Провадження № 2/761/7941/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький О.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про визнання нотаріальної дії недійсною,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністерства закордонних справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про визнання недійсною нотаріальну дію з посвідчення віце-консулом Посольства України в Португальській Республіці ОСОБА_4 заяви від 03.11.2015 року про поділ спільного нерухомого майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ухвали суду від 03.11.2017 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали.

У зазначеній ухвалі, серед іншого, вказувалось, що матеріали поданої позовної заяви, не відповідають вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України, а саме: не зазначено змісту позовних вимог до відповідача ОСОБА_5, не викладено обставин, якими вони обґрунтовуються, та не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; зазначений у позовній заяві зміст позовних вимог потребує уточнень з урахуванням встановлених законом, зокрема ст. 16 ЦК України, способів захисту цивільних прав та інтересів.

Копію ухвали суду від 03.11.2017 року представник позивача отримав 17.11.2017 року, про що свідчить відповідна відмітка на зворотньому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Однак, враховуючи строки доставки кореспонденції з міста Луцька до міста Києва, представник позивача у встановлений строк не усунув вищенаведених в ухвалі недоліків.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

На підставі зазначеного та враховуючи те, що позивачем не усунуто недоліків, вказаних в ухвалі суду від 03.11.2017 року, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про визнання нотаріальної дії недійсною, слід визнати неподаною та повернути позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із даним позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 119-121, 209, 210 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про визнання нотаріальної дії недійсною - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: