Справа № 375/1489/16-ц
Провадження № 2/375/48/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нечепоренка Л.М., при секретарі Киричок В.В.,

за участю представників - позивача ОСОБА_1 та відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Житньогірської сільської ради Рокитнянського району, третя особа - відділ Держгеокадастру у Рокитнянському районі про відновлення меж земельної ділянки шляхом визнання державного акту недійсним та скасування рішень органу місцевого самоврядування,-

УСТАНОВИВ :

Позивач звернувся із вказаним позовом посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої в с.Житні Гори, вул.Першотравнева,26, яка відповідно до Державного акту серії ЯЖ № 692670 від 09.09.09 раніше належала ОСОБА_5, а згідно договору дарування від 24.03.10 подарована йому. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :03:003:0069 і на ній розташований житловий будинок.

Поряд розташований житловий будинок за адресою с.Житні Гори, вул.Першотравнева,24, власником якого є відповідач ОСОБА_4, яка придбала вказаний будинок 06.12.2011 у ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу.

Вважає, що Державний акт на ім»я ОСОБА_5 виготовлений з порушенням закону, тому просить визнати його недійсним, також визнати недійсними технічну документацію на дану земельну ділянку та рішення сесії від 23.07.2008 в частині затвердження технічної документації. Крім того, просить визнати недійсним рішення сесії від 07.04.11 про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_6, визнати недійсним та скасувати матеріали технічної документації на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_6 по вул.Першотравневій,24, усунути перешкоди у користуванні належною позивачу земельною ділянкою шляхом зобов»язання ОСОБА_4 знести паркан від точки 8 до точки 1 кадастрового плану для розширення проїзної частини дороги та зобов»язати звільнити утримуючий насип від будівельних матеріалів та перенести збудований паркан від точки 5 до точки 7 кадастрового плану.

В судовому засіданні позивач суду пояснив, що ОСОБА_5 24.03.2010 подарувала йому житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований в с.Житні Гори, вул.Першотравнева,26. У 2009 році ОСОБА_5 приватизувала належну їй земельну ділянку, на яку був виготовлений Державний акт. Вважає, що при приватизації були порушені межі належної ОСОБА_5 земельної ділянки і утримуючий земляний насип не включений до Державного акту, хоча раніше належав ОСОБА_5. Відповідачка виготовила технічну документацію на належну їй земельну ділянку по вул.Першотравневій,24, в якій порушені межі і включений земляний насип, який раніше належав ОСОБА_5, тому вважає, що технічна документація на вказані земельні ділянки та Державний акт повинні бути визнані недійсними. Крім того, відповідачка ОСОБА_4 при будівництві паркану самовільно зайняла проїзну частину дороги і тому просить зобов»язати її знести паркан та перенести в інше місце, так як сівалка, якою він мав намір засіяти город, не проходить по проїзній частині дороги. Межі його земельної ділянки відповідають Державному акту, але з цим він не згідний.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що у попереднього власника житлового будинку по вул.Першотравневій,24 ОСОБА_6 були відсутні підстави для виготовлення технічної документації на земельну ділянку, так як житловий будинок на той час належав ОСОБА_7 і тому дозвіл на виготовлення технічної документації Житньогірською сільською радою був наданий з порушенням закону, в зв»язку з чим підлягає визнанню недійсним. Крім того, при виготовленні технічної документації на дану земельну ділянку не були погоджені межі земельних ділянок, що є порушенням закону. Також при приватизації земельних ділянок по вул.Першотравневій,24 та 26 були порушені вимоги ст.83 ЗК України, частина проїзної частини дороги відійшла до земельної ділянки під №24 вул.Першотравнева, таким чином зменшивши по ширині вулицю на 3 м на початку і на 1,5 м в кінці по довжині 50 м, що унеможливлює проїзд до будинку №26 сільськогосподарської техніки для обробітку земельної ділянки. Крім того, Житньогірською сільською радою дано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку по вул.Першотравневій,24, при цьому не врахований земляний насип, що є утримуючим для земельної ділянки позивача. яка розташована на 1-2 м вище від земельної ділянки відповідача ОСОБА_4 і розорювання даного насипу приведе до зсуву грунту та пошкодження фундаменту будинку. Вважає, що між будинками, розташованих по вул.Першотравневій, ширина проїзної частини повинна складати не менше 6 м шириною, а не 3 м як є в наявності. Тому просить визнати недійсною технічну документацію на земельні ділянки по вул.Першотравневій,24 та 26, скасувати рішення сесії про затвердження даної документації та зобов»язати відповідачку ОСОБА_4 знести побудований паркан та перенести в інше місце згідно кадастрового плану.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що 05.12.2011 року придбала житловий будинок по вул.Першотравневій,24 с.Житні Гори у ОСОБА_6. Тоді ж виготовили огорожу по старій огорожі, де стояли бетонні стовпчики з сіткою та шифером. Чоловік вийняв стовпчики і забетонував металеві стовпчики, по яких поставив металеву огорожу. Переносити огорожу, як того вимагає позивач, немає можливості, так як в 0,5 м від огорожі стоїть шия погріба, а ворота навішені на старі металеві стовпи, тобто на старе місце. Крім того, вздовж огорожі стоїть бетонний стовп (пасинок), на якому був електричний стовп і на початку та в кінці огорожі стоять електричні стовпи, які стоять більше 50 років. Коли вона купляла будинок, колишній власник ОСОБА_6 показала межі земельної ділянки. З 2011 року ніхто претензій до неї не пред»являв, в тому числі і позивач. Тільки коли він вирішив сіяти сою на належній йому земельній ділянці, він почав вимагати перенести огорожу, так як на його земельну ділянку не може заїхати культиватор та сівалка збільшеного розміру. Технічну документацію почала виготовляли ОСОБА_6, але до кінця не оформила, так як власник сусідньої земельної ділянки ОСОБА_3 проживав у м.Києві і не з»являвся до будинку. Крім того, межа була встановлена по Державному акті, виготовленому на ім»я ОСОБА_5.

