ухвала

іменем україни

08 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 серпня 2012 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 22 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту за платіжною карткою зі сплатою за користування кредитом 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, станом на 30 травня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 31 217 грн 95 коп., що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 22 542 грн 63 коп.; заборгованості за процентами у розмірі 6 112 грн 56 коп.; комісії у розмірі 600 грн; штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн та штрафу (процентна складова) - 1 462 грн 76 коп., яку банк просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору від 28 серпня 2012 року у розмірі 31 217 грн 95 коп., яка складається із суми заборгованості за кредитом у розмірі 22 542 грн 63 коп., процентів за користування кредитом - 6 112 грн 56 коп., комісії - 600 грн, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1 462 грн 76 коп. штрафу (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 рокурішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору від 28 серпня 2012 року суму заборгованості за кредитною картою НОМЕР_1 по виникненню овердрафту у розмірі 894 грн 35 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2016 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким також погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_4 визнала, що вона не повідомила банк про втрату картки і користування її платіжною карткою могло бути здійснено іншими особами, тобто своїми діями (бездіяльністю) порушила вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням покладених на неї зобов'язань за кредитним договором утворилась вказана заборгованість, що підлягає стягненню.

Доводи касаційної скарги про те, що картка була отримана для користування власними коштами та ОСОБА_4 не мала на меті отримувати кошти в кредит чи використовувати овердрафт, а також про те, що банком було проігноровано виникнення несанкціонованого овердрафту, не знайшли свого підтвердження.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 28 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала картку із встановленням кредитного ліміту, зі сплатою за користування кредитом 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду, підписавши заяву, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно з п. 1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг, власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

З інформації, наданої банком підтверджено, що з моменту видачі картки розмір кредитного ліміту (0 грн) за кредитною карткою № НОМЕР_2 не змінювався, проте користування карткою допускало виникнення овердрафту.

У період з 19 по 23 вересня 2013 року внаслідок перевищення суми операції по платіжній картці № НОМЕР_2 над сумою залишку грошових засобів в розмірі ліміту кредитування (0 грн), за карткою почав рахуватися несанкціонований овердрафт у розмірі 22 941,30 грн.

Як вбачається із наданого представником позивача детального розрахунку проведених операцій по картці № НОМЕР_2, в яких чітко зазначено дату, час та місце зняття коштів, відповідач ОСОБА_4 станом на час звернення до суду має заборгованість в розмірі 31 217,95 грн.

ОСОБА_4 дійсно отримувала кредитну картку та деякий час користувалася нею, поповнювала та знімала з картки виключно свої кошти, операцій щодо підключення овердрафту не здійснювала. Зазначала, що на даний час карткою не користується, їй невідомо місце знаходження цієї картки, до органів ОВС чи банку, з приводу втрати картки або блокування не зверталася.

При новому апеляційному розгляді справи встановлено, що із анкети-заяви ОСОБА_4 від 28 серпня 2012 року вбачається, що позичальником ОСОБА_4 зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold 0 грн.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції підтвердив той факт, що за платіжною карткою, виданою позичальнику ОСОБА_4, кредитний ліміт становить 0 грн та підтвердив той факт, що кредитні кошти у розмірі 22 600,00 грн позичальник не отримувала, вона отримала кредитну картку, на яку деякий час вносила та знімала свої кошти, що підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_2, з цього рахунку також вбачається, що кредитний ліміт становить 0,00 грн.

Далі встановлено, що анкета-заява ОСОБА_4 від 28 серпня 2012 року дійсно не містить даних про можливість використання держателем картки коштів банку за рахунок овердрафту.

Представник позивача підтвердила те, що анкета-заява не містить даних про це, але згідно з п. 2.1.1.5.7. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року, власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Підпунктом 1.1.1.52 Умов і Правил надання банківських послуг визначено поняття овердрафту, а саме овердрафт є короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у випадку перевищення суми операції за платіжною карткою на суму залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів понад суми залишку по рахунку чи встановленого банком ліміту овердрафту, є несанкціонованим овердрафтом.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що відповідач, уклавши кредитний договір, була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у т.ч. і з обов'язком слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Згідно з положеннями пп. 1.1.2.11.1. Умов і Правил надання банківських послуг у випадку, якщо держателю картки відомо щодо незаконного використання картки, останній зобов'язаний у триденний термін після усної заяви про втрату картки, стикера РауРаss, РІN-кода, надати до банку детальний виклад обставин втрати картки, стикера РауРаss, РІN-кода, та відомості щодо їх незаконного використання.

Як пояснила відповідач, то вона вчасно не помітила зникнення платіжної картки, а РІN-код її знайома ОСОБА_5 могла дізнатися, коли вона користувалася карткою при проведенні розрахунків у магазинах.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із вироку Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2014 року у частині кваліфікації діянь засуджених, ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що в серпні 2013 року для таємного викрадення чужих грошових коштів з банкоматів, вивчивши систему подачі та видачі грошових коштів з банкомату, розробив та виготовив металевий пристрій для вчинення крадіжки грошових коштів з місць видачі готівки.

Вироком суду встановлено, що 20 вересня 2013 року приблизно о 22 год. 20 хв., знаходячись по вул. Чорнобильській, 18 в м. Києві, ОСОБА_6 повторно вчинив крадіжку чужих грошових коштів з банкомату, що належить ПАТ КБ «Правекс-Банк».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6, продовжуючи знаходитися біля банкомату «Правекс-Банк» № 2568 та діючи згідно з розробленим плану, за допомогою банківської картки № НОМЕР_2, зареєстрованої на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ КБ «ПриватБанк», зняв грошові кошти з зазначеного банкомату в сумі 5 грн, які були відраховані з картки ОСОБА_4

При цьому, ОСОБА_6, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, виймаючи з банкомату грошові кошти 5 грн, вставив заздалегідь заготовлений засіб до пристрою видачі готівки та заблокував шатер банкомату, з метою подальшого таємного викрадення з нього грошових коштів. Після цього, ОСОБА_6 повторно вставив картку ОСОБА_4 до банкомату та замовив грошові кошти в сумі 3 500 грн. В той час, коли замовлені грошові кошти перебували на місці видачі готівки, ОСОБА_6, використовуючи заздалегідь заготовлений засіб, затримав в ньому грошові кошти в сумі 3 500 грн, через що система банкомату розпізнала дану операцію як невдалу та не відрахувала замовлену суму з банківського рахунку ОСОБА_4

Після чого, ОСОБА_6, використовуючи заздалегідь заготовлений засіб, з місць видачі готівки банкомату заволодів зазначеними грошовими коштами, тобто повторно таємно викрав грошові кошти в сумі 3 500 грн та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Отже, за даним епізодом ОСОБА_6 таємно викрав з банкомату грошові кошти в сумі 3 500 грн, що належать ПАТ КБ «Правекс-Банк». При цьому вбачається та це підтверджується випискою за рахунком, що грошові кошти у розмірі 5 грн знімалися безперешкодно із використанням РІN-кода, який був відомий винним особам.

Далі, за вироком суду в період часу з 21 по 23 вересня 2013 року, знаходячись по пр. Перемоги, 75/2 в м. Києві, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_5, діючи згідно розробленого плану та розподілених ролей, повторно вчинив крадіжку чужих грошових коштів з банкомату, що належить ПАТ «Фідобанк», а саме ОСОБА_6 повторно вставив картку ОСОБА_4 до банкомату та замовив грошові кошти в сумі 3 000 грн. В той час, коли замовлені грошові кошти перебували на місці видачі готівки, ОСОБА_6, використовуючи заздалегідь заготовлений засіб, затримав в ньому грошові кошти в сумі 3 000 грн, через що система банкомату розпізнала дану операцію як невдалу та не відрахувала замовлену суму з банківського рахунку ОСОБА_4 В цей час ОСОБА_5 стояла поруч біля ОСОБА_6 та спостерігала за навколишньою обстановкою з метою попередження останнього у разі виникнення небезпеки, чим сприяла вчиненню злочину ОСОБА_6 Після чого, ОСОБА_6 продовжував використовувати заздалегідь заготовлений засіб, заволодів за допомогою нього грошовими коштами з банкомату.

Так, 21 вересня 2013 року в період часу з 01 год. 17 хв. по 02 год. 15 хв. ОСОБА_6 виконав 9 тотожних дій, направлених на заволодіння грошовими коштами з банкомату ПАТ «Фідобанк» № 80008, замовляючи для видачі різні суми грошових коштів, та заволодів невстановленою сумою грошових коштів, після чого з місця вчинення злочину разом з ОСОБА_5 зникли.

Отже, за даним епізодом ОСОБА_6 та ОСОБА_5 таємно заволоділи невстановленою сумою грошових коштів, що належать ПАТ «Фідобанк».

Далі, за вироком суду ОСОБА_6 21 вересня 2013 року приблизно о 23 год. 20 хв., знаходячись по пр. Перемоги, 75/2 в м. Києві, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_5, діючи згідно з розробленим планом та розподілених ролей, вирішив продовжити вчинення злочинних дій, направлених на заволодіння чужими грошовими коштами з банкомату, що належить ПАТ «Фідобанк». Для цього, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_5, ОСОБА_6 21 вересня 2013 року приблизно о 23 год. 24 хв. підійшов до банкомату ПАТ «Фідобанк» № 80008 та проробив тотожні вищевказаним дії, направлені на заволодіння грошовими коштами з банкомату ПАТ «Фідобанк» № 80008 та проробив тотожні вищевказаним дії, направлені на заволодіння грошовими коштами. Так, 21 вересня 2013 року в період часу з 23 год. 24 хв. по 23 год. 59 хв. ОСОБА_6 виконав 5 тотожних дій, направлених на заволодіння грошовими коштами з банкомату ПАТ «Фідобанк» № 80008, замовляючи для видачі різні суми грошових коштів, та заволодів невстановленою сумою грошових коштів, після чого з місця вчинення злочину разом з ОСОБА_5 зникли.

Отже, за даним епізодом ОСОБА_6 та ОСОБА_5 таємно заволоділи невстановленою сумою грошових коштів, що належать ПАТ «Фідобанк».

Далі, за вироком суду ОСОБА_6 23 вересня 2013 року приблизно о 01 год. 40 хв., знаходячись по пр. Перемоги, 75/2 в м. Києві, вирішив самостійно продовжити вчинення злочинних дій, направлених на заволодіння чужими грошовими коштами з банкомату, що належать ПАТ «Фідобанк». Для цього ОСОБА_6 23 вересня 2013 року приблизно о 01 год. 13 хв. підійшов до банкомату ПАТ «Фідобанк» № 80008 та самостійно проробив тотожні вищевказаним дії, направлені на заволодіння грошовими коштами. Так, 23 вересня 2013 року в період часу з 01 год. 13 хв.. по 02 год. 00 хв. ОСОБА_6 виконав 2 тотожні дії, направлені на заволодіння грошовими коштами з банкомату ПАТ «Фідобанк» № 80008, замовляючи для видачі різні суми грошових коштів, та заволодів невстановленою сумою грошових коштів, після чого з місця вчинення злочину зник.

Отже, за даним епізодом ОСОБА_6 таємно заволодів невстановленою сумою грошових коштів, що належать ПАТ «Фідобанк».

Своїми тотожними діями ОСОБА_6 в період часу з 21 по 23 вересня 2013 року за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_5 заволоділи грошовими коштами з банкомату, що належать ПАТ «Фідобанк», на загальну суму 17 950 грн, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Аналізуючи вищевказані епізоди злочинів, вчинені ОСОБА_6 та ОСОБА_5, вбачається, що останні таємно заволоділи грошовими коштами з банкомату, що належать ПАТ «Фідобанк», на загальну суму 17 950 грн, та одноосібно ОСОБА_6 таємно викрав з банкомату грошові кошти в сумі 3 500 грн, що належать ПАТ КБ «Правекс-Банк», за вироком суду злочини вчинені у період 20-23 вересня 2013 року.

При цьому колегія суддів апеляційного суду взяла до уваги, що як встановлено вироком суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, використовуючи платіжну карту № НОМЕР_2 та заздалегідь заготовлений металевий засіб, який вставлявся для видачі готівки та блокував шатер банкомату з метою подальшого таємного викрадення з нього грошових коштів, були зняті через банкомат з платіжної картки відповідача, розпізнавались системою банкомату, як невдалу операцію, та зняті у такий спосіб грошові кошти повертались на банківський рахунок ОСОБА_4 Це означає, що фактично з допомогою пристрою грошові кошти з банкоматів вказаних банків були отримані засудженими особами, проте, система банку «ПриватБанк» розпізнавала операції як невдалі та повертала їх на банківський рахунок відповідача.

Єдиним належним та допустимим доказом у справі як кримінальній, так і цивільній, є виписка з особового рахунку за кредитною карткою № НОМЕР_2 на ім'я відповідача. Матеріали справи містять декілька таких виписок, які за своїм змістом є аналогічними, оскільки виготовлені он-лайн. Представник відповідача не заперечує факт тотожності виписок з особового рахунку.

Згідно з випискою з особового рахунку, наданою представником позивача у судовому засіданні, як доказ по справі та який не заперечується стороною відповідача, за вироком суду від 30 квітня 2014 року відображені вище вказані епізоди злочинів. Зокрема з виписки вбачається, що спочатку, з використанням пристрою, грошові кошти знімалися і це відображено у виписці як «выдача наличных денег» у банкоматі із зазначенням адреси банкомату, а потім ці гроші поверталися на рахунок і у виписці відображено як «возврат денег после сбоя в работе банкома» і це також встановлено вироком суду, а саме «грошові кошти, зняті через банкомат з платіжної картки відповідача, розпізнавались системою банкомату, як невдала операція, та зняті у такий спосіб грошові кошти повертались на банківський рахунок ОСОБА_4».

З виписки також вбачається, що у проміжках часу між вчиненням епізодів таємного викрадення чужих грошових коштів з банкоматів з допомогою виготовленого металевого пристрою для вчинення крадіжки грошових коштів, проводилося зняття грошових коштів за допомогою РІN-кода, який був відомий особі, яка мала у користуванні картку, також відбувалося поповнення рахунку готівкою у терміналі самообслуговування.

Як пояснив представник позивача, зняття грошових коштів винними особами через банкомати інших банків стало можливим тому, що єдина платіжна система не відображала відразу в он-лайн баланс картки на ім'я відповідача, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк», проходження операції та надходження інформації тривало у часі, тому стало можливим зняття грошових коштів, що належали вказаним банкам, тобто, якщо операції зі зняття коштів з допомогою пристрою відбувалися в певний день, то дані про їх зняття надходили через єдину платіжну систему до ПАТ КБ «ПриватБанк» наступного дня, що і відображено у виписці.

Далі, як вбачається із виписки за рахунком, після вчинення епізодів, встановлених вироком суду, станом на 23 вересня 2013 року на рахунку обліковувалася сума 8,70 грн.

Далі, з виписки вбачається, що 21 вересня 2013 року у ПАТ «Фідобанк» були зняті наступні грошові кошти: 7 разів по 3 000 грн та 2 рази по 900 грн, всього знято 22 800 грн, про що дані до ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшли лише 24 вересня 2013 року.

Крім цього, 23 вересня 2013 року у тому ж банку знімалися ще 150 грн, про що дані надійшли 25 вересня 2013 року. Вказані операції значаться у виписці як «выдача наличных денег». У виписці по рахунку по цим транзакціям відсутня інформація про збій у роботі банкомату, тобто вказані грошові кошти були зняті без використання пристрою, отже у встановленому порядку з використанням РІN-коду. Вказані кошти були видані за рахунок овердрафту, так як сума знятих коштів перевищувала залишок коштів на рахунку картки 8,70 грн станом на 23 вересня 2013 року.

Також представник позивача пояснив, що у зняття грошових коштів безпосередньо у банкоматах ПАТ КБ «ПриватБанк», операції були б відображені відразу, а оскільки кошти були зняті в іншому банку, то інформація про транзакції надходила через єдину платіжну систему до ПАТ КБ «ПриватБанк» із запізненням на 3 дня, кошти знялися 21 вересня 2013 року, а підтвердження з ПАТ КБ «ПриватБанк» і списання з рахунку відбулося 24 вересня 2013 року.

Таким чином, списання коштів з карти відповідача відбулося 24 вересня 2013 року, саме з цієї дати почалася рахуватися заборгованість відповідача перед банком ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 22 800 грн, зняття цих коштів у вказаному розмірі не пред'являлося в обвинувачення особам у кримінальному провадженні.

Розмір заборгованості яка утворилася у відповідача станом на 30 травня 2014 року, у зв'язку з овердрафтом, який стався у зв'язку зі зняттям суми коштів, яка перевищувала їх залишок на рахунку картки, становить 31 217,95 грн, а відсотки за використання овердрафту нараховувалися в кінці кожного місяця, починаючи з 30 вересня 2013 року, що відображено у виписці за рахунком.

Крім цього, згідно з вироком від 30 квітня 2014 року цивільні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк» на суму 7 290 грн та ПАТ «Фідобанк» на суму 672 грн залишені без розгляду у зв'язку з відмовою цивільних позивачів від заявлених позовних вимог у зв'язку добровільним відшкодуванням обвинуваченими матеріальної шкоди. Дана обставина підтверджує факт викрадення з банкоматів грошових коштів, що належать безпосередньо вказаним банкам, та відшкодування винними особами завданої цим банкам матеріальної шкоди.

Зняття коштів у розмірі 22 800 грн відбулося після вчинення епізодів злочинної діяльності групою осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_5

З огляду на вимоги пп. 1.1.2.11.1. Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, який передбачає, що у випадку, якщо держателю картки відомо щодо незаконного використання картки, останній зобов'язаний у триденний термін після усної заяви про втрату картки, стикера PayPass, PIN-кода, надати до банку детальний виклад обставин втрати картки, стикера PayPass, PIN-кода та відомості щодо їх незаконного використання, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач порушила Умови і Правила надання банківських послуг, допустила втрату картки, допустила розголошення РІN-коду, що сприяло незаконному використанню картки.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.В. Ступак