Справа № 569/6017/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, дітей залишити з нею та поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши їй рухоме майно загальною вартістю 88 500 грн., а саме: кухонний гарнітур (стінка), вартістю 15 000 грн.; кухонний стіл, вартістю 2 500 грн.; стільці 4 шт., вартістю 3 000 грн.; посудомийна машина «Бош», вартістю 7 500 грн.; варочна поверхня та духова шафа «Бош», вартістю 7 500 грн.; газовий котел «Ваілант», вартістю 30 000 грн.; холодильник «Лібер», вартістю 4 000 грн.; телевізори «Самсунг» 2 шт., вартістю 14 000 грн.; кондиціонер «Медіа», вартістю 5 000 грн., та виділивши відповідачу рухоме майно загальною вартістю 91 000 грн., а саме: мяка частина виробництва Дніпропетровськ, вартістю 15 000 грн.; меблі модульні польського виробництва, вартістю 25 000 грн.; морозильну камеру, вартістю 5 500 грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 7 000 грн.; кондиціонер «Медіа», вартістю 5 000 грн.; шафа-купе, вартістю 8 000 грн.; крісла 2 шт., вартістю 7 000 грн.; спальня модульна польського виробництва, вартістю 4 500 грн.; меблі у ванній кімнаті, вартістю 5 000 грн.; шафа у прихожій вартістю 5 000 грн.; пральна машина «Сіменс», вартістю 4 000 грн.

Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 20 лютого 2004 року, проте відносини в сімї не склалися, вони не підтримують подружніх стосунків, сімя фактично розпалася. Всі спроби налагодити стосунки не принесли результату, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Також вказує, що від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких позивач просить залишити проживати з нею. Також вказує, що за час перебування у шлюбі ними було придбано рухоме майно на загальну суму 179 500 грн., яке просить поділити відповідно до наведеного нею переліку.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з підстав, вказаних у позовній заяві. В судових дебатах вказала, що просить квартиру, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності, виділити їй.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував щодо розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей разом з позивачем та просив все нерухоме та рухоме майно, яке належить їм як подружжю, виділити позивачу, оскільки вона залишається з дітьми.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 20 лютого 2004 року, серії 1-ГЮ №076938, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 20 лютого 2004 року, актовий запис №170. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - ОСОБА_2, дружині ОСОБА_4 (а.с.8).

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні сторони вказали, що вони не підтримують подружніх стосунків і категорично не погоджуються на примирення.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про народження (а.с.9, 11).

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

В судовому засіданні сторонами досягнуто згоди в питанні щодо місця проживання їхніх неповнолітніх дітей - з їх матір'ю - позивачем по даній справі.

Як вказано вище між сторонами укладено шлюб 20 лютого 2004 року. Під час перебування у шлюбі сторонами придбано рухоме майно, перелік та вартість якого визнані сторонами та не оспорюються, а саме: кухонний гарнітур (стінка), вартістю 15 000 грн.; кухонний стіл, вартістю 2 500 грн.; стільці 4 шт., вартістю 3 000 грн.; посудомийна машина «Бош», вартістю 7 500 грн.; варочна поверхня та духова шафа «Бош», вартістю 7 500 грн.; газовий котел «Ваілант», вартістю 30 000 грн.; холодильник «Лібер», вартістю 4 000 грн.; телевізори «Самсунг» 2 шт., вартістю 14 000 грн.; кондиціонер «Медіа», вартістю 5 000 грн.; мяка частина виробництва Дніпропетровськ, вартістю 15 000 грн.; меблі модульні польського виробництва, вартістю 25 000 грн.; морозильна камера, вартістю 5 500 грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 7 000 грн.; кондиціонер «Медіа», вартістю 5 000 грн.; шафа-купе, вартістю 8 000 грн.; крісла 2 шт., вартістю 7 000 грн.; спальня модульна польського виробництва, вартістю 4 500 грн.; меблі у ванній кімнаті, вартістю 5 000 грн.; шафа у прихожій вартістю 5 000 грн.; пральна машина «Сіменс», вартістю 4 000 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України якщо дружина та чоловіка не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Частиною другою статті 372 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічне за змістом законодавче положення закріплено у частині першій статті 70 СК України.

Враховуючи те, що рухоме майно, яке є предметом позову, набуте сторонами під час шлюбу і є їхньою спільною сумісною власністю, при цьому поділ майна за взаємною згодою ними не здійснено, суд приходить до висновку, що це майно підлягає поділу між сторонами в рівних частках.

