У х в а л а

02 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 2002 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25 листопада 2015 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4, яка проживає з відповідачкою. Після розірвання шлюбу позивач з колишньою дружиною погодили графік його участі у спілкуванні з дитиною, проте після того, як відповідачка дізналась, що позивач зустрічається з іншою жінкою, з якою має намір одружитись, остання почала порушувати домовленість та чинити перешкоди у його спілкуванні із дитиною. Зазначає, що відповідачка створює штучні перешкоди у його спілкуванні з дитиною, зокрема, необґрунтовано відмовляє у її відвідуванні, ігнорує домовленості щодо його відпочинку із дочкою, шантажує відкликанням раніше наданих нею дозволів на виїзд дитини за межі України, переїздить з дитиною під час навчання на тривалий час до іншого міста без повідомлення позивача про зміну місця проживання, що унеможливлює участь останнього у вихованні дочки. З метою мирного врегулювання спору позивачем на адресу відповідачки направлявся лист із пропозицією спільно погодити порядок його участі у вихованні дочки, на що відповідачка відповіла категоричною відмовою проти погодження будь-якого графіку, крім того, що буде встановлений в судовому порядку. Встановленим службою у справах дітей порядком участі позивача у вихованні дочки ОСОБА_4 не виконується, у зв'язку з чим позивач вимушений звертатися до суду за захистом прав та законних інтересів.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 березня 2017 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 без присутності матері ОСОБА_3:

кожного тижня під час навчання дочки: понеділок з 13:00 до 08:30 вівторка, середа з 13:00 до 08:30 четверга, перша, третя п'ятниця місяця з 13:00 до 20:00 неділі;

половина канікулярного часу для відпочинку та оздоровлення дитини в порядку чергування кожного року, починаючи з батька за графіком:

першу половину зимових канікул ОСОБА_4 проводитиме з батьком ОСОБА_2, другу рівну половину з матір'ю ОСОБА_3, в рівній кількості днів для кожного з батьків;

першу половину весняних канікул ОСОБА_4 проводитиме з матір'ю ОСОБА_3, другу батьком ОСОБА_2, в рівній кількості днів для кожного з батьків;

протягом літнього канікулярного часу, в порядку чергування, починаючи з матері: два тижні літніх канікул ОСОБА_4 проводитиме з матір'ю

ОСОБА_3, два тижні з батьком ОСОБА_2;

першу половину осінніх канікул ОСОБА_4 проводитиме з батьком ОСОБА_2, другу рівну половину з матір'ю ОСОБА_3, в рівній кількості днів для кожного з батьків.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 березня 2017 року змінено в частині визначення ОСОБА_2 порядку участі у вихованні та спілкування з дитиною ОСОБА_4 під час навчання.

Визначено ОСОБА_2 наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 без присутності матері - ОСОБА_3:

щотижня під час навчання дочки: понеділок, вівторок, середа, четвер з 17:00 до 20-00; перша і третя п'ятниця місяця з 17:00 до 20:00 неділі.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з висновку судово-психологічної експертизи Харківського НДІСЕ імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса № 6668 від 09 листопада 2016 року, яким встановлено, що ОСОБА_2 слід вважати психологічно доцільним встановлення порядку участі у вихованні дочки ОСОБА_3 з урахуванням усталених близьких відносин між ними, за яким батько матиме право на участь у вихованні дочки за наступним графіком: кожного тижня під час навчання дочки: понеділок з 13:00 до 08:30 вівторка, середа з 13:00 до 08:30 четверга, перша і третя п'ятниця місяця з 17:00 до 20:00 неділі; половина канікулярного часу для відпочинку та оздоровлення дитини за графіком: першу половину зимових канікул ОСОБА_3 проводитиме з батьком - ОСОБА_2, другу рівну половину з матір'ю - ОСОБА_3 в рівній кількості днів для кожного з батьків; першу половину весняних канікул ОСОБА_3 проводитиме з матір'ю - ОСОБА_3, другу з батьком - ОСОБА_2 в рівній кількості днів для кожного з батьків; першу половину літніх канікул ОСОБА_3 проводитиме з матір'ю - ОСОБА_3, другу з батьком - ОСОБА_2, в рівній кількості днів для кожного з батьків; першу половину осінніх канікул ОСОБА_3 проводитиме з батьком - ОСОБА_2, другу рівну половину з матір'ю - ОСОБА_3, в рівній кількості днів для кожного з батьків.

Змінюючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виходив з того, що встановлений порядок спілкування матері з дитиною є недостатнім та порушує права відповідачки як матері, які є рівними з правами батька.

З висновком суду не можна не погодитися з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбних відносинах з 2002 року, від яких мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

25 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірваний рішенням Київського районного суду м. Харкова.

Між сторонами укладено угоду щодо участі батьків у вихованні дитини ОСОБА_4, яка проживає то з матір'ю, то з батьком.

Статтею 158 СК Українипередбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (частини 1, 2 статті 159 СК України).

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей та інше.

Згідно зі статтею 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини 1 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Статтею 6 Декларації з прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливе, рости під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

В статті 15 Закону «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Змінюючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що порядок та час спілкування матері з дитиною і її виховання, який запропонований експертом та визначений судом першої інстанції, фактично порушується усталений порядок та режим дня дитини відповідного віку, а також відсутність постійного місця для ночівлі.

Крім того, порушуються права матері дитини, оскільки вона фактично зможе провести з донькою лише вісім днів на місяць.

Суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Зводяться до оцінки доказів по справі, яким суди дали належну правову оцінку.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович