Справа №: 343/1960/17
Провадження №: 2/0343/781/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І. М.,

за участю: секретаря судового засідання Височанської О.З.,

представників відповідача- Яремко В.М., ОСОБА_1,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради про поновлення порушеного особистого немайнового права та відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, з урахуванням уточненої позовної заяви, просять поновити їх особисті немайнові права шляхом повернення їм нерухомого майна садиби, яка знаходиться по вул. Шиянівська 5 в с. Гошів Долинського району, Івано- Франківської області. Стягнути з відповідача ОСОБА_4 сільської ради Долинського району в користь ОСОБА_2 200 000 грн. завданої майнової шкоди та 50 000 гривень завданої моральної шкоди. Судові витрати по справі покласти на відповідача.

В обгрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що протягом тривалого часу між ним та працівниками ОСОБА_4 сільської ради Долинського району Івано-Франківської області та сільським головою с.Гошів ОСОБА_5, землевпорядником с.Гошів ОСОБА_1 склались неприязні стосунки, що переросли в постійні образи, наклепи і погрози з боку останніх.

25 березня 1976 року виконком ОСОБА_4 сільської ради депутатів трудящих прийняв рішення за №6, яким вирішив згідно затвердженого проекту планування забудови с.Гошів і погодження районного архітектора, надати право будівництва індивідуального жилого будинку в с. Гошів ОСОБА_3 на земельній ділянці, яка знаходиться в її користуванні. Зобовязати забудовника після побудови жилого будинку старий повністю знести. Просити виконком Долинської районної ради депутатів трудящих надати громадянину дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку.В користуванні дружини позивача ОСОБА_3 перебувала земельна ділянка 0,79 га, що й було підтверджено Свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах, в якому зазначено, що здійснюється перебудова на старому місці. Після перебудови житлового будинку ОСОБА_3 надалі продовжувала користуватись земельною ділянку приблизно зазначеною площею. Викопіровкою з проекту детального планування масиву індивідуальної забудови з проекту будинку №15 від 13 січня 1977 року вбачається, що земельна ділянка, якою користується ОСОБА_3 прилягає до р.Лужанка і на ній відсутні інші будівлі чи споруди.

Так згідно генерального плану с.Гошів та рішення ОСОБА_4 сільської ради №280-13/2004 від 17.06.2004 року ОСОБА_3 передано в приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,7362 га, в тому числі земельна ділянка №1 площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміщена на території по вул.Шиянівська, 5 та земельна ділянка №2 площею 0.4862 га для ведення особистого селянського господарства, яка примикає до ділянки №1. Довідкою №0128 від 01 березня 2006 року, виданою Долинським районним відділом земельних ресурсів, земельній ділянці площею 0,4862 га для ведення особистого селянського господарства присвоєно індексно-кадастровий номер :01:004:0019. Довідкою, виданою виконкомом ОСОБА_4 сільської ради №1232 від 25.04.2006 р. підтверджено, що за господарством №266, яке їм належать, рахується земельна ділянка площею 0,7362 га.

08 червня 2007 року ОСОБА_4 сільською радою прийнято рішення про передачу вказаних земель у їхню спільну сумісну власність за №148-10/2007.

Однак, 16.12.2009 року ОСОБА_4 сільською радою прийнято рішення №906- 25/2009, яким затверджено уточнені площі земельних ділянок, які передані у власність гр.ОСОБА_2, ОСОБА_3, а саме необгрунтовано і безпідставно зменшено розмір земельної ділянки наданої їм для ведення особистого селянського господарства з 0,4862 га до 0,3257 га. Земельну ділянку площею 0,1738 га ОСОБА_4 сільська рада незаконно відчужила під гаслом прибережна захисна смуга, акт прибережнозахисної смуги відсутній, що є грубим порушенням ст. 211 ЗК України, оскільки ОСОБА_4 сільрада незаконно змінила категорію земельної ділянки - садиби площею 0,1738 га, порушила Державний Земельний кадастр України, знищила межі садиби, що підтверджується експлікацією земель. Крім того, ОСОБА_4 сільрада безпідставно на вказаній садибі улаштувала на роботу особу, яка звітується фіктивними документами нібито виконує свою роботу. Надумане майно є самочинним, що підтверджується відсутністю будь-яких позначень на карті та викопіровці з проекту детального планування масиву індивідувальної забудови. В той же час ОСОБА_4 сільська рада в особі сільського голови ОСОБА_6 та землевпорядника ОСОБА_1 ініціювали підробні акти від 27 грудня 2012 року та акт без дати. Разом з тим, акт комісії ОСОБА_4 сільської ради від 02.11.2009 року підтверджує, що ОСОБА_4 сільська рада використовує садибу не за цільовим призначенням, тобто підробили документи шляхом шахрайства.

ОСОБА_4 сільська рада поширила відомості про те, що на річці Лужанка встановлена прибережна захисна смуга в селі Гошів. Такі відомості не відповідають дійсності, оскільки заступником голови Комісії з проведення реорганізації управління Деркомзему у Долинському районі ОСОБА_7 в листі від 25.08.2011 року, вих. №06/0055 зазначено, що смуга відведення уточнюється. На сьогодні прибережної захисної смуги на р.Лужанка не встановлено, а отже підстав для уточнення площ нашої земельної ділянки у сільської ради не було. Акт прибережної захисної смуги на річці Лужанка ОСОБА_4 сільрадою не складався і не погоджувався (ст.91 ВК України).

У звязку з тим, що огорожа садиби відсутня, щорічно знищується урожай на ній, в результаті чого одночасно їм наноситься майнова та моральна шкода завдана, працівниками ОСОБА_4 сільської ради Долинського району.

Своїми діями відповідач незаконно відчужив нерухоме майно садиби, тобто сад контурну огорожу, підземні і наземні комунікації, землю яка була в багаторічному користуванні, за такі незаконні дії передбачена відповідальність згідно ст. 211 ЗК України. Такими незаконними діями ОСОБА_4 сільська рада в особі її працівників завдала йому майнову та моральну шкоду в особливо великих розмірах, починаючи з 07.05.1996 року.

Розмір нанесеної майнової шкоди важко визначити в грошовому еквіваленті, проте вважають, що за 20 років своїми незаконними діями ОСОБА_4 сільська рада Долинського району завдала майнову шкоду на суму 200 000,00 гривень.

На сьогоднішній день відповідач порушує існуючі межі садиби, огорожу викинули в річку Лужанка, знищується урожай на садибі, чим додатково спричиняються духовні і фізичні страждання, яких він зазнав у звязку із знищенням і пошкодженням майна садиби. Відповідач в особі її службових осіб, а саме сільського голови с. Гошів та землевпорядника постійно принижують його честь і гідність, ображають, обзивають нецензурними словами, неодноразово погрожують фізичною розправою. Тому вважає, що крім майнової шкоди відповідач завдав також моральну шкоду у розмірі, що становить 50 000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти заявлення позовних вимог. Додатково голова ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_5 зазначила, що жодних конфліктів з позивачами не мала. ОСОБА_3 щороку збирають урожай з дерев, які насадженні на садибній ділянці, що відносена до прибережної смуги, косять траву і ніхто не чинить їм перешкоди.

ОСОБА_1, спеціаліст по землевпорядкуванню вказала про те, що будівля гідрологічного поста збудована ще у 1958 році. ОСОБА_4 сільською радою права позивачів не порушувались. Гідропост в с.Гошів є діючим. Це державна структура, яка фінансується з державного бюджету України та має державні акти на право постійного користування земельною ділянкою. Представники ОСОБА_4 сільської ради ніколи не ображали позивача по справі, не принижували його честь та гідніст. У 2009 році в України проводилась загальна приватизація. Позивачі хотіли приватизувати свою земельну ділянку. Івано-Франківський інститу землеустрою провів обміри та були виключені всі обмеження та обтяження. Згідно ст. 88 Водного кодексу України від русла ріки віднімається 25 м, у зв"язку з чим сільською радою було винесено рішення про уточнення межі земельної ділянки позивачів на розмір, зазначений у ньому. Матеріальної та моральної шкоди відповідачем не заподіяно. Просили відмовити у позові.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що позов, не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно копії рішення ОСОБА_4 сільської ради від 08.06.2007 року за №148-10/2007 внесено зміни в рішення даної сільської ради від 17.06.2004 року №280-13/2004 та передано у властність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в спільну сумісну властність земельні ділянки загальною площею 0, 7362 га, що знаходяться в урочищі "За рікою" с. Гошів по вул. Шиянівській, 5, а саме: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки); 0,4862 га для ведення особисого селянського господарства. Зобов"язано виготовити та зареєструвати державні акти.

Відповідно до копії висновку Долинського районного відділу земельних ресурсів від 27.02.2006 року, розглянувши план земельних ділянок, погоджуються з наданням земельних ділянок загальною площею 0,7362 га при умові виключення з площ земельних ділянок прибережної захисної смуги та підписом всіх суміжних землекористувачів. Обмеження та обтяження: прибережна захисна смуга р. Лужанка.

Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів.

Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Стаття 89 вказаного Кодексу вказує на обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Рішенням ОСОБА_4 сільської ради від 16.12.2009 року №906-25/2009 затверджено уточнені площі земельних ділянок, які передані у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно вищевказаного рішення, у розмірах: земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) по вул. Шиянівській, 5 в с.Гошів; земельна ділянка площею 0,3257 га по вул.Шиянівській в с. Гошів для ведення особистого селянського господарства.

Вказані рішення ніхто не оскаржував, а відтак є законними.

Суд також встановив , що гідрологічний пост Гошів функціонує та знаходиться у с. Гошів завжди на одному місці з 1958 року. Земельна ділянка, на якій розташований гідропост, знаходиться у прибережній захисній смузі річки Лужанка на праві постійного користування в Львівському обласному центру з гідрометеорології відповідно до державних актів серії ЯЯ №126568 та серії ЯЯ №126568, виданих 28.10.2011 року. Пост здійснює свою діяльність у відповідності до вимог керівних документів з питань гідрометеорологічної діяльності.

Твердження позивачів про те, що вказана будівля являється самочинним будівництвом, а також про те, що ОСОБА_4 сільська рада використовує садибу не за цільовим призначенням шляхом підроблення документів в шахрайський спосіб та незаконно відчужила їхнє нерухоме майно- садибу, а саме: сад, контурну огорожу, підземні і наземні комунікації та землю не знайшли свого підтвердження ні в судовому засіданні, ні в матеріалах справи.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачі просять поновити їм особисті немайнові права шляхом повернення нерумого майна садиби по вул. Шиянівська, 5 в с. Гошів Долинського району.

Згідно ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи вказані норми, оскільки спір виник з приводу частини земельної ділянки площею 0,1605 га (0, 4862 га- 0,3257 га), яке раніше відводилось позивачам для ведення особистого селянського господарства, на ній відсутні господарсько-побутові будівлі, наземні та підземні комунікації позивачів, суд не вбачає підстав вважати її садибною, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечували позивачі, вони фактично користуються спірною земельною ділянкою, зокрема збирають урожай з плодових дерев, які на ній розміщенні та косять траву для худоби.

Не підлягають до задоволення також позовні вимоги про стягнення з відповідача майнової та моральної шкоди.

Ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, які завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом норм ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Позивачем ОСОБА_2 не надано жодного доказу, який би підтвердив факт заподіяння йому майнової шкоди в розмірі 200 000 гривень.

Представники відповідача категорично заперечили факт заподіяння ними позивачу майнової шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявностіїї вини.

При цьому позивачем не надано суду допустимих та належних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних страждань, або того, що він поніс інші втрати немайнового характеру внаслідок дій відповідача, без наведеня обґрунтування заявлених ним у відшкодування моральної шкоди суми у розмірі 50000,00 грн. А оскільки не надано доказів, які б підтверджували факт спричинення моральної шкоди, а також доказів на підтвердження та обґрунтування її розміру, якими саме протиправними діями відповідача йому завдано таку шкоду, не доведено також, що моральні страждання, вказані в позовній заяві, пов»язані з діями відповідача, тому в цій частині позову слід також відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 також не доведено факту поширення відповідачем відомостей, що порочать його честь та гідність, не доведено факту погроз, наклепу та образ, та не встановлено осіб, які могля це спричинити.

Таким чином, суд, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, приходить до остаточного висновку про відмову позивачам в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. 381 Цивільного коодексу України, ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-216, 218 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради про поновлення порушеного особистого немайнового права та відшкодування майнової та моральної шкоди- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повне рішення суду виготовлено: 01.12.2017 року