Вирішуючи питання щодо поділу рухомого майна, набутого сторонами у шлюбі, суд, враховуючи думку позивача та відповідача, вважає за необхідне виділити в натурі: позивачу рухоме майно загальною вартістю 88 500 грн. 00 коп., а саме: а саме: кухонний гарнітур (стінка), вартістю 15 000 грн.; кухонний стіл, вартістю 2 500 грн.; стільці 4 шт., вартістю 3 000 грн.; посудомийна машина «Бош», вартістю 7 500 грн.; варочна поверхня та духова шафа «Бош», вартістю 7 500 грн.; газовий котел «Ваілант», вартістю 30 000 грн.; холодильник «Лібер», вартістю 4 000 грн.; телевізори «Самсунг» 2 шт., вартістю 14 000 грн.; кондиціонер «Медіа», вартістю 5 000 грн., визнавши за нею право власності на це майно; відповідачу рухоме майно загальною вартістю 91 000 грн., а саме: мяка частина виробництва Дніпропетровськ, вартістю 15 000 грн.; меблі модульні польського виробництва, вартістю 25 000 грн.; морозильну камеру, вартістю 5 500 грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 7 000 грн.; кондиціонер «Медіа», вартістю 5 000 грн.; шафа-купе, вартістю 8 000 грн.; крісла 2 шт., вартістю 7 000 грн.; спальня модульна польського виробництва, вартістю 4 500 грн.; меблі у ванній кімнаті, вартістю 5 000 грн.; шафа у прихожій вартістю 5 000 грн.; пральна машина «Сіменс», вартістю 4 000 грн., визнавши за ним право власності на це майно.

Вимоги щодо присудження їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема за рухоме майно вартістю 1 250 грн., позивач не предявляла, відповідно суд не вирішував це питання.

Клопотання, яке було усно викладено в промові позивача у судових дебатах, про виділення їй квартири, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч.8 ст. 193 ЦПК України під час судових дебатів не можна подавати нові докази, заяву про залишення позову без розгляду, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог.

Щодо посилання відповідача на те, що все нерухоме та рухоме майно, яке належить сторонам як подружжю, слід виділити позивачу, оскільки вона залишається з дітьми суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач не зверталася до суду з такими позовними вимогами. Окрім того, відповідно до ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Вказані обставини в судовому засіданні також встановлені не були.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України повністю підлягають стягненню понесені нею судові витрати у розмірі 1 475 грн.

Керуючись ст.ст. 24, 60, 105, 112, 114, 115, 157, 159, 160, 161 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 196, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя- задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 20 лютого 2004 року, актовий запис №170 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Здійснити поділ рухомого майна, набутого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі та виділити в натурі:

ОСОБА_1 рухоме майно загальною вартістю 88 500 (вісімдесят вісім тисяч пятсот) гривень, а саме: кухонний гарнітур (стінка), вартістю 15 000 гривень; кухонний стіл, вартістю 2 500 гривень; стільці 4 шт., вартістю 3 000 гривень; посудомийна машина «Бош», вартістю 7 500 гривень; варочна поверхня та духова шафа «Бош», вартістю 7 500 гривень; газовий котел «Ваілант», вартістю 30 000 гривень; холодильник «Лібер», вартістю 4 000 гривень; телевізори «Самсунг» 2 шт., вартістю 14 000 гривень; кондиціонер «Медіа», вартістю 5 000 гривень, визнавши за нею право власності на зазначене майно;

ОСОБА_2 рухоме майно загальною вартістю 91 000 (девяносто одна тисяча) гривень, а саме: мяка частина виробництва Дніпропетровськ, вартістю 15 000 гривень; меблі модульні польського виробництва, вартістю 25 000 гривень; морозильну камеру, вартістю 5 500 гривень; телевізор «Самсунг», вартістю 7 000 гривень; кондиціонер «Медіа», вартістю 5 000 гривень; шафа-купе, вартістю 8 000 гривень; крісла 2 шт., вартістю 7 000 гривень; спальня модульна польського виробництва, вартістю 4 500 гривень; меблі у ванній кімнаті, вартістю 5 000 гривень; шафа у прихожій вартістю 5 000 гривень; пральна машина «Сіменс», вартістю 4 000 гривень, визнавши за ним право власності на зазначене майно.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1понесені нею судові витрати у розмірі 1 475 (одна тисяча чотириста сімдесят п'ять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в Апеляційний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 09 червня 2017 року.

Суддя О.О. Першко