АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2044/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (далі - ПАТ «Черкасиобленерго») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 06 травня 2015 року по 19 липня 2017 року вона працювала на умовах безстрокового трудового договору в ПАТ «Черкасиобленерго» на посадах менеджера з персоналу в різних відокремлених підрозділах. Наказом № 34-п/тз від 19 липня 2017 року трудовий договір було припинено на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю та умов колективного договору.

В день звільнення відповідач повинен був провести з нею повний розрахунок на підставі ст. 116 КЗпП України, але цього здійснено не було.

25 липня 2017 року відповідачем була погашена заборгованість за травень 2017 року в сумі 7108 гривень 44 копійки. 08 серпня 2017 року погашена заборгованість за червень 2017 року в сумі 6380 гривень 83 копійки.

Станом на 15 серпня 2017 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 32990 гривень 89 копійок.

Відповідно до довідки від 25 липня 2017 № 500/6 середньоденна заробітна плата позивача становить 303 гривні 68 копійок. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку станом на 15 серпня 2017 року складає 8199 гривень 36 копійок (27 днів (період розрахунку з 20 липня 2017 року по 15 серпня 2017)року х 303 гривень 68 копійок).

Крім того, несвоєчасною виплатою заробітної плати позивачу завдано моральну шкоду, яка обґрунтована позивачем тим, що позивач, із-за відсутності коштів не могла себе забезпечити самим необхідним для існування та змушена була позичати гроші у рідних та знайомих. Крім того позивач має сина який навчається за рахунок позивача.

На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 32990 гривень 89 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8199 гривень 36 копійок та моральну шкоду в сумі 5000 гривень, а всього 46190 гривень 25 копійок.

06 вересня 2017 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 8806 гривень 72 копійки та моральну шкоду в сумі 5000 гривень.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6377 гривень 28 копійок, моральну шкоду в сумі 1000 гривень, а всього 7377 гривень 28 копійок.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Черкасиобленерго» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване, винесене з грубим порушення норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1000 гривень відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач порушив визначені законом строки виплати заробітної плати, хоча на час розгляду справи і провів розрахунок, тому стягненню підлягає середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та завдана моральна шкода.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 06 травня 2015 року по 19 липня 2017 року позивач працювала на умовах безстрокового трудового договору в ПАТ «Черкасиобленерго» на посадах менеджера з персоналу.

Наказом № 34-п/тз від 19 липня 2017 року трудовий договір було припинено на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у звязку із невиконанням власником законодавства про працю та умов колективного договору, що підтверджується копією наказу та записом у трудовій книжці ( а.с. 8)

При звільненні з позивачем не був проведений повний розрахунок.

З довідки від 25 липня 2017 року, виданої ПАТ «Черкасиобленерго», вбачається, що заборгованість з виплати заробітної плати становила за травень 2017 року 7108 гривень 44 копійки, червень 2017 року - 6380 гривень 83 копійки, липень 2017 року 32990 гривень 89 копійок, а всього: 46480 гривень 16 копійок ( а.с. 10).

Вказані обставини підтверджують порушення відповідачем вимог статей 115,116 КЗпП, щодо строків виплати заробітної плати та розрахунку при звільненні.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки обєкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) зазначено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Виходячи з вищевикладених вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог про відшкодування позивачеві відповідачем моральної шкоди, так як його доводи про порушення законних прав, яке полягало у невиплаті належних йому грошових сум нарахованої заробітної плати, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Наявність такого порушення призвело до моральних страждань, втрати позивачем нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував встановлені обставини справи, характер порушення прав позивача, ступінь моральних страждань, зміни у житті та зусилля, вжиті для відновлення трудових прав, а також принципи розумності та справедливості, а тому суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 гривень, а не 5000 гривень, як просила позивач згідно заявлених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що судом першої інстанції було ухвалене правильне по суті та справедливе рішення, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :