У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання договору поруки припиненим за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 21 червня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Весна» (далі - ТОВ «Фірма «Весна») укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 72 500 000 грн.

9 листопада 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ТОВ «Фірма «Весна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Севен Систем» (далі - ТОВ «Севен Систем») було укладено договір про переведення боргу, за умовами якого ТОВ «Севен Систем» прийняло на себе зобов'язання ТОВ «Фірма «Весна» за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 21 червня 2011 року.

9 листопада 2012 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором про відкриття кредитної лінії між банком, ТОВ «Севен Систем», яке змінило назву на товариство з обмежено відповідальністю «МПТ» (далі - ТОВ «МПТ»), та ним було укладено договір поруки, за умовами якого він зобов'язався солідарно з позичальникомвідповідати перед банком за виконання ним зобов'язання по вказаному кредитному договору про відкриття кредитної лінії.

16 лютого 2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення юридичної особи - ТОВ «МПТ», шляхом ліквідації за рішенням власника. Вважав, що оскільки ТОВ «МПТ» як юридична особа припинилась, то основне зобов'язання за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 21 червня 2011 року також припинилося у силу ст. 609 ЦК України.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просив суд визнати договір поруки від 9 листопада 2012 року припиненим з 16 лютого 2016 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2017 року, позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи позов ОСОБА_3 без задоволення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у березні 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 як поручителя за зобов'язаннями ТОВ «МПТ»по кредитному договору від 21 червня2011 року про стягнення заборгованості за цим договором, тобто реалізував своє право про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення до суду до припинення юридичної особи - боржника.

Такі висновки судів є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону, а наданим доказам суд дав належну правову оцінку (ст. 212 ЦПК України).

Судом установлено, що 21 червня 2011 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Фірма «Весна» укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 72 500 000 грн.

9 листопада 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ТОВ «Фірма «Весна» та ТОВ «Севен Систем» було укладено договір про переведення боргу, за умовами якого ТОВ «Севен Систем» прийняло на себе зобов'язання ТОВ «Фірма «Весна» за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 21 червня 2011 року.

9 листопада 2012 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором про відкриття кредитної лінії між банком, ТОВ «Севен Систем», яке змінило назву на ТОВ «МПТ», та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язався солідарно з позичальникомвідповідати перед банком за виконання ним зобов'язання по вказаному кредитному договору про відкриття кредитної лінії.

Судом також установлено, що у березні 2014 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулося з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_3 як поручителя ТОВ «МПТ» заборгованості по кредитному договору від 21 червня 2011 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2016 року позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено частково. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року вказане рішення районного суду скасовано, у задоволенні позову ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відмовлено з тих підстав, що порука припинилася у зв'язку з включенням запису про припинення юридичної особи - боржника, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

16 лютого 2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення юридичної особи - ТОВ «МПТ», шляхом ліквідації за рішенням власника.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручаєтьсяперед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідаєперед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згодипоручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Положення ст. 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченогонею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основнимдоговором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржниказа цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника, шляхом звернення до суду з позовом.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-172цс15 від 25 листопада 2015 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для усіх судів України.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшли правильного висновку про те, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» реалізував своє право на стягнення заборгованості з позивача (шляхом звернення до суду), як поручителя за кредитними зобов'язаннями ТОВ «МПТ», до припинення юридичної особи - боржника, а, отже, припинення основного зобов'язання унаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки.

Таким чином, суди розглянули справу відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, встановивши всі обставини справи та надавши їм належну правову оцінку (ст. 212 ЦПК України).

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 жовтня 2017 року (провадження № 6-33431св16) рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року скасовано.

Доводи касаційної скарги про те, що наявний чинний запис про ліквідацію ТОВ «МПТ» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що свідчить про припинення основного зобов'язання та спірного договору поруки, безпідставні, оскільки не впливають на законність і обґрунтованість судового рішення.

Посилання касаційної скарги про те, що для врахування моменту, коли кредитор реалізував захист свого порушеного права до ліквідації боржника слід виходити з дати ухвалення судом рішення (27 жовтня 2016 року), а не з дати звернення до суду (березень 2014 року), безпідставні, оскільки кредитор реалізував своє право на захист порушеного права саме у момент звернення до суду з позовом, яке у подальшому завершилось ухваленням рішення суду.

При цьому колегія суддів виходить з того, що захист порушеного цивільного права має як матеріально-правовий аспект (доведено, що цивільне право кредитора порушено), так і процесуально-правовий аспект, яким є реалізація права на звернення до суду за захистом порушеного права (ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик