Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 2 серпня 2016 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору побутового підряду від 16 січня 2010 року, укладеного між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5), останній зобов'язався виготовити продукцію (стелю будинку та альтанки, вікна, вагонку із вільхи, двері) та встановити її. Сторони домовились, що продукція має бути виготовлена після 100 % передплати її вартості. На виконання умов договору в період з 30 грудня 2010 року по 18 серпня 2014 року позивач здійснив передплату на загальну суму 196 000 грн.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним вище договором не виконав, що дає право позивачу відмовитись від подальшого виконання договору та вимагати відшкодування збитків.

Крім того позивач вважав, що на підставі п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач зобов'язаний сплатити пеню за прострочення виконання робіт.

Ураховуючи наведене та уточнення позовних вимог, позивач просив розірвати договір побутового підряду, укладений 16 січня 2010 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та стягнути з відповідача суму передплати 165 424 грн та пеню за невиконання умов договору побутового підряду у розмірі 18 09422 грн.

Рішенням Краматорського міського суду від 29 жовтня 2015 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 10 листопада 2015 року про виправлення описки, позов задоволено.

Розірвано договір побутового підряду від 16 січня 2010 року, укладений між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Стягнуто з

ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму отриманих коштів по договору побутового підряду від 16 січня 2010 року у якості передплати у розмірі 165 424 грн та пеню у розмірі 1 809 422 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 2 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Розірвано договори побутового підряду, укладені 18 серпня 2009 року, 16 січня 2010 року та 30 грудня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, стосовно частини робіт, що залишилися. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти (аванс) за частину невиконаних робіт у загальній сумі 16 485 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що у виниклих між сторонами правовідносинах, які притаманні договору підряду, підлягає застосуванню ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що з 15 червня 2001 року по 22 квітня 2015 року

ОСОБА_5 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

18 серпня 2009 року між сторонами було укладено договір побутового підряду, відповідно до якого відповідач - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_5 зобов'язався виготовити вікна та зовнішні двері, а позивач ОСОБА_4 оплатив їх вартість у сумі 62 000 грн. Строк виконання даного договору по виготовленню вікон встановлений до 23 березня 2014 року; по виготовленню зовнішніх дверей - не обумовлений.

16 січня 2010 року сторони уклали аналогічний договір на виготовлення вагонки з вільхи 414 кв. м та п'ятнадцяти дверей, вартість яких у розмірі 84 000 грн сплачена позивачем. Сторонами погоджено строк виготовлення дверей до 15 січня 2014 року.

30 грудня 2010 року між цими ж сторонами був укладений договір побутового підряду на виготовлення стелі будинку і альтанки, вікон та підлоги вартістю 50 000 грн які оплачені позивачем. Договором визначено строк виконання робіт (застеклити альтанку та облаштувати її підлогу) -

до 1 листопада 2013 року.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи

від 30 червня 2016 року, проведеної на підставі ухвали апеляційного суду (а.с. 199-210), відсотки виконаних робіт по виготовленню 15 міжкімнатних дверей складають від 80% до 91%. Разом вартість дверей з урахуванням матеріалів без монтажу станом на січень 2010 року складає 52 044 грн. Разом вартість дверей з урахуванням матеріалів без монтажу на час розгляду справи складає 92 400 грн. Вартість виготовлення альтанки (веранди) з урахуванням матеріалів станом на серпень 2010 року складає 50 000 грн. Вартість виготовлення альтанки (веранди) з урахуванням матеріалів станом на час розгляду справи складає 104 466 грн. Об'єм виконаних робіт з виготовлення веранди (альтанки) складає 90%. Відсотки готовності виготовлення 18 вікон та 2 подвійних вікон-дверей складають від 91% до 100%. Разом вартість виготовлених вікон (18 вікон та 2 подвійних вікон-дверей) (вартість робіт з урахуванням матеріалів) 68 790 грн - 4 675 грн (склопакети) без монтажу становить 64 115 грн. Вартість виготовлення вікон (18 вікон та 2 подвійних вікон-дверей) з урахуванням матеріалів без монтажу на час розгляду справи становить 163 375 грн.

Пред'являючи позов, ОСОБА_4 посилався на порушення відповідачем умов укладеного між ними договору та просив стягнути з останнього передплату та пеню за невиконання умов договору побутового підряду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За положенням ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За змістом ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

З обставин справи, встановлених судом вбачається, що значна частина обсягу робіт (понад 70% загального обсягу) вже була виконана, а відтак, відповідно до зазначеної вище норми, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини робіт, що залишилася.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд оцінив надані сторонами докази та дійшов правильного висновку про відсутність доказів, що підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі..

Розглянувши позовні вимоги з дотриманням вимог ст. 11 ЦПК України, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми ст. ст. 611, 622 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», та дійшов обґрунтованого висновку про розірвання договору побутового підряду між сторонами стосовно частини робіт, що залишилися, та стягнув з відповідача кошти (аванс) за частину невиконаних робіт.

Доводи касаційної скарги про заміну складу суддів апеляційного суду під час розгляду справи 2 серпня 2016 року, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки склад суду було визначено відповідно до розпорядження про автоматизований розподіл справи та розгляд справи відбувався заново, що підтверджується розпорядженням керівника апарату апеляційного суду (а. с. 231) та журналом судового засідання від 2 серпня 2016 року (а. с. 235) з застосуванням технічної фіксації.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 2 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька
О.В. Умнова
І.М. Фаловська