Провадження № 22-ц/780/2918/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 06.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

06 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільним домоволодінням,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні спільним домоволодінням. Заявлені позов мотивувала тим, що їй на праві власності належить ? частина житлового будинку та господарських будівель за адресою: с. Горенка вул. Київська 206-а та ? частина земельної ділянки за цією ж адресою. В звязку із неприязними відносинами із відповідачем, тривалими судовими спорами щодо визнання права власності на спадкове майно і його виділення в натурі, відповідач не дозволяє їй користуватися домоволодінням в належній частині, вона не має ключів від будинку. Просила усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 в користуванні нею ? частиною житлового будинку та земельної ділянки за вказаною адресою.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року провадження в справі закрито.

Позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що вона дійсно подавала позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні належним їй майном, але в даних випадках не збігаються підстави позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Закриваючи провадження в справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із наявності розглянутої цивільної справі за участю тих же сторін та з приводу одного і того ж предмету спору, із тих же самих підстав, рішення по якій набрало законної сили.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонаи, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із аналізу даної норми можна зробити висновок, що після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Так, виходячи із загальних засад процесуального права, предметом позову є та його частина, яка характеризує матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої він просить ухвалити судове рішення (спірне право позивача та спірний обовязок відповідача). Вона опосередковується спірними правовідносинами субєктивним правом і обовязком позивача і відповідача. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України): юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення; доказові факти, що тісно повязані з фактами матеріально-правового характеру, на підставі яких можна зробити висновок про їх наявність чи відсутність.

Із матеріалів справи вбачається, що в грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зобовязання усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням та земельною ділянкою, в якому посилалася на те, що з ОСОБА_3 у неї склалися неприязні стосунки, тривалий час йшла судова тяганина щодо визнання права власності на спадкове майно, він створює перешкоди у користуванні її власністю, не пускає її в будівлю і на територію земельної ділянки, відмовляється в добровільному порядку вирішити даний спір. Вона неодноразово приїздила до нього і намагалась владнати конфлікт мирним шляхом, однак він не йде їй назустріч, не дає ключів від будинку і не бажає виділити їй кімнату для проживання; іншого житла, крім спірного, у неї немає.

Після уточнення позовних вимог просила зобовязати ОСОБА_3 надати їй можливість використовувати як житлові приміщення дві житлові кімнати: площею 10,5 кв.м., що відображена на плані, як «1-7», та площею 9,2 кв.м., що відображена на плані як «1-8», шляхом вільного проходу та доступу до вказаних кімнат через вхід до будівлі домоволодіння № 206-а по вул. Київській в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області та зобовязати ОСОБА_3 надати їй вільний доступ і не чинити перешкод у користуванні нею частиною земельної ділянки загальною площею 0,05228 га. за адресою домоволодіння № 206-а по вул. Київській в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні даного позову.

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні спільним домоволодінням. Заявлений позов мотивувала тим, що їй на праві власності належить ? частина житлового будинку та господарських будівель за адресою с. Горенка вул. Київська 206-а та ? частина земельної ділянки за цією ж адресою. В звязку із неприязними відносинами із відповідачем, тривалими судовим спором щодо визнання права власності на спадкове майно і його виділення в натурі, відповідач не дозволяє їй користуватися домоволодінням в належній частині, вона не має ключів від будинку. Просила усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 в користуванні нею ? частиною житлового будинку та земельної ділянки за вказаною адресою.

На підтвердження обставин, якими ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги, нею надано матеріали перевірки Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області за її заявами за травень-червень 2016 року та березень 2015 року, тобто після ухвалення рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року.

Таким чином висновки суду першої інстанції щодо існування ухвал про закриття провадження в частині аналогічних позовних вимог є передчасними та спростовуються матеріалами справи, оскільки, як вбачається із заявлених позовів ОСОБА_2, є різними як їх підстави, оскільки у поданому пізніше позові ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги обставинами, які мали місце вже після ухвалення рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року, так і предмет позову, оскільки при попередньому зверненні до суду із позовом позивач просила зобовязати ОСОБА_3 надати їй можливість використовувати як житлові приміщення дві житлові кімнати та не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою, а у позові, поданому в листопаді 2016 року просила усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 в користуванні нею ? частиною житлового будинку та земельної ділянки за вказаною адресою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 311 ЦПК України, оскільки постановлена за неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та із порушенням норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

ОСОБА_4