Справа № 523/8469/15-ц
Провадження №2/523/1993/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ "Страховe товариство "Гарантія", ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ПрАТ "Страховe товариство "Гарантія", ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.10.2009 р. на Об'їзній дорозі в м. Одесі в районі 13 км + 550 м зі сторони мікрорайону Котовського в напрямку Хаджибеївської дороги відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного автомобіля НОМЕР_1 з напівпричепом KRONE номерний знак НОМЕР_2, що належав ТОВ „Торговий Дім АЛЬКОР, в результаті якої загинув батько позивачки - ОСОБА_4, а транспортний засіб, на якому він їхав, отримав механічні пошкодження. Вантажним автомобілем «IVECO» керував водій ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР ОСОБА_3. ДТП сталася через порушення ОСОБА_5 вимог п. 1.2, п. 2.3, п/п «б», п. 13.3, п. 11.2, п. 11.4, п. 12.1, п. 12.3, п. 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, що призвело до зіткнення автомобілів.

Постановою слідчого від 05.11.2009 р. позивачку як доньку загиблого ОСОБА_4 було визнано потерпілою, а 06.11.2009 р. - цивільним позивачем. В подальшому вона прийняла спадщину та 27.05.2010 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

Під час розгляду кримінальної справи представником ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР були надані суду копії полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданих Миколаївською регіональною дирекцією філії відкритого акціонерного товариства Страхове товариство ГАРАНТІЯ, які свідчать про те, що відповідальність власника транспортних засобів за шкоду, спричинену третім особам була застрахована вказаним страховим товариством.

Відкрите акціонерне товариство Страхове товариство ГАРАНТІЯ було визнано цивільним відповідачем у кримінальній справі постановами слідчого від 18.07.2011 р.

Вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 23.01.2013 р. у справі №1527/1-871/11 водія ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначено йому кримінальне покарання, від відбування якого звільнено з іспитовим строком.

24.11.2014р. ухвалою Господарського суду Миколаївської області у справі №2016/2998/2012 (18/76) ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР ліквідовано.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19.05.2015 р. вирок в частині призначеного судом кримінального покарання залишено без змін, а в частині цивільного позову вирок скасовано та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищевказаним злочином позивачці було завдано значної матеріальної та моральноїшкоди.

Внаслідок ДТП автомобіль «Форд Транзит» номерний знак ВН1371 AI, яким керував батько позивачки, отримав механічні ушкодження, чим позивачці було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 77875,33 гривень, що встановлено звітом №129-06-16 з визначення вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу від 30.06.2016 р. (додаток №1). Вартість експертних досліджень, які були здійснені у кримінальній справі та оплачені позивачкою, загалом склала 1450,00 гривень . Вартість виконання звіту №129-06-16 склала 1000,00 гривень.

Витрати, пов'язані з похованням батька позивачки, загалом склали 21470,88 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями та чеками.

Загальна сума спричиненої позивачці матеріальної шкоди складає 50409,11 гривень із розрахунку: 77875,33+1450,00+1000,00+21470,88= 101796,21.

Внаслідок вищевказаної ДТП, що спричинила загибель батька, позивачці також було завдано суттєвої моральної шкоди, спричиненої пережитим стресом, а також тривалими переживаннями та стражданнями через втрату батька. Були значною мірою порушені її нормальні життєві звязки, вона тривалий час перебувала в хворобливому і пригніченому стані, нервувала, не могла вести звичний спосіб життя. Окрім того, за життя батько позивачки займався підприємницькою діяльністю, був засновником та керівником МПП ХАЛГ-93 та систематично допомагав позивачці та її доньці матеріально. Після загибелі батька позивачка була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї дитини, зменшити до мінімуму витрати своєї сім'ї та шукати додаткові джерела для існування.

Розмір спричиненої позивачці моральної шкоди вона оцінює в 500 000 гривень, виходячи з вищевказаних міркувань.

На підставі викладеного, позивачка просила стягнути з ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства „Страхове товариство Гарантія солідарно на користь ОСОБА_2 суму спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 101796,21 гривень, а також на відшкодування завданої моральної шкоди - 500 000,00 гривень.

В процесі розгляду справи представник позивачки підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що матеріальна шкода після смерті батька позивачки не відшкодована. Відповідачі не бажають відшкодувати матеріальну шкоду, що спричиняє позивачці додаткові моральні страждання.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_6 просили справу розглянути у її відсутність, а також просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. (а.с. 154)

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся за місцем реєстрації належним чином. Згідно поданого заперечення він позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР, а тому саме остання організація, в силу ст. 1172 ЦК України повинна нести майнову відповідальність перед позивачем.

Представник Приватного акціонерного товариства „Страхове товариство Гарантія просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що страховій компанії взагалі не було відомо про ДТП, оскільки повідомлень від водія та ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР не надходило. Крім того, потерпілі до них не звертались з письмовими заявами про виплату страхового відшкодування, а тому підстав для задоволення позовних вимог не має.

В процесі розгляду справи встановлено, що ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬКОР" (30999972) припинило свою господарську діяльність ( у реєстрі Дата запису: 02.12.2014; Номер запису: 7000629; Стан суб'єкта: припинено).

В звязку із чим, ухвалою суду від 27.01.2016р. провадження за позовними вимогами ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Алькор», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було закрито.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 21.10.2009 р. на Об'їзній дорозі в м. Одесі в районі 13 км + 550 м зі сторони мікрорайону Котовського в напрямку Хаджибеївської дороги відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного автомобіля НОМЕР_1 з напівпричепом KRONE номерний знак НОМЕР_2, що належав ТОВ „Торговий Дім АЛЬКОР, в результаті якої загинув батько позивачки - ОСОБА_4, а транспортний засіб, на якому він їхав, отримав механічні пошкодження. Вантажним автомобілем «IVECO» керував водій ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР ОСОБА_3. ДТП сталася через порушення ОСОБА_5 вимог п. 1.2, п. 2.3, п/п «б», п. 13.3, п. 11.2, п. 11.4, п. 12.1, п. 12.3, п. 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, що призвело до зіткнення автомобілів.

Постановою слідчого від 05.11.2009 р. позивачку як доньку загиблого ОСОБА_4 було визнано потерпілою, а 06.11.2009 р. - цивільним позивачем. В подальшому вона прийняла спадщину та 27.05.2010 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

Під час розгляду кримінальної справи представником ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР були надані суду копії полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданих Миколаївською регіональною дирекцією філії відкритого акціонерного товариства Страхове товариство ГАРАНТІЯ, які свідчать про те, що відповідальність власника транспортних засобів за шкоду, спричинену третім особам була застрахована вказаним страховим товариством.

Відкрите акціонерне товариство Страхове товариство ГАРАНТІЯ було визнано цивільним відповідачем у кримінальній справі постановами слідчого від 18.07.2011 р.

Вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 23.01.2013 р. у справі №1527/1-871/11 водія ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначено йому кримінальне покарання, від відбування якого звільнено з іспитовим строком.

24.11.2014р. ухвалою Господарського суду Миколаївської області у справі №2016/2998/2012 (18/76) ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР ліквідовано.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19.05.2015 р. вирок в частині призначеного судом кримінального покарання залишено без змін, а в частині цивільного позову вирок скасовано та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у спричинені матеріальної шкоди є такою, що не підлягає доказуванню.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 під час ДТП, дійсно перебував у трудових відносинах з ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР та керував автомобілем НОМЕР_3 з напівпричепом KRONE номерний знак НОМЕР_2 на підставі путьового листа.

Даний факт підтверджується вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 23.01.2013 р. у справі №1527/1-871/11.

В своїх запереченнях відповідач посилається на ч. 1 ст. 1172 ЦК України, а також на постанову Пленуму ВСУ „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди №6 від 27.03.1992р..

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно п. 4 постанову Пленуму ВСУ „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди №6 від 27.03.1992р.., згідно якої не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з

володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

Таким чином, дійсно згідно ст. 1172 ЦК України ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР повинний був відшкодовувати шкоду позивачці.

В той же час, ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР зберігав право регресної вимоги до ОСОБА_3 у повному обсязі.

Так, згідно ч. 1 ст. 132 КЗпПП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КЗпПП України матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Необхідно зазначити, що ст. 134 КЗПП України передбачені випадки повної матеріальної відповідальності. Так, відповідно п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗПП Українипрацівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Враховуючи той факт, що діями ОСОБА_3 був скоєний злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, то, ОСОБА_3 повинний був відшкодувати ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР заподіяну ним шкоду у повному обсязі.

Однак судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.11.2014р. у справі №2016/2998/2012 (18/76) ТОВ Торговий Дім АЛЬКОР (30999972), що підтверджується записом у реєстрі ( у реєстрі Дата запису: 02.12.2014; Номер запису: 7000629; Стан суб'єкта: припинено). Ліквідаційна комісія не обрана, будь-яких інших відомостей щодо правонаступництва відсутні. (а.с. 121)

В законодавстві не передбачено випадків можливості стягнення з працівника шкоди, який несе повну матеріальну відповідальність перед підприємством, установою, організацією, яка повинна відповідати за шкоду, у разі ліквідації юридичної особи.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15 та зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкодиїї заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкодизастрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкодине позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На підставі викладеного, суд застосовує аналогію права, а тому вважає, що саме відповідач ОСОБА_3 повинний відшкодувати спричинену матеріальну шкоду.

