі 8700 грн. і наголошує, що на засадах розумності та справедливості, з врахуванням обставин справи, вважає за можливе задовольнити позов в частині стягнення залишку кредиту, нарахованих та несплачених процентів та штрафу.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно до задоволеного позову в сумі 3129,07 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 16, 610-612, 1046, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, штрафу за порушення умов кредитного договору та розірвання кредитного договору задовольнити частково.

Розірвати кредитний договір №53-308-824-2-16-Г (з ануїтентними платежами) від 30 травня 2016 року укладений між Публічним акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» заборгованість за кредитним договором №53-308-824-2-16-Г (з ануїтентними платежами) від 30 травня 2016 року у розмірі 102 101 (сто дві тисячі сто одну) гривню 66 копійок, з яких: 67 217 грн. 27 коп. залишок кредиту; 1 134 грн. 39 коп. залишок нарахованих та несплачених процентів; 33750 грн. 00 коп. штраф та судовий збір в сумі 3129 (три тисячі сто двадцять девять) гривень 07 копійок, а всього 105230 (сто пять тисяч двісті тридцять) гривень 73 копійки.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 24 жовтня 2017 року.

Суддя А.І.Савенко