Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до комунального підприємства«Електроавтотранс» про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за касаційною скаргою представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - на рішення апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду із позовом до комунального підприємства «Електроавтотранс» (далі - КП «Електроавтотранс») про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2013 року стягнуто з КП «Електроавтотранс» на користь ОСОБА_6 500 грн на відшкодування витрат на поховання та 92 500 грн моральної шкоди; на користь ОСОБА_7 - 2 500 грн моральної шкоди, а на корить ОСОБА_8 - 100 тис. грн у рахунок заподіяної моральної шкоди. Посилаючись на те, що відповідач не у повному обсязі сплатив зазначені суми, а саме: залишок боргу перед ОСОБА_6 становить 24 859 грн 07 коп., перед ОСОБА_7 - 25 833 грн 97 коп., а перед ОСОБА_8 - 29 353 грн 60 коп., позивачі, посилаючись на прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань, просили суд стягнути з КП «Електроавтотранс»: на користь ОСОБА_6 інфляційні втрати в загальній сумі 26 394 грн 64 коп. та 3 % річних у розмірі 3 904 грн 37 коп.; на користь ОСОБА_7 - інфляційні втрати в сумі 26 827 грн 11 коп. та 3 % річних у розмірі 3 925 грн 46 коп.; на користь ОСОБА_8 - інфляційні втрати в сумі 29 740 грн 62 коп. та 3 % річних у розмірі 4 297 грн 87 коп.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 травня 2016 року задоволено позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Стягнуто з КП «Електроавтотранс» на користь ОСОБА_6 інфляційні втрати в загальній сумі 26 394 грн 64 коп. та 3 % річних у розмірі 3 904 грн 37 коп.; на користь ОСОБА_7 - інфляційні втрати в сумі 26 827 грн 11 коп. та 3 % річних у розмірі 3 925 грн 46 коп.; на користь ОСОБА_8. - інфляційні втрати в сумі 29 740 грн 62 коп. та 3 % річних у розмірі 4 297 грн 87 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_9, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2013 року стягнуто з КП «Електроавтотранс» на користь ОСОБА_6 500 грн на відшкодування витрат на поховання та 92 500 грн моральної шкоди; на користь ОСОБА_7 - 2 500 грн моральної шкоди, а на корить ОСОБА_8 - 100 тис. грн у рахунок заподіяної моральної шкоди.

Станом на момент звернення позивачів до суду із даним позовом КП СМР «Електроавтотранс» перерахувало кошти в загальному розмірі: на користь ОСОБА_7 - 66 666грн 03 коп., залишок боргу становить 25 833 грн 97 коп.; на користь ОСОБА_8 - 70 646 грн 40 коп., залишок боргу становить 29 353грн 60 коп.; на користь ОСОБА_6 - 68 140грн 93 коп., залишок боргу становить 24 859грн 07 коп. На залишок боргу позивачі просили нарахувати інфляційні втрати та 3% річних на підставі ч. 2 ст.625 ЦК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки вироком суду з відповідача на користь позивачів стягнуто певні суми моральної шкоди, то таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, а відтак є грошовим зобов'язанням. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, що передбачено ч.2 ст.625 ЦК України, входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат стягувачів від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати стягувачам.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що при наявності у даній справі судового рішення (вироку Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2013 року), яким вже було встановлено розмір завданої шкоди та, відповідно, стягнуто її, такий розмір шкоди відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками апеляційного суду.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Дія статті поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій мова йде про те, щоу випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2491цс15 від 02 березня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, як встановлено судом, вироком Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2013 рокувже було встановлено розмір завданої позивачам шкоди та стягнуто на її користь з банку. Встановлений судовим рішенням у цій справі розмір шкоди відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні цієї справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст. 625 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-3019цс15 від 13 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Встановивши, що між сторонами у справі виникли деліктні правовідносини, а розмір завданої позивачам шкоди вже визначено судовим рішенням, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірних правовідносинах унеможливлюється стягнення інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до помилкового тлумачення положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, є необґрунтованими та законність рішення апеляційного суду не впливають.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик