Справа № 372/1480/17
Провадження 2-1013/17
ухвала

26 травня 2017 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Потабенко Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради, Державної виконавчої служби Обухівського району Київської області, ОСОБА_2, про скасування рішень Григорівської сільської ради і повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

При вирішенні питання про відкриття провадження в даній цивільній справі, зясована невідповідність форми і змісту позову певним вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України. Так стаття 119 ЦПК України визначає, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Однак, незважаючи на вимоги вищезазначених норм цивільно-процесуального закону, позивачем в своїй позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують кожну викладену ним обставину та не конкретизовано змісту своїх вимог.

Також, згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. В порушення даної вимоги, позивачем не було надано суду докази сплати судового збору, однак в позовній заяві позивач просив звільнити його від сплати судового збору через тяжкий соціальний стан. Дане клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно положень ч.ч.1, 3 ст. 82 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Отже за змістом наведених норм єдиною підставою для звільнення від оплати судового збору є майновий стан сторони, який унеможливлює чи створює істотні перешкоди у сплаті нею судового збору у встановленому законом розмірі, про наявність якого сторона має надати належні і допустимі докази.

Аналогічні роз'яснення містить п.29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно якого єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Всупереч вимогам закону позивач не подав до суду переконливих доказів, які б давали підстави для звільнення його від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду першої інстанції, а копія довідки про нарахування пенсії таким доказом не є.

Оскільки суд не наділений повноваженнями звільняти особу від сплати судового збору без будь-яких достатніх правових підстав та, враховуючи, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обовязком суду, приходжу до висновку про відмову у звільненні позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви з вимогою немайнового характеру повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.). А оскільки позивачем було заявлено шість позовних вимог немайнового характеру, то відповідно до ст. 6 Закону України «Про судовий збір», в якій ідеться про те, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, позивачу належить сплатити 3840 грн.

З врахуванням вищевикладеного, приходжу до висновку про доведеність тієї обставини, що позовна заява не може вважатися такою, що відповідає вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту.

За таких обставин коли позивач подаючи позовну заяву не дотримався вимог передбачених ст. 119 ЦПК України, тому його позов повинен бути залишений без руху, на підставі ст.121ч.1 ЦПК України, а позивачу наданий строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради, Державної виконавчої служби Обухівського району Київської області, ОСОБА_2, про скасування рішень Григорівської сільської ради і повернення земельної ділянки, залишити без руху та зобовязати позивача усунути вищевказані недоліки протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали, інакше позовна заява вважатиметься неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: