07.06.2017 Справа № 363/1430/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Рудюка О.Д.

при секретарі - Давидової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 08 грудня 2015 року помер ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно: житловий будинок № 43 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (веранда «а», прибудова «а1», убиральня «Б», погріб з шийко «В», господарські будівлі зблоковані «Г», колодязь питний «І», колонка питна «ІІ», огорожа - № 1, ворота - № 2), по вул. Шолуденка в с. Лебедівка Вишгородського району Київської області. За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, посвідчений 10 червня 2015 року приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 27, згідно якого ОСОБА_2 все своє майно заповів ОСОБА_1 Інших осіб, як б претендували на майно немає, тому позивачка є єдиним спадкоємцем. Звернувшись до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення власності на житловий будинок, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний житловий будинок.

Зважаючи на вказані вище обставини, позивач просить визнати за неюправо власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 08 грудня 2015 року на спадкове майно житловий будинок № 43 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (веранда «а», прибудова «а1», убиральня «Б», погріб з шийко «В», господарські будівлі зблоковані «Г», колодязь питний «І», колонка питна «ІІ», огорожа - № 1, ворота - № 2), по вул. Шолуденка в с. Лебедівка Вишгородського району Київської області.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Голова Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області у судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву в якій просить розглянути справу без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, зауважень та заперечень до позовної зави не має.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

08 грудня 2015 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 353207, зареєстроване виконавчим комітетом Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 16.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок № 43 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (веранда «а», прибудова «а1», убиральня «Б», погріб з шийко «В», господарські будівлі зблоковані «Г», колодязь питний «І», колонка питна «ІІ», огорожа - № 1, ворота - № 2), по вул. Шолуденка в с. Лебедівка Вишгородського району Київської області.

10 червня 2015 року ОСОБА_2 склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 27, відповідно до якого ОСОБА_2 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що на день її смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1

Відповідно до копії спадкової справи № 51/2016 до майна померлого 08 грудня 2015 року ОСОБА_2, спадкоємцями ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1

Заявою № 125 ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2

Відповідно до довідки № 68 виданої у лютому 2016 року Лебедівською сільською радою Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2 з 1982 року був зареєстрований і проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день його смерті спільно з ним у вказаному будинку ніхто не проживав і не був зареєстрований. Заповіт від імені ОСОБА_2 виконавчим комітетом Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області не посвідчувався.

Звернувшись до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 з приводу оформлення власності на житловий будинок та земельні ділянки, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 43 по вул. Шолуденка в с. Лебедівка, Вишгородського району Київської області, інвентаризаційна справа № 2301087, виданий 21 березня 2017 року, даний житловий будинок був збудований у 1945 році.

Відповідно до довідки (витягу з по господарської книги) виданої 09 березня 2017 року Лебедівською сільською радою Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2, дійсно проживав і був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. лебедівка Вишгородського району Київської області. Номер обєкта ПГО 58 в по господарській книзі № 1 відкритий на ОСОБА_2 Власник будинку ОСОБА_2.

Згідно будинкової книги вбачається, що власником житлового будинку № 43 по вулиці Шолуденка в с. Лебедівка Вишгородського району Київської області є ОСОБА_2 з 1972 року.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1945 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Отже, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду слід було керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року.

Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відтак, згідно зі вказаними нормативними актами виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

ОСОБА_1 на майно, а саме: житловий будинок № 43 по вул. Шолуденка в с. Лебедівка, Вишгородського району, Київської області, прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний житловий будинок входить до спадкової маси.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі ст. ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Однак, оскільки будинок був збудований в 1945 році, значиться в господарській книзі сільської ради, діюче на час введення будинку в експлуатацію законодавство не вимагало реєстрації прав власності то на думку суду спірний будинок не є самочинним будівництвом, належав спадкодавцю і тому за позивачем слід визнати право власності на вказаний спірний будинок.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 58, 60,212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6(ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок № 43 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (веранда 0 «а», прибудова «а1», убиральня «Б», погріб з шийкою «В», господарські будівлі зблоковані «Г», колодязь питний «І», колонка питна «ІІ», огорожа - №1, ворота - №2), по вулиці Шолуденка в с. Лебедівка Вишгородського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 08 грудня 2015 року ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк