АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

17 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Борисенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2010 року

у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року позивач - Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра», Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про солідарне стягнення з боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором у розмірі 157 856,25 Євро (еквівалент у гривнях 1 733 907,93 грн.), посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2010 року позов задоволено у повному обсязі. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, не взявши до уваги, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано доказів про видачу кредиту, зокрема заяви про видачу готівки.

Судом не взято до уваги, що Банк не мав права видавати кредит та нараховувати відсотки, оскільки в матеріалах справи відсутня банківська ліцензія, видана ВАТ КБ «Надра». Також вважав, що Банком неправомірно нараховано пеню без врахування умов кредитного договору, а саме підпункту 3.3.1. пункту 3.3. Банк безпідставно нараховував пеню, виходячи із розміру мінімальної суми необхідного платежу 6375,34 Євро, тоді як умовами договору передбачено розмір мінімально необхідного платежу у розмірі 1668,11 євро на місяць.

Крім цього, як на підставу скасування заочного рішення суду вказував на те, що судом безпідставно взято до уваги довіреність, видану на ім'я ОСОБА_4 та заяву від її імені про розгляд справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення, оскільки довіреність видана на ім'я ОСОБА_4 є неналежною, так як видана за підписом заступника тимчасового адміністратора ВАТ КБ «Надра», тоді як діючим законодавством передбачено, що при тимчасовій адміністрації Банку повноваження здійснює виключно тимчасовий адміністратор, який і має право видавати довіреність на представництво інтересів Банку. У зв'язку з цим апелянт вважав, що судом порушено положення п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України та не відкладено судове засідання за першої неявки позивача.

Також вважав, що судом порушено положення ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якою передбачено право суду на ухвалення заочного рішення у разі, якщо відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи повторно не з'явився в судове засідання.

Посилаючись на те, що рішення не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду від 01.09.2010 та відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, виходячи із обґрунтованості позовних вимог, дійшов висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та вважає його правильним, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ухвалюючи рішення судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

30 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 362/П/РП/2008-978 (далі - кредитний договір), за умовами п. 1.1. якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 130 490 Євро 80 євроцентів в порядку і на умовах, визначених цим Договором за програмою «Іпотечний конструктор».

Пунктом 1.3.1. кредитного договору передбачено, що відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,39% на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Пунктом 1.4. кредитного договору визначено, що Банк надає позичальнику кредит строком до 12 липня 2028 року.

Згідно пункту 3.3.1. кредитного договору щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 1668 Євро 11 євроцентів.

У відповідності до пункту 3.3.3. кредитного договору позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту, визначений у п.п. 3.3.1. цього Договору щомісячно до 10 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 12 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, Банк, починаючи з 13 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим Договором. Якщо 10-е число є небанківським днем, то платіж необхідно внести в останній банківський день, який передує цій даті.

У випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього Договору, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 5.2. кредитного договору).

У пункті 5.3. кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення позичальником вимог п. 4.3. за виключенням підпунктів 4.3.3., 4.3.4. цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього Договору, за кожен випадок.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджується, що ВАТ КБ «Надра», відповідно до умов кредитного договору, видав ОСОБА_1 кредит в сумі 130 490,80 Євро.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано доказів про видачу кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір виконувався позичальником ОСОБА_1 (а.с. 17). З розрахунку заборгованості вбачається, що кредитний договір виконувався. Так, на виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 було сплачено на погашення заборгованості за кредитом: 11.08.2008 - 1 563,79 Євро, 11.09.2008 - 64,27 Євро, 13.10.2008 - 121,45 Євро; за відсотками: 11.08.2008 - 104,32 Євро, 11.09.2008 - 1 603,84 Євро, 13.10.2008 - 1 545,55 Євро, 12.11.2008 - 298,21 Євро, 15.10.2009 - 73,92 Євро. Всього оплату за кредитним договором здійснено на загальну суму у розмірі 5 375,35 Євро.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів виконання Банком умов кредитного договору та видачі кредиту є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами і правильно встановленими судом обставинами.

Висновок суду, що ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, відповідає матеріалам справи.

Згідно розрахунку, який містить підпис уповноваженої особи Банку та штамп ВАТ КБ «Надра», наданого Банком, станом на 19.02.2010 у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 157 856,25 Євро, що еквівалентно 1 733 907,93 грн., з яких: 128 741,29 Євро (1 414 106,43 грн.) - заборгованість за кредитом; 25 667,58 Євро (281 935,07 грн.) - заборгованість по сплаті відсотків; 3 447,39 Євро (37 866,43 грн.) - пеня за прострочення сплати кредиту.

Апеляційна скарга не містить доводів, що заборгованість за кредитом та відсотками невірно нарахована.

Доводи апеляційної скарги, що Банком нарахована пеня з невідомої суми, а не з 1668,11 Євро як передбачено умовами кредитного договору, є такими, що спростовуються доказами наявними в матеріалах справи. Так, згідно розрахунку заборгованості нарахування пені було здійснено, відповідно до підпункту 3.3.1. пункту 3.3. кредитного договору, виходячи із суми 1668,11 Євро.

При цьому, Банк правомірно, виходячи із положень ст. 192, 533 ЦК України, нарахування пені здійснив у гривні.

Посилання апелянта на те, що Банком здійснено розрахунок пені із суми 6375,34 Євро є безпідставними, оскільки це сума визначена у гривні, а не у Євро і становить 6375,34 грн. за курсом НБУ на день розрахунку.

При цьому доводи ОСОБА_1, що розрахунок здійснено із суми 6375,34 Євро є безпідставними, оскільки ця с ума визначена у гривні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, ретельно дослідив суму заборгованості, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості у розмірі 1 733 907,93 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що судом порушено положення п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України та не відкладено розгляд справи у зв'язку з першою неявкою позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника ВАТ КБ «Надра» (а.с. 35).

Відповідно до положень ст. 27 ЦПК України подавати заяви про розгляд справи за її відсутності є правом кожної сторони, а тому доводи апеляційної скарги, що судом безпідставно прийнято заяву від позивача про розгляд справи за його відсутності є необґрунтованими, оскільки це не порушує прав відповідача.

Більш того, слід зазначити, що позивач не оскаржував рішення суду в частині порушення норм процесуального права та розгляд справи без участі його представника.

Таким чином, при ухваленні рішення судом дотримано положень п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що довіреність, видана на ім'я представника ОСОБА_4 є неналежною, оскільки предметом спору у справі, що переглядається, є грошові кошти за кредитним договором, а невизнання довіреності недійсною.

Матеріали справи не містять належних доказів, що довіреність видана на ім'я представника ОСОБА_4 є недійсною.

Також не можуть бути прийняті до уваги судової колегії в якості підстав для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції положень 4 ст. 169 ЦПК України

У відповідності до частини 4 статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Частиною 1 статті 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позичав не заперечує проти такого вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач у своїй заяві про розгляд справи за відсутності його представника також просив провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення (а.с. 35).

Матеріалами справи також підтверджується, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений судом першої інстанції про судове засідання 01.09.2010, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням (а.с. 31-32).

Посилання апелянта на те, що йому не було відомо про розгляд справи є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України, якщо судову повістку під розписку вручено будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, особа вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги, що відсутність ліцензії у Банку є підставою для скасування судового рішення, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачі, скориставшись своїми правами на власний розсуд, передбаченими ст. 27, 31 ЦПК України, не подавали заперечень з цих обставин, не зазначали про докази, які підлягають дослідженню судом.

При цьому як зазначено вище, відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи за адресою, яка вказана в позовній заяві та у кредитному договорі.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами згідно зі ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-10566/10

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10392/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Зубков С.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.