Справа №581/447/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1610/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 серпня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а:

27 червня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 28 липня 1997 року, відкрилася спадщина, до складу якої входить в тому числі земельна ділянка, що розташована на території Подільківської сільської ради в розмірі 0,65 га. Заповіт за життя ОСОБА_4 не складала. Позивач прийняв спадщину, оскільки на день смерті матері фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та проживав зі спадкодавцем однією сімєю. ОСОБА_4 користувалася земельною ділянкою на законних підставах. Вона була включена до списку жителів сільської ради на приватизацію землі, який затверджений виконавчим комітетом Подільківської сільської ради 06 жовтня 1993 року. Вважає, що спадкодавець ОСОБА_4 фактично набула право власності на вказану земельну ділянку. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею в розмірі 0,65 га, в тому числі під будівлями для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,11 га, під ріллею 0,29 га, під багаторічними насадженнями 0,25 га, що розташована на території Подільківської сільської ради у Липоводолинському районі Сумської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю. Зазначає, що, на його думку, ОСОБА_4 мала всі законні права власника на вказану вище земельну ділянку, а отже, виникає право спадкування на цю земельну ділянку і у нього, як у спадкоємця.

Особи, які беруть участь у справі, повідомлені про час і місце її розгляду, але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спадкодавцем ОСОБА_4 було тільки розпочато процедуру приватизації земельної ділянки, що перебувала в її користуванні, але не завершено, державний акт про право власності на земельну ділянку нею не було отримано, вона не набула права власності на спірну земельну ділянку, відповідно спадкоємець ОСОБА_3 також не набуває права власності в порядку спадкування на вказану земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4, яка померла 27 липня 1997 року (а. с. 9, 57).

Згідно довідки Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 16 червня 2017 року останнім і постійним місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 до дня її смерті було с. Подільки Липоводолинського району Сумської області. В зазначеному будинку разом з померлою були зареєстровані син ОСОБА_3 і невістка ОСОБА_3 Заповіт від імені ОСОБА_4 виконавчий комітет Подільківської сільської ради не посвідчував. Спадкоємцем являється син ОСОБА_3 Інформацією щодо інших спадкоємців першої черги відповідно до статті 549 ЦК України (в ред. 1963 року), які б фактично прийняли спадщину відповідно до ст. 549 ЦК, Подільківська сільська рада не володіє (а. с. 10).

23 квітня 2001 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4, а саме на земельну частку (пай) розміром 4,23 умовних кадастрових гектарів (без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості) на землях САПТ ЗТ «Поділля» Липоводолинського району (а. с. 32).

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 розяснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 померла в 1997 році застосуванню підлягають норми ЦК УРСР 1963 року.

ОСОБА_5 до положень ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_5 до зазначених норм ЦК УРСР 1963 року позивач прийняв спадщину після смерті матері та отримав свідоцтво про право на спадщину на належну їй земельну частку (пай).

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_4 була включена в список жителів сільської ради на приватизацію землі, який затверджений рішенням виконавчого комітету Подільківської сільської ради № 17 від 06 жовтня 1993 року (а. с. 62-63). На вказану дату та до дня смерті в користуванні ОСОБА_4 було 0,65 га, в тому числі під будівлями, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,11 га, під ріллею 0,29 га, під багаторічними насадженнями 0,25 га, що підтверджується довідкою Подільківської сільської ради (а. с. 11).

ОСОБА_5 до ст. 17 ЗК України від 18.12.1990 року, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться ОСОБА_5 народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ОСОБА_5 народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. ОСОБА_5 народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) ОСОБА_5 народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) ОСОБА_5 народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими ОСОБА_5 народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

ОСОБА_5 рішення сільської ради про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,65 га не приймалось. Включення її у список жителів сільської ради на приватизацію землі, затвердженого виконавчим комітетом сільської ради, відповідно до наведених положень ЗК України, не є підставою для виникнення у ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку, яка перебувала у її користуванні. Крім того у цьому рішенні виконавчого комітету сільської ради вказано лише прізвище ОСОБА_4 без зазначення площі та цільового призначення земельної ділянки, на приватизацію якої вона мала право.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 не набула у встановленому порядку право власності на спірну земельну ділянку, відповідно і позивач як її спадкоємець також не набуває права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування оскаржуваного рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 серпня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -