Номер провадження: 22-ц/785/4093/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року про розстрочку виконання рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором № 045/2008 від 15.09.2008 року, яка складає 3 989,00 гривень проценти за кредитом; 44 858,63 гривень прострочені проценти за кредитом; 213 487,42 гривень заборгованість за основною сумою кредиту; а всього 262 335 гривень 05 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 до спеціального фонду державного бюджету судовий збір в сумі 2623,35 гривень.

Відповідач звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання вказаного рішення, посилаючись на скрутне фінансове становище.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року розстрочено виконання рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 07 вересня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором № 045/2008 від 15.09.2008 року в сумі 262 335 гривень 05 копійок строком на три роки, тобто до 14 лютого 2020 року.

Вважаючи ухвалу суду незаконною представник ПАТ «Брокбізнесбанк» - ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року та ухвалити нову ухвалу якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовити, судові витрати у розмірі 1600 грн. стягнути з відповідача.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.2 п.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Постановляючи ухвалу про розстрочення виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року суд помилково дійшов зазначеного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором № 045/2008 від 15.09.2008 року в сумі 262 335 гривень 05 копійок та судовий збір в сумі 2623,35 гривень.

Відповідач звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання вказаного рішення, посилаючись на скрутне фінансове становище.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 являється пенсіонером за віком та отримав пенсію за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року в розмірі 6525,07 гривень. Заявник має другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК № 733984 від 16.07.2016 року, що ОСОБА_4, яка є дружиною заявника, є пенсіонеркою по інвалідності внаслідок загального захворювання є інвалідом 2-ї групи та отримує пенсію за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року в розмірі 7813,66 гривень, а також на те, що ОСОБА_3 звільнився з ТОВ «ВИРАЖ» 08.09.2016 року з посади водія автобуса, захворюванням на цукровий діабет і на даний час не працює в ТОВ «ВИРАЖ», а також на наявність інших боргових зобовязань за іншими рішеннями суду районний суд, пославшись на відсутність матеріального забезпечення та фінансової можливості погасити наявну заборгованість, наявність на утриманні жінки інваліда другої групи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви шляхом розстрочення виконання рішення суду.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обовязковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобовязана вжити усіх заходів для його виконання.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у дестиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання , змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14 встановлено, що судам у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відсточку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на вазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо).

Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утрудньє виконання рішень суду.

У разі задоволення заяви в ухвалі суду, крім відомостей, передбачених ст. 210 ЦПК України, зазначається строк дії відстрочки (розстрочки), а вразі надання розстрочки, крім того, розмір періодичних платежів, які підлягають стягненю для погашення присудженої суми. Межі дії відстрочки (розстрочки)можуть бути визначені не лише датою, а й настанням якоїсь події (зміна матеріального становища відповідача, видужання тощо).

Таким чином, за змістом положень ст. 373 ЦПК України, ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють обєктивні ускладення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Закон повязує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з обєктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Суд першої інстанції при розгляді заяви про розстрочку виконання рішення не врахував вказані вимоги закону, взяв до уваги інтереси лише боржника ОСОБА_3, а інтереси стягувача не взяв до уваги та дійшов до необґрунтованого висновку щодо наявності у боржника підстав для задоволення заяви.

Доводи суду, щодо перебування боржника у скрутному фінансовому становищі і відсутності коштів не є винятковими обставинами, які дають підстави для відстрочки, розстрочки судового рішення.

Задоволення заяви ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду не відповідає принципам, закріпленим у ст. 3 ЦК України, та вимогам ст. 373 ЦПК України щодо винятковості підстав для розстрочки виконання рішення суду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 14.02.2017 року Малиновський районний суд м. Одеси, у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 215 ЦППК України на зазначені вимоги закону уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правових норм, які підлягають застосуванню, та не взяв до уваги норми наведених вище статтей ЦК України.

Викладені обставини судом зясовано неповно, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та ухваленням нової про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п. 2 ч. 2 ст. 307, ч. 1 п. 2 ст. 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса 65075, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (адреса 03057, м. Київ, пр. Перемоги, 41, ) 1600,00 грн. судового збору.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_5