Справа №591/2156/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/937/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

.

08 червня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна фірма « Магазин « Славутич » на ухвалу судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 квітня 2017 року про забезпечення позову

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна фірма « Магазин « Славутич » про стягнення вартості частки в майні товариства,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з даним позовом, в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна фірма « Магазин « Славутич » ( далі ТОВ ) 60 730 грн. 00 коп., що становить 1/2 частини вартості частки померлої ОСОБА_4 у статутному капіталі ТОВ.

28 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до цього ж суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на наступне майно ТОВ : вбудоване нежитлове приміщення по вул. Харківська, 4; транспортний засіб Mersedes-Benz 100D 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі номер VSA4566; транспортний засіб Hyundai Tucson 2.0, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шасі номер Y6LJN81BPBL209388.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 квітня 2017 року, заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановивши нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому посилається на те, що позивачем заявлено позовні вимоги на суму 60 730 грн., а допущено арешт на майно на суму близько 3 500 000 грн., що суперечить принципу співмірності. Зазначає, що місцевий суд безпідставно втрутився у господарську діяльність ТОВ, створивши йому перешкоди у встановленні місцезнаходження викраденого майна. Окрім того вважає, що ухвала суду була постановлена суддею Кривцовою Г.В., яка підлягає відводу, так як порушено обєктивний та неупереджений розподіл справ між суддями.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення позивача та його представника проти задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суддя виходила з того, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову спрямований на забезпечення прав сторони в спорі, запобіганню негативних наслідків, можливому забезпеченню виконання судового рішення в майбутньому.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується :

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову » від 22 грудня 2006 року №9 розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Як розяснено у п. 5 даної постанови, суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств (наприклад, забороняти скликати загальні збори товариства, складати список акціонерів, що мають право на участь у них, надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів, підбивати підсумки голосування з питань порядку денного тощо).

Як вбачається із матеріалів справи, 17 березня 2017 року померла ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина, яка в тому числі складається з частки в статутному капіталі ТОВ, вартість якої становить 121 460 грн. Спадкоємцями після її смерті є донька ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ( а.с. 32-34 ).

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалене тільки у відповідності до заявлених вимог. А відтак, конкретний вид забезпечення позову повинен застосовуватися у разі необхідності та бути співмірним із заявленими вимогами.

ОСОБА_3 необхідність вживання заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вбудоване нежитлове приміщення по вул. Харківська,4; транспортний засіб Mersedes-Benz 100D 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі номер VSA4566; транспортний засіб Hyundai Tucson 2.0, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, шасі номер Y6LJN81BPBL209388 обґрунтовує тим, що ТОВ має намір здійснити продаж належного йому майна. Реалізація вказаного майна, в подальшому, може утруднити виконання рішення, в разі задоволення його позовних вимог.

Проте вартість нежитлового приміщення та двох транспортних засобів, на які позивач просить накласти арешт, значно перевищує вартість 1/2 частини належної спадкодавеці ОСОБА_4 частки в статутному капіталі ТОВ , що становить 60 730 грн.

Таким чином, обраний ОСОБА_3 спосіб забезпечення позову не є співмірним із заявленим позовними вимогами, на що суд при постановленні оскаржуваної ухвали уваги не звернув.

Заява про збільшення позовних вимог, на яку посилається ОСОБА_3 в своїх запереченнях, була подана до суду першої інстанції лише 12 травня 2017 року, тобто після постановлення даної ухвали.

Окрім того, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду також і посилання позивача на те, що ТОВ має намір відчужити належне йому нерухоме майно та є лише його припущенням.

Роздруківка з інтернет-сторінки не являється належним та допустимим доказом наміру з боку ТОВ здійснити продаж належного йому майна.

Зокрема, з розміщеного 27 квітня 2017 року оголошення, не можливо достеменно встановити, що реалізується саме майно ТОВ, а особа, яка його розмістила ( « Сергій Анатолійович » ) взагалі має якесь відношення до цього товариства та уповноважена реалізувати вказане нерухоме майно.

Інших доказів щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову суду першої інстанції позивачем надано не було.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може вважатись такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а тому підлягає скасуванню. У відповідності до п. 2) ч. 1 ст. 312 ЦПК України, належить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи ТОВ про постановлення оскаржуваної ухвали суддею, яка підлягає відводу є безпідставними, оскільки відсутні передбачені законодавством підстави для відводу судді, жодних доказів її упередженості по справі не зібрано.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ТОВ необхідно стягнути 1600 грн. 00 коп. судового збору за апеляційний перегляд ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна фірма « Магазин « Славутич » задовольнити частково.

Ухвалу судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 квітня 2017 року в даній справі скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна фірма « Магазин « Славутич » 1600 гривень 00 копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :