АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/910/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1032/17Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Радько О.М.

за участі представника позивача ?? Джумелі Н.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року

по справі за позовом Публічного аціонерного товариства "Банк Форум" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про захист прав споживачів та визнання недійсними пунктів кредитного договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року Публічне аціонерне товариство «Банк Форум" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначало, що між сторонами 14 вересня 2007 року укладений договір №0017/07/25-CL, відповідно до умов якого було відкрито відновлювальну кредитну лінію та встановленого ліміт кредитування в розмірі 100 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13 вересня 2017 року.

Посилаючись на те, що в порушення взятих на себе зобов'язань, ОСОБА_3 допустив утворення заборгованості по сплаті кредиту та процентів, а також не виконав зобов'язання, - позивач вважає, що існують підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій за увесь період невиконання зобов'язань у виді пені та штрафу, передбачених умовами договору. З цих підстав просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в розмірі 60 197 грн. 38 коп., з яких: заборгованість за кредитом ?? 43 068 грн. 19 коп.; заборгованість по сплаті відсотків ?? 7 741 грн. 64 коп., пеня, нарахована за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів ?? 4 387 грн. 55 коп., штраф за порушення умов страхування предмету застави ?? 5 000 грн.

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «Банк «Форум» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, в якому вказував, що 14 вересня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно п. 4.1. якого за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що становить 73 % від суми неповернення кредиту та/або несплачених процентів за рік. Вважає даний пункт договору несправедливим, таким, що не відповідає положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Також зазначав, що умовами п. 2.3. та п. 2.6. кредитного договору передбачено повернення кредитних коштів, а також процентів за користування кредитними коштами на відкритий йому позичковий рахунок НОМЕР_1 в АКБ «Форум» МФО 331995.

В той же час вказував, що ним було отримано письмове повідомлення банку про зміну рахунків в кредитному договорі, яке не є додатковою угодою до кредитного договору, а носить лише інформативний характер. Окрім того посилався на те, що Постановою Правління НБУ №355 від 13 червня 2014 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум», у зв'язку з чим останній повторно в односторонньому порядку змінив рахунки, зазначені в п.п. 2.3., 2.6. кредитного договору на рахунок №1 без укладення будь-яких додаткових договорів.

Мотивуючи тим, що одностороння зміна умов договору суттєво обмежує права споживача, оскільки суперечить п. 11 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», просив визнати недійсними п.п. 2.3., 2.6., 4.1. кредитного договору №0017/07/25-CL від 14 вересня 2007 року. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року позовна заява ОСОБА_3 об'єднана в одне провадження у цивільній справі №548/910/15-ц за позовною заявою Публічного аціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3 про стягнення заборговності за кредитним договором. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року позов Публічного аціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по кредитному договору №0017/07/25-CL від 14 вересня 2007 року в розмірі 60 197 грн. 38 коп. Вирішено питання судових витрат. В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного аціонерного товариства «Банк Форум» про захист прав споживачів та визнання недійсними пунктів кредитного договору по об'єднаній цивільній справі ?? відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3, в особі свого представника - ОСОБА_5, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване ним судове рішення - скасувати та ухвалити нове рішення, яким його зустрічний позов до ПАТ «Банк Форум» - задовольнити, в задоволенні первісного позову - відмовити.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3, своє заперечення надало ПАТ «Банк «Форум», в якому спростовуючи доводи апелянта, просило апеляційну скаргу - відхилити, а оскаржуване рішення районного суду - залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 14 вересня 2007 року між АКБ «Форум» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №0017/07/25-CL, відповідно до умов якого було відкрито відновлювальну кредитну лінію та встановленого ліміт кредитування в розмірі 100 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13 вересня 2017 року.

Умовами даного договору було передбачено обов'язок банку надати позичальнику кредитні кошти шляхом їх перерахування за наданими позичальником платіжними документами або видачі готівкою протягом двох днів з моменту подання заяви позичальником в банк (п. 3.1.1.). Обов'язки позичальника передбачені розділом 3.3., зокрема: повертати кредитні кошти, не пізніше строку, визначеного в договорі, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти за перевірку документів кредитної справи до отримання кредиту в розмірі 2% від суми кредитку, а також витрати, пов'язані з проведенням дій по примусовому погашенню простроченої заборгованості, а також на вимогу банку сплачувати можливі неустойку, штраф і пеню.

Окрім цього, п. 3.3.7. вказаного договору визначено обов'язок позичальника, що полягає в страхуванні предмету застави на користь банку, яким є приміщення магазину за адресою: м. Хорол, вул. К. Маркса, буд. 29, Полтавської області, згідно договору іпотеки. При цьому п. 2.3 кредитного договору визначено, що позичальник здійснює повер-нення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі, визначеній додатком до договору на відкритий йому позичковий рахунок НОМЕР_2 в АКБ «Форум», на цей же рахунок згідно п. 2.6. позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

У відповідності до п. 2.5 кредитного договору сторони домовилися, що несплата позичальником процентів у визначені договором строки є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 процента за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Крім цього, п. 4.4. договору визначено, що за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3. договору, позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 5000 грн.

Судом встановлено, що банк cвої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредитні кошти в сумі 100 000 грн., що підтверд-жується копією меморіального ордеру №161577 від 14 вересня 2007 року.

Також встановлено, що до кінця травня 2014 року відповідачем здійснювалося належне виконання взятих на себе кредитних зобов'язань за умовами кредитного договору, а саме своєчасно в межах визначених сум та строків вносилися кошти на визначений умовами договору рахунок для погашення поточної кредитної заборгованості по кредиту та процентах. З кінця травня 2014 року відповідач не вносив кошти для погашення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилася заборгованість у виді простроченої та поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів та нарахованих процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості від 21 травня 2015 року, з якого вбачається, що станом на 21 травня 2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 60 197 грн. 38 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом ?? 43 068 грн. 19 коп.: (8 554 грн. 38 коп. простроченої заборгованості та 34 523 грн. 81 коп. поточної заборгованості); заборгованості по сплаті відсотків ?? 7 741 грн. 64 коп.(6 738 грн. 69 коп. простроченої заборгованості та 1 002 грн. 95 коп. поточної заборгованос-ті); пені, нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів ?? 4 387 грн. 55 коп., штрафу за порушення умов страхування предмету застави ?? 5 000 грн.

У зв'язку з виниклою заборгованістю, позивачем 25 лютого 2015 року направлено ОСОБА_3 вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором шляхом повернення усієї суми кредиту в розмірі 43 068,19 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 4 933,37 грн. та поточної суми заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 962,84 грн., а також сплати пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами в сумі 1 991,08 грн. та штрафу за порушення умов п. 4.4 та п. 3.3.7 кредитного договору в розмірі 5000 грн. з зазначенням банківських реквізитів для сплати заборгованості (розрахунок заборгованості проведено станом на 18 лютого 2015 року) /т. 1 а. с. 16/.

Проте вказана банківська вимога не отримана відповідачем та повернута на адресу банку у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Звідси вірним є висновок суду про те, що банк здійснив належні дії з повідомлення ОСОБА_3 щодо суми заборгованості та реквізитів для її сплати, а неотримання цього повідомлення відбулося не з вини позивача.

В свою чергу відповдвчем не надано жодних доказів, які б свідчили про вчинення ним дій щодо виконання зобов'язання. Відповідачем також не було використано право щодо виконання зобов'язання згідно ст. 537 ЦПК України шляхом внесення належних кредиторові коштів на депозит нотаріуса, нотаріальної контори.

Окрім того, відповідач не звертався до центрального відділення банку з офіційним запитом на інформацію про актуальність рахунків для сплати кредиту, навіть попри отримання інформації про введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Форум», що, за висновком суду, свідчить про зловживання ОСОБА_3 нестабільним становищем кредитора та бажання уникнути подальшого виконання зобов'язання.

Встановивши вищенаведені обставини, з урахуванням положень ст. ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, якими визначено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, - суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 кредитної заборгованості, з огляду на те, що відповідачем порушені умови кредитного договору, що зокрема підтверджується розрахунком заборгованості, наданим ПАТ "Банк Форум", та не спростовано належними і допустимими доказами відповідачем /т. 1 а. с. 4-5/.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання не-дійсними пунктів 2.3, 2.6 кредитного договору, суд першої інстанції, правомірно виходив з того, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Так, за нормами ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до роз'яснень, наведених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у ви-падку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинен-ня -правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін пра-вочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що рахунок НОМЕР_2 та НОМЕР_3, зазначені в оспорюваних позичальником пунктах кредитного договору, є внутрішньобанківськими, а згідно п. 6.2. Положення про організацію операційної діяльності в банках України порядок відкриття та закриття таких рахунків визначається банком самос-тійно, що підтверджується зокрема листом НБУ №03-049/2848 від 03 вересня 2015 року. Також судом встановлено, що ОСОБА_3 після запровадження нової бухгалтерської моделі в кінці 2009 року та під час здійснення реорганізації банку та зміни рахунків, користувався транзитними рахунками № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 та був повідомлений про відповідні зміни рахунків.

Окрім того, з наявних у справі копій квитанцій від 20 травня 2014 року, 30 травня 2014 року, 30 квітня 2014 року, 23 квітня 2014 року, 20 січня 2014 року, 20 березня 2014 ро-ку, 20 листопада 2013 року, 02 грудня 2013 року, 01 липня 2013 року, 20 вересня 2013 року вбачається, що ОСОБА_3 був повідомлений про зміну рахунків, жодних заперечень щодо такої зміни банку не надав, при погашенні тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами користувався новими рахунками до червня 2014 року /т.1 а.с.81-84/.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_3 володів інформацією щодо нечинності рахунків, зазначених в пп. 2.3., 2.6. кредитного договору, проте з позовом про їх недійсність звернувся лише після подачі позову банком про стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок порушення ОСОБА_3 зобов'язання, місцевий суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України, для визнання оспорюваних пунктів кредитного договору - недійсними.

Також вірним є висновок місцевого суду щодо відсутності правових підстав для визнання недісним п. 4.1. кредитного договору №0017/07/25/СL від 14 вересня 2007 року, згідно до умов якого, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Зазначений пункт кредитного договору ОСОБА_3 просив визнати недійсним, посилаючись, на порушення Закону України «Про захист прав споживачів», зазначаючи, що п. 4.1. вказаного договору є несправедливим і всупереч принципу добросовісності має місце істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, оскільки даним пунктом встановлена вимога щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компен-сації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виконавець, не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Разом з тим, судом встановлено, що доводи ОСОБА_3 про несправедливість умов п. 4.1 кредитного договору в частині визначення розміру пені 0,2% є безпідставними, оскільки нарахування пені за умовами договору встановлено у розмірі 0,2% за кожен день прострочення платежу не від суми отриманого кредиту (вартості продукції), чи всієї суми, що необхідно сплатити за договором в цілому (сукупної вартості кредиту), а лише із тієї частини суми боргу, сплата якого прострочена позичальником. До того ж, сторони в договорі домовились саме про такий розмір пені, що не суперечить вимогам закону.

Окрім того, дослідженими матеріалами справи встановлено, що банк надав позичаль-нику документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, відсоткової ставки пені.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов вірного висновку, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позичальник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; банк у письмовій формі надав останньому вичерпну інформацію про умови кредитування, визначивши взаємні права та обов'язки сторін та погодивши порядок сплати тіла кредиту та процентів за його використання, а також розміру неустойки у випадку порушення зобов'язання.

В свою чергу ОСОБА_3 своїм підписом на кожній сторінці кредитного договору та на всіх додаткових угодах фактично підтвердив, що банк надав йому у письмовій формі та в повному об'ємі інформацію, яка передбачена п. 2, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що не заборонено ст. 259 ЦК України.

За наведених обставин, обґрунтованим є висновок суду, що твердження ОСОБА_3 про те, що спірний кредитний договір містить приховане збільшення розміру пені і що, відповідно, вказаний договір був вчинений ним під впливом обману з боку банку, - не заслуговують на увагу як такі, що не доведені та спростовуються матеріалами справи, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог і в частині визнання недійсним оспорюваного п. 4.1. кредитного договору.

В свою чергу, доводи апелянта не спростовують правильності висновків суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити. Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М.

Судді: /підписи/ Кривчун Т.О. Пилипчук Л.І.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.