Справа № 538/805/17
Провадження № 2/538/448/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Алтухової О.С.,

при секретарі Волошиній Л.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення вартості ремонту квартири, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення вартості ремонту квартири, посилаючись на наступні обставини.

У січні 2007 року вона та син відповідача ОСОБА_5 вирішили одружитися. Свого власного житла на той момент вони не мали, її батьки вирішили купити їм квартиру для подальшого спільного проживання, але відповідач запропонував їм проживати у своїй квартирі, що розташована за адресою: м. Заводське, туп. Привокзальний, 6, кв. 2. На той момент вказана квартира була у непридатному для проживання стані, тому за домовленістю з відповідачем було вирішено зробити ремонт даної квартири, при цьому він запевнив, що в подальшому зареєструє квартиру на неї та свого сина. В лютому 2007 року між нею та ФОП ОСОБА_6 було укладено договір підряду про проведення капітального ремонту квартири. Зазначений ремонт та закупівлю будівельних та інших матеріалів вона здійснювала за свій рахунок, і витратила на це 69414 грн. В серпні 2011 року після трагічної загибелі свого батька та аморальну поведінку колишнього чоловіка вона зі своїм сином вимушена була піти проживати на деякий час з вищезазначеної квартири до своєї матері. В березні 2012 року вона не змогла потрапити до квартири, так як замки у вхідних дверях були поміняні, а ключів їй ніхто не дав. Вона запропонувала відшкодувати вартість проведеного ремонту, а також поділити спільне нажите майно, але відповідач повідомив, що таких коштів не має і запевнив, що квартира перейде у спадок їхньому синові ОСОБА_7. Але на теперішній час зявилися оголошення про продаж даного нерухомого майна. Просила стягнути з відповідача вартість витрат, понесених нею на проведення капітального ремонту квартири в сумі 69414 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, що діє на підставі угоди, підтримали позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяви. Позивач пояснила, що після розірвання шлюбу їй в порядку поділу майна подружжя добровільно віддали побутову техніку, одяг викинули до гаражу, не віддали газову плиту, меблі. Відповідач віддав їм ключі від квартири до укладання шлюбу для проживання їхньої родини, він не ставив умовою для проживання обовязкове проведення ремонту, але дуже радів, коли цей ремонт зробили і тепер квартира продається із зазначенням того, що в ній проведено євроремонт, що значно підвищує її ціну. Наполягали на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, що діє на підставі угоди в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог. Відповідач зауважив, що коли його син вирішив одружитися, він запропонував жити в квартирі, що залишилася йому у спадок після смерті матері, обсяг ремонтних робіт ним не погоджувався, на його думку, в квартирі необхідно було переклеїти шпалери, але матір позивача зауважила, що її донька не буде жити в таких умовах. Просили відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_8, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що є приватним підприємцем, десь в 2004-2005 роках, точний рік не памятає, він з бригадою проводили ремонтні роботи в квартирі, що знаходиться в м. Заводське по вулиці Привокзальній. Оплачувала виконані роботи ОСОБА_1, господар квартири допомагав вивозити сміття, якість виконаних робіт оцінювало обидві родини. Документів на квартиру він не бачив, але знав, що власником квартири є ОСОБА_3, вартість ремонтних робіт власнику він не повідомляв, але які саме роботи проводити в квартирі обговорювали всі гуртом. Будівельні матеріали привозились і ОСОБА_5, і покійним батьком ОСОБА_9.

Свідок ОСОБА_5, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що є сином відповідача і колишнім чоловіком позивача по справі. Перед одруженням батько віддав їм квартиру своєї матері, в якій можна було зробити косметичний ремонт і жити, але сімя дружини вирішила зробити капітальний ремонт. Ремонт проводився за спільні кошти, але квитанцій він не збирав. Коли ще жили разом, вирішили придбати квартиру в м. Лохвиці, через що він продав власний автомобіль і віддав 3,5 тисячі доларів батькам ОСОБА_9. Квартиру придбали, але оформили її на імя батька дружини.

Суд, вислухавши сторін по справі, їхніх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири, що розташована за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м. Заводське (Червонозаводське), тупік ПривокзальнийАДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.03.2003 року, зареєстрованим в реєстрі за № 299 (а.с. 44).

29.04.2007 року між ОСОБА_5, який є сином відповідача по справі, та ОСОБА_10 укладений шлюб, який було розірвано рішенням Лохвицького районного суду від 05.04.2012 року (а.с. 10, 12).

01.02.2007 року між ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_8 укладено договір підряду № 1, за умовами якого Підрядник зобовязався за завданням Замовника виконати капітальний ремонт квартири, що знаходиться за адресою м. Червонозаводське, туп. Привокзальний, 6, кв. 2, а Замовник зобовязався прийняти ці роботи та оплатити їх вартість. Згідно п. 3.2 вартість ремонтних робіт становить 25000 гривень (а.с. 16-17). Ремонтні роботи були закінчені якісно і в строк та оплачені, згідно умов вищезазначеного договору, що підтверджується актом приймання-передачі виконаної роботи № 1 від 30.05.2007 року (а.с.18).

Позивач просить стягнути з відповідача вартість ремонту квартири, посилаючись на приписи ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, відповідно до яких особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 в 2007 році дозволив проживати у вказаній квартирі своєму синові ОСОБА_5 та його майбутній дружині ОСОБА_1, тобто надав їм право користування своєю власністю, при цьому жодних вимог щодо обовязкового проведення капітального ремонту не висував. Проведення капітального ремонту у квартирі, що належить ОСОБА_3, було ініціативою позивача по справі ОСОБА_1, що підтверджується договором підряду № 1 від 01.02.2007 року.

Таким чином, позивачем ані в позові, ані в судовому засіданні не наведено жодного обґрунтування в чому полягає порушення її прав саме відповідачем ОСОБА_3, якими його діями чи бездіяльністю їй було завдано збитків. Крім того, суд зазначає, що витрати, понесені на проведення капітального ремонту, не можуть бути безпідставно набутим майно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення вартості ремонту квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Лохвицький районний суд Полтавської області.

Рішення надруковано у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Лохвицького

районного суду ОСОБА_11