Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на квартиру.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 11 жовтня 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5

Визнано укладеним 11 жовтня 2007 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, між ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Останньою ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року апеляційну скаргу на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2014 року повернуто ОСОБА_7

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року, справу передати до апеляційного суду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_7 - особи, яка не брала участі у справі, суддя апеляційного суду правильно виходив із того, що вона не має права на апеляційне оскарження указаного рішення суду першої інстанції згідно зі ст. 292 ЦПК України, оскільки не довела, що цим рішенням вирішено питання про її права та обов'язки, що воно змінює чи припиняє будь-які її права.

Із доводів касаційної скарги ОСОБА_7 також не вбачається, що ухвалене рішення суду завдає їй шкоди, що виражається у несприятливих для неї наслідках, та що вона відповідно до вимог ст. 292 ЦПК України має право оскаржити в апеляційному порядку вказане рішення суду першої інстанції.

У зв'язку з цим безпідставними є доводи касаційної скарги щодо неправильності вирішення справи судом першої інстанції.

Отже, оскаржувана ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вона підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко