АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/6948/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Державного підприємства «ЕКО», на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «ЕКО», третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «ЕКО» (далі - ДП «ЕКО»), третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ДП «ЕКО» на користь ОСОБА_2 48 702,63 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ДП «ЕКО» в дохід держави судовий збір в сумі 1102,40 грн.

В апеляційній скарзі представник ДП «ЕКО» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що автомобіль ОСОБА_2 був припаркований біля будинку з порушенням правил дорожнього руху. Саме недбалість позивача під час паркування автомобіля і призвела до його пошкодження. Плитка впала з балкону квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 Майстер технічної дільниці неодноразово виходив за вищезазначеною адресою для проведення робіт з обстукування плитки, проте в квартирі ніхто не проживав. Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, не передбачають обов'язок балансоутримувача забезпечувати схоронність припаркованих в пішохідній зоні автомобілів. Відтак, суд безпідставно поклав на ДП «ЕКО» обов'язок відшкодування шкоди, завданої позивачу внаслідок падіння плитки на належний йому автомобіль. Звертає увагу на те, що представників ДП «ЕКО» не було залучено під час огляду пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим підприємство було позбавлений можливості надати відповідні пояснення та заперечення щодо причин пошкодження автомобіля під час огляду місця події та складання відповідних документів. На момент проведення експертизи та розгляду справи в суді першої інстанції автомобіль позивача був відновлений, а тому висновок щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля експерта не міг бути взятий як доказ розміру завданих збитків. Вважає, що у суд першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з ДП «ЕКО» на користь позивача моральної шкоди.

В апеляційній інстанції представник ДП «ЕКО» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та його представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з'явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 січня 2016 року внаслідок падіння облицювальної плитки з житлового будинку АДРЕСА_1 був пошкоджений припаркований біля нього автомобіль марки Міtsubishi Outlander, д.н.з.НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 - розбите лобове скло, пошкоджено капот, ліве крило, відірвано двірник тощо (а. с. 5-8).

Житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі відповідача ДП «ЕКО».

Відповідно до наданого ОСОБА_2 Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість нанесеного позивачеві внаслідок пошкодження автомобіля матеріального збитку становить 63 761,24 грн. (а. с. 10-28).

За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 1500 грн.

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «ЕКО», в якому просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 63 761,24 грн., 1500 грн. понесених витрат по оплаті автотоварознавчого дослідження, а також моральну шкоду в сумі 50 000 грн., а всього 115 261,24 грн.

В ході розгляду справи судом була призначена судова автотоварознавча експертиза. За висновком експерта Незалежного інституту судових експертиз, складеного 07 лютого 2017 року за матеріалами справи, вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням пошкоджень отриманих 03 січня 2016 року на момент пригоди, складає 48 702,63грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Суд стягнув з ДП «ЕКО» на користь ОСОБА_2 48 702,63 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 1 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи. відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України під збитками, зокрема, визначено втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримуавач зобов'язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Відповідно до положень вказаного Закону, Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року №76 балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Як було встановлено судом, належний позивачу ОСОБА_2 автомобіль марки Міtsubishi Outlander, д.н.з.НОМЕР_1, пошкоджено внаслідок падіння облицювальної плитки з житлового будинку АДРЕСА_1. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами- схемою ДТП від 03 січня 2016 року та матеріалами перевірки ЄО № 201 від 22 січня 2016 року.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зобов'язаною стороною в спірних правовідносинах, з урахуванням положень статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є балансоутримувач будинку, а тому обов'язок по відшкодуванню позивачу завданої шкоди має бути покладено на ДП «ЕКО».

Посилання апелянта на те, що падіння плитки відбулося з балкону квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки саме ДП «ЕКО» є відповідальною особою за утримання фасаду будинку в належному стані та було зобов'язане вжити заходів щодо усунення небезпеки її падіння.

При вирішенні питання про розмір шкоди, яка підлягає стягненню з ДП «ЕКО», суд першої інстанції правильно виходив з висновку судової автотоварознавчої експертизи, яка біла призначена за клопотанням відповідача.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 здійснив ремонт автомобіля, проте не надав доказів реально понесених витрат. На думку апелянта це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

Позивач ОСОБА_2 пояснив, що після відновлення пошкодженого автомобіля втратив документи, які підтверджують вартість понесених витрат. При вирішенні питання про визначення розміру відшкодування завданої шкоди не заперечував проти висновку судової автотоварознавчної експертизи, а тому суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача визначений експертом розмір завданої шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ДП «ЕКО» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди та не убачає також підстав для скасування або зміни рішення суду у вказаній частині.

Доводи апеляційної скарги висновків суд першої інстанції не спростовують.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Державного підприємства «ЕКО», відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді