АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3225/17 Справа № 189/928/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кравцова Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року до Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року на ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2008 року між ЗАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» та Державною податковою інспекцією України укладено договір на закупівлю послуг з обовязкового соціального страхування № 029-1, за яким страховик виплачує страхові суми, зокрема у разі втрати застрахованим працездатності в результаті захворювання, що сталося під час виконання службових обовязків - у розмірі, що залежить від ступеня втрати працездатності в результаті захворювання, який визначається у відсотковому відношенні до суми пятирічної заробітної плати за останньою посадою, яку він займав до встановлення втрати працездатності, але не може бути меншим шестимісячної заробітної плати за зазначеною посадою.

Відповідно до п.7.1 вказаного договору «Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання», цей договір набуває чинності з 20 червня 2005 року і діє по 31 грудня 2008 року.

22 червня 2008 року між ЗАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» та ДПА України укладено додаткову угоду про зміну Договору обовязкового соціального страхування № 029-1, якою страховик та страхувальник внесли зміни в 7.1 договору на закупівлю послуг з обовязкового соціального страхування № 029-1, виклавши його у наступній редакції «сторони можуть встановити, що відносини між ними, які виникли до його укладання» зобовязання страховика по виплаті страхового відшкодування згідно Договору на закупівлю послуг з обовязкового соціального страхування № 029-1 від 20 червня 2008 року розповсюджується на проміжок з 20 червня 2005 року по 31 грудня 2008 року або до повного виконання страховиком вимог п.3.2.5 договору. Договір набуває чинності з моменту надходження першої частини страхового платежу на рахунок страховика.

04 червня 2009 року між ЗАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» та ДПІ України укладено договір на закупівлю послуг з обовязкового соціального страхування № 029-2, за яким зобовязання страховика з виплати страхового відшкодування розповсюджується на страхові випадки, що сталися в період з 20 червня 2005 року до 31 грудня 2009 року.

12 серпня 2009 року між ЗАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» та Державною податковою інспекцією України укладено договір на закупівлю послуг з обовязкового соціального страхування № 029-000004, за яким зобовязання страховика з виплати страхового відшкодування розповсюджується на страхові випадки, що сталися в період 20 червня 2005 року до 31 грудня 2010 року.

Згідно висновком МСЕК від 06.11.2007 року встановлено, що ОСОБА_2 70% втрати професійної дієздатності у звязку з захворюванням, що сталося під час виконання службових обовязків.

30.07.2008 року ОСОБА_2 звернулася до ЗАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» із заявою про виплату страхової суми.

17 березня 2010 року ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» листом повідомила ДПА України про те, що станом на 16 березня 2010 року страховик повністю виконав свої зобовязання за укладеною додатковою угодою №2 до договору та відповідно до п.3.2.5 страховик зобовязаний припинити прийом документів на виплату страхових сум у разі використання сплачених страхових платежів, визначених п. 4.1 вказаного договору, про що й повідомили страхувальника.

Листами від 13 квітня 2010 року та 31 грудня 2010 року, в яких було повідомлено, що страховик припинив прийом документів на виплату страхових сум у зв'язку з повним використанням сплачених страхових платежів та виконанням зобов'язань перед страхувальником за вказаними договорами про закупівлю послуг з обов'язкового соціального страхування у повному обсязі; при цьому страховик повернув справи, у тому числі справу ОСОБА_2, за якими не було здійснено виплат страхових сум у зв'язку з недостатністю отриманих страхових платежів.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» посадові особи органів державної податкової служби підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за їх останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за їх останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності).

Згідно з п.1 Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 1994 року № 349 обов'язкове державне особисте страхування посадових осіб органів державної податкової служби здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

За положеннями ст. 41 Закону України «Про страхування» страховик не відповідає за зобов'язаннями держави, а держава - за зобов'язаннями страховика.

Відповідно п.3.2.3 договорів про закупівлю послуг з обов'язкового соціального страхування, укладених між ЗАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» та ДПА України, страховик зобов'язаний виплачувати страхові суми застрахованим особам за умови надходження на його спеціальний рахунок платежів у розмірах, необхідних для проведення виплат страхових сум.

Пункт 4 Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 1994 року № 349, встановлює, що страхові платежі, не використані в поточному році на виплату страхових сум, зараховуються до чергових платежів, а кошти, яких не вистачає на виплату страхових сум, доплачуються страхувальником.

Отже враховуючи вищевикладене з матеріалів справи не вбачаться вини відповідача у не виплаті ОСОБА_2 страхової суми через відсутність коштів, необхідних для здійснення такої виплати у зв'язку з повним використанням страховиком сплачених страхувальником страхових платежів за договорами про закупівлю послуг з обов'язкового соціального страхування.

Також, позивач звернувся до суду з позовною заявою 24 червня 2016 року, а строк дії вищевказаних договорів про закупівлю послуг з обов'язкового соціального страхування, закінчився 31 грудня 2010 року, тобто до моменту звернення позивача до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку з безпідставності заявлених вимог про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» суми страхового відшкодування.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми інфляційних збитків від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, суми 3% річних компенсації за користування чужими грошовими коштами та моральної шкоди, суд першої інстанції також дійшов до правильного висновку про відмову в їх задоволенні, так як вони випливають із основних позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що її документи були прийняті страховиком до виплати, а відтак він був зобовязаний здійснити їй страхові виплати є необґрунтованими,оскільки відповідно до наведених нормативних актів та умов договору, обовязкове державне страхування посадових осіб органів ДПС здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, за умови надходження на спеціальний рахунок страховика страхових платежів у розмірах, необхідних для проведення виплат страхових сум.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_3