При цьому, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з ПрАТ "Страховe товариство "Гарантія" суми страхового відшкодування.

Так судом встановлено, що між ТОВ «Торговий дім «Алькор» та ПрАТ «СТ «Гарантія»» було укладено Поліс № ВС/5295387 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпеченим транспортним засобом визнано IVECO 440Е 420, д.н. НОМЕР_4 зі строком дії з 12.09.2009 р. по 11.09.2010р.

Страхова компанія повинна здійснити виплату страхового відшкодування згідно вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. № 1961-ІV.

Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. № 1961-ІV учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язанні невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

У разі невиконання особою, відповідальність якою застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязково страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоди встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди, що передбачено п. 16 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

В п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України далі - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

У постанові ВСУ від 24 грудня 2010 р. у справі N 6-1 цс 10 викладений наступний правовий висновок. «Статтею 33 Закону України від 1 липня 2004 p. N 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено зобовязання учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. У разі невиконання цього обовязку страхувальник позбавляється права на відшкодування шкоди страховиком за його винні дії у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК».

Судом встановлено, що ані ТОВ «Торговий дім «Алькор», ані ОСОБА_3 не виконали свого обовязку в частині повідомлення ПрАТ «СТ «Гарантія» про дорожньо-транспортну пригоду.

Крім того, судом встановлено, що позивачка не зверталась до ПрАТ «СТ «Гарантія» з відповідною заявою.

Таким чином, позовні вимоги до ПрАТ «СТ «Гарантія» не підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що внаслідок ДТП автомобіль «Форд Транзит» номерний знак ВН1371 AI, яким керував батько позивачки, отримав механічні ушкодження, чим позивачці було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 77875,33 гривень, що встановлено звітом №129-06-16 з визначення вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу від 30.06.2016 р. (додаток №1). Вартість експертних досліджень, які були здійснені у кримінальній справі та оплачені позивачкою, загалом склала 1450,00 гривень. Вартість виконання звіту №129-06-16 склала 1000,00 гривень.

Витрати, пов'язані з похованням батька позивачки, загалом склали 21470,88 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями та чеками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Загальна сума спричиненої позивачці матеріальної шкоди складає 50409,11 гривень із розрахунку: 77875,33+1450,00+1000,00+21470,88= 101796,21.

Жодних заперечень щодо розміру матеріальної шкоди відповідач ОСОБА_3 не надав, а тому позовні вимоги в цієї частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачка також просить стягнути моральну шкоду у розмірі 500000 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок вищевказаної ДТП, що спричинила загибель батька, позивачці також було завдано суттєвої моральної шкоди, спричиненої пережитим стресом, а також тривалими переживаннями та стражданнями через втрату батька. Були значною мірою порушені її нормальні життєві звязки, вона тривалий час перебувала в хворобливому і пригніченому стані, нервувала, не могла вести звичний спосіб життя. Окрім того, за життя батько позивачки займався підприємницькою діяльністю, був засновником та керівником МПП ХАЛГ-93 та систематично допомагав позивачці та її доньці матеріально. Після загибелі батька позивачка була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї дитини, зменшити до мінімуму витрати своєї сім'ї та шукати додаткові джерела для існування.

Відповідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд вважає, що позивачці дійсно завдано моральної шкоду, оскільки трагічно загинув її батько, вона відчувала сильні душевні переживання, був порушений її звичний режим дня і роботи, що її змусило здійснювати додаткові заходи для налагодження життєдіяльності.

В той же час, розмір позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди необґрунтовано завищений. На думку суду, моральна шкода підлягає стягненню з відповідача у розмірі 300000 ( триста тисячі ) гривень.

Крім того, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору то необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави в особі (Державної судової адміністрації України, код за , отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 1657 гривень 96 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,23, 1166,1167,1187,1188,1201 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_2 до ПрАТ "Страховe товариство "Гарантія", ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 5, кв. 61) на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_5, м. Одеса, вул. Висоцького б. 7, кв. 52) матеріальну шкоду у розмірі 101796 (сто одна тисяча сімсот девяносто шість) гривень 21 (двадцять одна) копійка, моральну шкоду у розмірі 300000 (триста тисяч) гривень, а всього стягнути суму у розмірі 401796 (чотириста одна тисяча сімсот девяносто шість) гривень 21 (двадцять одна) копійка.

3.Позовні вимоги ОСОБА_2 до ПрАТ "Страховe товариство "Гарантія" про стягнення страхового відшкодування залишити без задоволення.

4.Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 5, кв. 61)

на користь Держави в особі (Державної судової адміністрації України, код за , отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 1657 гривень 96 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення, а відповідачами з дня отримання копії рішення.

Суддя