Справа № 161/7339/17
Провадження № 2/161/2593/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 жовтня 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді - Івасюти Л.В.

при секретарі Маковецькій Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 04.01.2017 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, мотивуючи позов тим, що 07 травня 2014 року між ним та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики (розписка), згідно з яким ОСОБА_2 отримала в нього, при свідкові ОСОБА_3, грошові кошти в сумі 11 300 (одинадцять тисяч триста) доларів США, що в еквіваленті на національну валюту, відповідно до офіційного курсу Національного банку України, станом на день звернення до суду, становить 298 646 (двісті девяносто вісім тисяч шістсот сорок шість) гривень 57 копійок. Вказані кошти ОСОБА_2 зобовязувалась повернути до 15 червня 2014 року. Однак, в строк, визначений у розписці, а саме: 15 червня 2014 року обовязки щодо повернення коштів, покладені на неї, ОСОБА_2 не виконала. Він неодноразово звертався до ОСОБА_2 із вимогою повернути належні йому кошти, однак відповідач щоразу ігнорує ці звернення. Зазначені обставини підтверджуються доданою до заяви, складеною та власноруч підписаною відповідачем у присутності свідка, розпискою від 07.05.2014 року.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути в його користь із ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 11 300 (одинадцять тисяч триста) доларів США, що в еквіваленті на національну валюту, відповідно до офіційного курсу Національного банку України, станом на день звернення до суду, становить 298 646,57грн. (двісті девяносто вісім тисяч шістсот сорок шість гривень 57 копійок).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених у позовній заяві мотивів, не заперечував щодо винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що 07 травня 2014 року ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 11300,00 доларів США, та зобовязався повернути їх до 15 червня 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження вищевказаної домовленості між сторонами, та укладення договору позики, відповідачем ОСОБА_2 була написана та власноручно підписана розписка позивачу ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи, згідно вимоги про повернення боргу відповідач зобовязалася повернути позивачу отриману позику до 15 червня 2014 року.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що незважаючи на вищенаведене, відповідач кошти до даного часу за договором позики не повернула позивачу, таким чином, умови договору не виконала.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином з відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як слідує із змісту ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума заборгованості, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача, за невиконання зобовязань за договором позики, складає 11300,00 доларів США, що в еквіваленті в гривні, відповідно до офіційного курсу Національного банку України, станом на день розгляду справи, становить 298646,57грн.

Доводи відповідача про неукладення між ним і позивачем договору позики не знайшли свого підтвердження .

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Оскільки рішення постановлено на користь позивача, тому його вимога щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат також підлягає до задоволення .

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 599, 1046-1047 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 298646,57грн. (двісті девяносто вісім тисяч шістсот сорок шість гривень 57 копійок), що відповідно до офіційного курсу Національного банку України, в еквіваленті в доларах, становить 11300,00 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2986,47 грн. (дві тисячі девятсот вісімдесят шість гривень 47 копійок) судових витрат по справі .

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта