Єдиний унікальний номер 233/3839/16-ц Номер провадження 22-ц/775/765/2017
Єдиний унікальний номер 233/3839/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/765/2017
Головуючий у 1 інстанції Малінов О.С.
Доповідач Груіцька Л.О.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Груіцької Л.О.,

суддів: Новосьолової Г.Г., Соломахи Л.І.,

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 14 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № 1 із додатковими угодами, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на поточні потреби у розмірі 51000, 00 доларів США зі сплатою 14 % річних та комісій користування кредитом. Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені Генеральним договором та додатковими договорами. В порушення умов договору кредиту відповідач протягом тривалого часу не здійснював погашення щомісячних платежів та процентів за користування кредитом. Станом на 03 червня 2016 року утворилась заборгованість у сумі: 101151,89 доларів США, що еквівалентно 2 533 976,85 гри, з яких тіло кредиту - 42961,73 дол. США; відсотки 29127,44 дол. США; сума заборгованості за комісіями 1112,86 дол. США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 20948,62 дол. США; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7001,24 дол. США. Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року у позові ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд першої інстанції сплутав строк виконання зобовязання з його припиненням. Крім того, вважає що строк позовної не сплинув, оскільки відповідач 26 вересня 2016 року звернувся до Банку про реструктуризацію боргу і Банком було прийняте протокольне рішення про реструктуризацію боргу ОСОБА_1, тобто строк позовної давності перервано.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» у суді апеляційної інстанції наполягав на задоволенні апеляційної скарги. Просив рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити повністю.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів,вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду за вирішенням спору за межами позовної давності, а відповідачем заявлено про застосування наслідків її спливу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з такого щодо заборгованості з тіла кредиту з такого.

Апеляційним судом встановлено, що 14 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № 1 (далі за текстом - Генеральний договір) із додатковими угодами №№ 1-4, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на поточні потреби у розмірі 51000, 00 доларів США зі сплатою 14 % річних та комісій користування кредитом (а.с. 4-21). Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені Генеральним договором та додатковими договорами (а.с. 30).

Відповідно до п. 2.5 Генерального договору погашення Кредиту здійснюється в строки/терміни/, визначені цим Договором та додатковими угодами до нього, але, у будь-якому разі, повне погашення кредиту має бути здійснене не пізніше останнього дня строку дії загального ліміту кредитування.

Додатковою угодою № 4 до Генерального договору від 14.05.2008 року встановлено, що надання кредитних послуг за цим Договором здійснюється протягом періоду з 14.05.2008 року по 13.05.2013 року включно. Тобто встановлено кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом не пізніше 13.05.2013 року( а.с.20). Додаткові угоди до Генерального договору не встановлюють будь-яких інших строків виконання зобовязань за цим договором.

Відповідно до Додатку № 1 до Додаткової угоди № 4 Генерального договору від 14.05.2008 року, встановлено графік зниження максимального ліміту заборгованості( а.с.22-23), що є фактичним графіком погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, наданого останнім( а.с.33-35) останній платіж відповідач зробив 29 липня 2011 року. Заборгованість за тілом кредиту склала 42961,73 Доларів США.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Як вбачається з умов кредитного договору,повернення кредиту встановлено шляхом внесення визначеної суми грошових коштів не пізніше 13-го числа, наступного за місяцем, вказаним у графіку погашення кредиту та в день закінчення строку погашення кредиту, а сааме 13 травня 2013 року.

Таким чином, оскільки за умовами кредитного договору від 14.05.2008 року погашення кредиту повинно здійснюватись частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року N 6-116цс13, від 19 березня 2014 року N 6-20цс14 та від 18 червня 2014 року N 6-61цс14, які згідно зі ст. 360- 7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Позивач звернувся з даним позовом 1 серпня 2016 року (за поштовим конвертом а.с. 45), отже строк позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та комісії пропущено.

Про збільшення строку позовної давності сторони письмово не домовлялись, отже, слід застосовувати встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності у три роки до тіла кредиту.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідна заява подана відповідачем та його представником 08.11.2016 року (а.с. 68). Тому, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тому, зважаючи на наявність відповідної заяви відповідача, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову по тілу кредиту саме з підстав спливу позовної давності.

Банк не посилався на поважність причин пропущення позовної давності й докази цього у справі відсутності.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги у частині того, що строк позовної давності перервався оскільки відповідач 26 вересня 2016 року звернувся до Банку про реструктуризацію боргу і Банком було прийняте протокольне рішення про реструктуризацію боргу ОСОБА_1,з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій тощо.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Водночас, відповідно до ст. 244 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 8 листопада 2016 року суду першої інстанції надав заяву про застосування судом строку позовної давності( а.с.68), а також вказував на те, що він не визнає заборгованості за кредитом.