Представник відповідачки суду пояснив, що з позовної заяви не вбачається порушення права позивача на час придбання ним житлового будинку та земельної ділянки біля нього. Всі обставини, які оспорює позивач, існували до отримання ним в дар будинку і тому підстав для звернення до суду за захистом своїх прав немає. Межі його земельної ділянки не порушені і тому підстав для звернення до суду немає, тим паче немає підстав для визнання недійсним Державного акту на ім»я ОСОБА_5.

Представник відповідача голова Житньогірської сільської ради суду пояснив, що позивач отримав у дар житловий будинок та земельну ділянку, яка у 2009 році вже була приватизована ОСОБА_5 і на неї виданий Державний акт. Після отримання будинку позивач претензій не пред»являв. Згодом біля року назад позивач почав вимагати розширити дорогу, так як на його земельну ділянку не може проїхати сівалка. Виїздом на місце було встановлено, що ОСОБА_4 поставила огорожу на місце попередньої огорожі і зайняття проїзду не було. Вважає, що ширина проїзду склалася ще у 50-роках минулого сторіччя, що підтверджено планом села і не може бути шириною 6 м, як того вимагає позивач, так як на цьому місці давно проживали дві сестри і між їх будинками була стежка, яка потім була перетворена в проїзд після побудови нових будинків, необхідний для проїзду спочатку возу, а потім автомобілів. Якби це були виділені земельні ділянки для новобудов, то в такому випадку враховуються норми ширини дороги, тротуарів, а в даному випадку будинки були побудовані на місці старих і тому дорога склалася історично, тобто це не є вул.Першотравнева, яка має ширину не менше 6 м, а є проїздом до будинку позивача і розташований він між будинками № 26 та 28 по вул.Першотравневій, який існує більше 50 років. Аналогічна ситуація існує між багатьма будинками по селу, де основні земельні ділянки згодом ділилися на кілька земельних ділянок і встановлювати ширину проїзної частини, передбачену для центральної вулиці, немає можливості, так як це є проїзди чи заїзди до будинків відгалуженнями від центральної вулиці. Державний акт на земельну ділянку, яка мається у власності позивача, був виготовлений на ім»я ОСОБА_5, яка погоджувалася на межі, вказані в ньому і тому при наданні дозволу на виготовлення технічної документації на ім»я ОСОБА_6, погоджувати межі не було необхідності, так як вже малася межа в Державному акті ОСОБА_5. В документах сільської ради відсутнє поняття - утримуючий откіс біля земельної ділянки ОСОБА_5? належної зараз позивачу.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Рокитнянському районі до суду не з»явився, подав заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що є батьком відповідачки ОСОБА_4, проживає через один будинок по вул.Першотравневій. Біля будинку ОСОБА_4 мається проїзд до будинку ОСОБА_3, де раніше було 4 будинки, а згодом залишилося три. Між будинками до будинку ОСОБА_5 був проїзд для воза, а згодом розширився і вже проїздив трактор та вантажний автомобіль. Стояла стара електролінія, потім поставили нову і бетонна основа старої електроопори залишилася під огорожею ОСОБА_4 на відстані 0,5 м від паркану. Раніше у будинках №24 та 26 проживали дві сестри ОСОБА_5 та ОСОБА_9, між земельними ділянками стояла огорожа з бетонних стовпчиків та дерев»яних лат, яка слугувала межею, схил був пологий і коли одна з сестер почала орати схил, розташований за огорожею, почав утворювати перепад землі. Тому за зверненнями сторін сільська рада заборонила розорювати схил і більше 50-ти років за взаємною згодою сторін схил на відстані 2 м від огорожі не орався. Ці події відбувалися десь у 1964 році. Зараз на схилі ростуть сливи, вишні, лежать будівельні матеріали попереднього власника, які утримують схил від зсуву і тому він не розорюється. Кілки та швелери, на які посилається позивач, в кінці схилу відсутні і при купівлі будинку їх не було.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що проживає неподалік від будинку ОСОБА_4. Далі проживала ОСОБА_5 і між будинками до будинку ОСОБА_5 мався проїзд, яким проїдив вантажний автомобіль. Спору за проїзд не було і по бокам проїзду стояла огорожа. Біля паркану ОСОБА_4 стоїть бетонний стовп від старої електроопори, який залишився там же, де і раніше. З 1954 року ширина проїзду не мінялася.

Аналогічні показання дала свідок ОСОБА_11, що ширина проїзду до будинку ОСОБА_5 десь з 1958 року не мінялася, тільки мінялися паркани, але вони ставилися на старі місця. Спочатку була стежка до будинку ОСОБА_5, коні проїдили через чужий двір, а потім після сварок, попередній власник будинку відступив і надав проїзд до будинку ОСОБА_5, де були встановлені паркани і згодом ставилися нові паркани на старі місця. Схил між земельними ділянками не розорювався.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що проживає навпроти ОСОБА_4 в будинку №28 по вул.Першотравневій в с.Житні Гори. Будинок побудований її дідом і в ньому вона проживає з народження. Ширина дороги між будинками проїзд до будинку ОСОБА_5, не мінявся більше 50-ти років.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що у 2011 році був придбаний будинок по вул.Першотравневій,24 і у 2013 році він поміняв огорожу, викопав старі бетонні стовпчики і поставив на їх місце новий паркан. Зміщувати огорожу він не може, так як у сусідів приватизовані земельні ділянки.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої в с.Житні Гори, вул.Першотравнева,26, яка відповідно до Державного акту серії ЯЖ № 692670 від 09.09.09, раніше належала ОСОБА_5, а згідно договору дарування від 24.03.10 подарована йому. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :03:003:0069 і на ній розташований житловий будинок.

Поряд розташований житловий будинок за адресою с.Житні Гори, вул.Першотравнева,24, власником якого є відповідач ОСОБА_4, яка придбала вказаний будинок 06.12.2011 у ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу, а навпроти ОСОБА_4 розташований будинок №28, власником якого є ОСОБА_12.

Між житловими будинками №24 та 28 з вул.Першотравневої проходить проїзд до житлового будинку ОСОБА_3 шириною 3-3,5 м.

Як показали свідки ширина проїзду не мінялася з 50-х років минулого сторіччя.

У 2015-2016 р.р. позивач почав виказувати претензії до сільської ради, що ширина проїзду замала для проїзду на його земельну ділянку широкого культиватора та сівалки, а потім до ОСОБА_4 щоб та перенесла огорожу на кілька метрів з метою розширення ширини проїзної частини дороги, так як раніше ширина проїзду складала до 10 м.

Також він вважає, що схил, який йде від його земельної ділянки на територію земельної ділянки? належної ОСОБА_4, раніше належав ОСОБА_5 і незаконно був відібраний в неї при приватизації її земельної ділянки попередніми власниками будинку №24.

На місце неодноразово виїздили працівники сільської ради і відмовили позивачу у розширенні проїзду, так як його ширина існує вже багато років і порекомендували укріпити фундамент будинку та зробити захист з камня бут з метою укріплення його земельної ділянки у місці, де мався схил, на що позивач відмовив.

Суд вважає, що при приватизації земельної ділянки ОСОБА_5 порушень земельного законодавства немає, так як приватизація вказаної земельної ділянки проводилася за заявою ОСОБА_5, згода на що була надана сільською радою, за життя ОСОБА_5 була виготовлена технічна документація, яка затверджена на сесії сільської ради, межі земельних ділянок були погоджені між сторонами і при отриманні Державного акту ОСОБА_5 не заперечувала межі належної їй земельної ділянки.

Як стверджує позивач, він приймав участь у приватизації земельної ділянки ОСОБА_5, возив документи до земельного відділу і також не заперечував межі та розміри земельної ділянки ОСОБА_5, вказані в Державному акті, тобто він був ознайомлений з ним ще у 2009 році.

Після отримання у дар житлового будинку та земельної ділянки від ОСОБА_5 позивач також був ознайомлений із записами у Державному акті про межі та розміри земельної ділянки і ніяких претензій до сусідів, на той час ОСОБА_6, стосовно меж чи схилу між земельними ділянками, не виказував.

Тому підстав для визнання недісними та скасування технічної документації та Державного акту серії ЯЖ №692670 на ім»я ОСОБА_5, рішення 26 сесії Житньогірської сільської ради №241 від 23.07.2008 року в частині затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, що належать ОСОБА_5, кадастровий номер 322378150:03:003:0069, немає, так як порушень при приватизації земельної ділянки ОСОБА_5 допущено не було.

У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна вимога мається у ст.15 ЦК України, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч.2 ст.16 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Ч.3 вказаної статті передбачені способи захисту прав:

а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) відшкодування заподіяних збитків, та застосування інших, передбачених законом.

Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК Україна кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ч.3 визначає, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На думку суду, позивачем не доведено, які порушення його прав відносно володіння належною йому земельною ділянкою по вул.Першотравневій,26 в с.Житні Гори допущені з боку відповідачки ОСОБА_4 після прийняття ним у дар вказаної земельної ділянки.

Як показали свідки, власниками земельних ділянок по вул.Першотравневій, 24 та 26 в с.Житні Гори були сестри ОСОБА_5 та ОСОБА_12 і між ними у 50-х роках минулого сторіччя мався спір з приводу розорювання схилу, який був у користуванні ОСОБА_12 спір не про володіння, а про розорювання землі, яка була у користуванні ОСОБА_9, мешканки житлового будинку №24 по вул.Першотравневій в с.Житні Гори і після втручання у вказане питання сільської ради за взаємною згодою сторін і подальших власників житлових будинків та земельних ділянок схил більше не розорювався і питаня володіння вказаним схилом не поставало.

Також суд вважає, що підстав для визнання недійсними та скасування матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по вул.Першотравневій,24 с.Житні Гори для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,2500 га з кадастровим номером :03:003:0123 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0581 га з кадастровим номером :03:003:0122 за вищевказаних підстав немає.

З тієї ж причини немає підстав для задоволення позову в частині зобов»язання ОСОБА_4 переносити збудований паркан від точки 8 до точки 1 кадастрового плану земельної ділянки по вул.Першотравнева,24.

Згідно до ч.1 ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Ч.2 вказаної статті передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності.

Ч.3 - до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать:

а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, тощо).

Тобто, як вбачається із вказаної статті, власником проїзду чи заїзду до земельної ділянки позивача, розташованого між земельними ділянка ОСОБА_4 та ОСОБА_12 по вул.Першотравневій,24 та 28 в с.Житні Гори є територіальна громада в особі Житньогірської сільської ради і тільки вона може виказувати претензії до власників земельних ділянок, які незаконно розширили свої земельні ділянки за рахунок земель територіальної громади чи порушили іншим чином право володіння землями громади, а не громадяни, до яких веде проїзд.

В даному випадку, на думку суду, позивач має право пред»явити позов до Житньогірської сільської ради з зобов»язанням зробити проїзд до його земельної ділянки, достатній для проїзду, а не зобов»язувати відповідачку ОСОБА_4 переносити огорожу, так як в даному випадку право власності позивача з боку ОСОБА_4 не порушено, а порушено, як він вважає, інше право, чи укласти з власниками земельних ділянок договір сервітуту для надання частини належних їм земельних ділянок у користування позивача.

Керуючись ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.83 та 152 ЗК України, ст.ст. 3, 10, 14, 57, 60, 88, 209 та 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Житньогірська сільська рада Рокитнянського району та відділ Держгеокадастру у Рокитнянському районі про відновлення меж земельної ділянки шляхом визнання державного акту недійсним та скасування рішень органу місцевого самоврядування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3000 грн. компенсації витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання до Рокитнянського районного суду апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення чи отримання копії особою, яка брала участь у справі, але не була присутня при його проголошенні.

Повне рішення виготовлено 19.06.17 .

Суддя