Справа № 2-656/09
провадження № 6/368/47/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

під час судового розгляду у залі суду м. Кагарлик заяви (заяву, скаргу) ОСОБА_1, заінтересована особа: Кагарлицький районний відділ ДВС ГТУЮ у Київській області, ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзді за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - дочки Каріни, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме: 09.10.2009 року і до її повноліття.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 18 листопада 2009 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1.

16 грудня 2011 року Кагарлицьким районним судом Київської області було задоволено подання відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління, було тимчасово обмежено у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4.

До суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якій він посилався на те, що він вважає, що на теперішній час відсутні підстави для обмеження заявника у виїзді за кордон, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", визначає порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

В свою чергу, відповідно до п. 11.4. розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 на момент завершення виконавчого провадження (далі - Інструкція), у разі виконання боржником відповідних зобов'язань, у тому числі зі сплати аліментів, а також у звязку із закінченням виконавчого провадження державний виконавець виносить відповідну постанову, копія якої підлягає обовязковому направленню до Адміністрації Державної прикордонної служби України для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Отже, виходячи з наведених положень Інструкції, відсутність на виконанні у державного виконавця виконавчого провадження унеможливлює прийняття останнім рішення, передбаченого пунктом 5 розділу XIII Інструкції у редакції чинній на даний час, де зазначено, що Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про:

●повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону;

●закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону;

●скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі належного виконання особою зобовязань щодо сплати періодичних платежів.

В свою чергу, як вбачається із інформації наданої ВДВС на сьогодні виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 повернуто, виконавче провадження закрито, інших виконавчих проваджень відносно нього немає.

Отже, з часу повернення виконавчого листа стягувачеві минуло більше 5-ти років. Стягувач повторно не пред'явив виконавчий лист, чим порушив передбачені законом строки по пред'явленню даного виконавчого листа.

Заявник заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в особі Кагарлицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області щодо заяви покладається на погляд суду.

Заінтересована особа в особі ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена, причини неявки суд не повідомила.

Суд, заявника, представника заінтересованої особи в особі Кагарлицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області, вивчивши надані документи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у місті Києві знаходиться виконавчий лист № 2-656/09, який видав Кагарлицький районний суд Київської області 19.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - дочки Каріни, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме: 09.10.2009 року і до її повноліття.

16 грудня 2011 року Кагарлицьким районним судом Київської області було задоволено подання відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління, було тимчасово обмежено у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4.

Положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань.

Виходячи зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 р.. права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно зі своєю волею. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об»єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров»я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», на державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення в»їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі з дорученням правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Посилаючись на викладене та у звязку з тим, що заявником надано докази, які свідчать про відсутність заборгованості, суд прийшов до висновку про те, що заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 313 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в України громадян України» суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Кагарлицький районний відділ ДВС ГТУЮ у Київській області, ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзді за кордон задовольнити.

Зняти тимчасове обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу.

Копію ухвали надіслати Державній прикордонній службі України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Шевченко