Позивач будь - яких доказів суду першої інстанції щодо переривання строку позовної давності не надавав.

Представник позивача в обґрунтування апеляційної скарги апеляційному суду електронною поштою надав письмові докази, які не були надані суду першої інстанції для повного та всебічного розгляду справи ( а.с 80-83), а саме заяву ОСОБА_1 про реструктуризацію боргу та протокольне рішення позивача з цього питання.

Згідно з п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України одним з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

У ч.3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст.ст.303,304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає за можливе дослідити нові докази позивача ( а.с 80-83).

Як вбачається із заяви відповідача на імя начальника Костянтинівського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» від 23.08.2016 року, ОСОБА_1 просить реструктуризовати його борг( а.с.80-81).

Протокольним рішенням Уповноважених осіб по врегулюванню( реструктуризації) кредитної заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу № 2609 від 29 вересня 2016 року ОСОБА_1 вирішено надати реструктуризацію при умові добровільного разового часткового погашення позичальником одноразово заборгованості за Договором кредиту не менше ніж 30% від загальної заборгованості за рахунок власних коштів, з проведенням подальшого анулювання (прощення) залишку заборгованості за Договором кредиту……. укласти додатковий договір(а.с.82-83).

Матеріали справи не містять доказів,щодо сплати відповідачем будь якої суми за кредитом після подання заяви від 23.08.2016 року та укладення між сторонами Додаткової угоди з цих підстав.

Додатковою угодою № 4 до Генерального договору від 14.05.2008 року встановлено, що надання кредитних послуг за цим Договором здійснюється протягом періоду з 14.05.2008 року по 13.05.2013 року включно.

За змістом ст..ст.257,264 ЦК України позовна давність може перериватися лише в межах строку позовної давності, а не після її спливу, а боржник з вказаною заявою звернувся 23.08.2016 року, тобто після спливу позовної давності.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк позовної давності про стягнення тіла кредиту та комісії у межах якої він міг звернутися до суду з вимогами про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 29127,44 доларів США станом на 03.06.2016 року та пені.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову у цій частині з підстав пропуску строку позовної давності. Таке рішення суду першої інстанції у цій частині є помилковим, оскільки відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.( Правова позиція Верховного суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15).

Враховуючи наведене з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01 серпня 2013 року по 02 червня 2016 року у розмірі 17 926 (сімнадцять тисяч девятсот двадцять шість) доларів США 97 центів, розрахунку:

42961,73 доларів США сума заборгованості за кредитом;

1073 днів- період нарахування відсотків за період з 01.08.2013 року по 02.06.2016 року;

14% відсотки за користування кредитом;

360 днів умовна кількість днів у році( п.2.6 Генерального договору)

( 42961,73 доларів США) х 14% : 360 х1073днів = 17926,97

Щодо стягнення пені, яка заявлена у позові, то колегія суддів приходить до такого.

Звертаючись до суду, позивач нарахував пеню за період з 2 червня 2015 року по 2 червня 2016 року.

Суд першої інстанції відмовив у цій частині за спливом строку позовної давності для звернення до суду. Позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню з інших підстав.

Відповідно до статті 2 Закону № 1669-VII у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_1,який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Місто Костянтинівка входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Крім того, місто Костянтинівка входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Саме з цих підстав не підлягає задоволенню позов у частині стягнення пені за період з 02 червня 2015 року по 02 червня 2016 року.

Враховуючи наведене, Згідно п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм процесуального права є підставою для скасування рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та пені з постановленням нового рішення у цій частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 01 серпня 2013 року по 02 червня 2016 року у розмірі 17 926 (сімнадцять тисяч девятсот двадцять шість) доларів США 97 центів, в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені за порушення зобовязань за кредитним договором відмовити з інших підстав. В іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 6 284 (шість тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні 31 коп., яка складається зі сплати судового збору при подачі позову у сумі 2992,53 грн. та за подачу апеляційної скарги у сумі 3291,78 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 309,316 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та пені.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01 серпня 2013 року по 02 червня 2016 року у розмірі 17 926 (сімнадцять тисяч девятсот двадцять шість) доларів США 97 центів.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені за порушення зобовязань за кредитним договором відмовити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення тіла кредиту у розмірі 42 961,73 долари США та комісії у сумі 1 112,86 доларів США залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 6 284 (шість тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні 31 коп.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Л.О.Груіцька

Судді: Г.Г.Новосьолова

ОСОБА_2