Ухвала

іменем україни

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., ГулькаБ.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі законного представника - ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Сумської області від 2 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 9 листопада 2011 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитку печатки. Цього ж дня на підставі вказаної заяви відповідачу відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 9 200 грн, про що повідомлено клієнта. Своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 не виконав, у зв'язку з чим, станом на 1 грудня 2015 року, утворилася заборгованість в сумі 33981 грн, з яких: 9200 грн - заборгованість за кредитом; 10285 грн 60 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 12 011 грн 40 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 2 484 грн - заборгованість по виплаті комісії. 24 липня 2014 року підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 припинено.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 указану суму заборгованості.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 2 лютого 2017 року рішення районного суду скасовано. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором банківських послуг від 9 листопада 2011 року у розмірі 33 981 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі законного представника - ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення районного суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 207, 634 ЦК України, дійшов до правильного висновку про те, що фізичнаособа-підприємець ОСОБА_4 приєднався та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті банку, тарифами банку, про що зазначено в підписаній ним заяві про відкриття поточного рахунку від 9 листопада 2011 року.

При цьому апеляційний суд вірно зазначив, що заява законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про застосування строків позовної давності є безпідставною, оскільки згідно п. 3.18.5.7 Умов та правил надання банківських послуг строки позовної давності за вимогою про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не надано доказів отримання банківської картки та зняття з неї грошових коштів є не обґрунтованими, оскільки з виписки про рух коштів по банківському рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 вбачається, що 11 листопада 2011 року було знято 9 200 грн кредиту, а 27 лютого 2012 року цю ж суму внесено на вказаний банківський рахунок.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі законного представника - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 2 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

С.П. Штелик