Ухвала

іменем україни

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Карпенко С.О.,

Кафідової О.В., Маляренка А.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Іллічівський морський торговельній порт», треті особи: Незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання наказів незаконними та їх скасування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 15 червня 2016 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом до державного підприємства «Іллічівський морський торговельній порт» (далі - ДП «ІМТП») посилаючись на те, що відповідно до наказу начальника порту від 30 серпня 2004 року вона працює в ДП «ІМТП» тальманом першого терміналу. Наказом від 26 січня 2015 року у зв'язку з необхідністю забезпечення заходів щодо реорганізації підприємства, з метою підвищення ефективності виробничої діяльності ДП «ІМТП» та у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, що пов'язані з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу «З термінал» були вилучені зі штатних розписів структурних підрозділів робочі місця та посади за переліком, викладеним в наказі, в тому числі посади тальманів першого терміналу. Відповідно з п. 2 наказу було здійснено переміщення з 26 січня 2015 року в структурний підрозділ «3 термінал». Наказом від 26 січня 2015 року

ОСОБА_3 переведено з 2 лютого 2015 року тальманом 3-го терміналу з оплатою за штатним розписом з режимом - багатозмінний, цілодобовий на підставі ст. 32 КЗпП України. Наказом від 27 квітня 2015 року позивача було звільнено з посади тальмана 3-го терміналу у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 30 квітня 2015 року.

Вважала, що наказ про переміщення працівників підприємства було видано з порушенням ст. 32 КЗпП України, переведення було фактичним скороченням штату. Позивач не погодилась на переміщення.

Ураховуючи наведене, просила визнати накази ДП «ІМТП»

від 26 січня 2015 року № 33 та № 46/0 «про переміщення працівників підприємства» в частині переміщення, та наказ № 339/0-3 від 27 квітня

2015 року про її звільнення незаконними та скасувати їх, поновити її на посаді тальману першого терміналу та середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ліквідація посади позивача та структурного підрозділу здійснена з дотриманням норм трудового законодавства, що регулюють порядок звільнення працівника.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Установлено, що з 14 жовтня 1983 року ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ДП «ІМТП». Працювала тальманом 1-го і 3-го терміналів порту.

Наказом ДП «ІМТП» №33 від 26 січня 2015 року у зв'язку з необхідністю забезпечення заходів щодо реорганізації підприємства у відповідності з Законом України « Про морські порти України» та з метою підвищення ефективності виробничої діяльності ДП «ІМТП», а також у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, що пов'язані з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу «3 термінал» були вилучені зі штатних розписів структурних підрозділів робочі місця та посади за переліком, викладеним в наказі, в тому числі посади тальманів першого терміналу. Відповідно з п. 2 наказу було здійснено переміщення з

26 січня 2015 року в структурний підрозділ «3 термінал».

Наказом №46-0 від 26 січня 2015 року ОСОБА_3 переведено тальманом 3-го терміналу з оплатою за штатним розписом з режимом - багатозмінний, цілодобовий на підставі ст. 32 КЗпП України з 2 лютого

2015 року.

3 лютого 2015 року ОСОБА_6 була ознайомлена з наказом №46-0 від 26 січня 2015 року про переміщення її на 3-й термінал, але відмовилась поставити підпис про ознайомлення, про що було складено акт.

Наказом № 239/0-3 від 27 квітня 2015 року ОСОБА_3 була звільнена з посади тальмана 3-го терміналу у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з 30 квітня 2015 року. Підставами звільнення зазначено наказ №28 від 23 січня 2015 року та попередження від 23 лютого 2015 року.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась на те, що вказані вище накази прийняті з порушенням вимог трудового законодавства.

Проаналізувавши посадову інструкцію тальмана усіх підрозділів ДП «ІМТП» прийшов висновку, що посада тальмана першого терміналу та тальмана третього терміналу є загальною для тальманів усіх підрозділів з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.14. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29 липня 2015 року записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Згідно з примітками 1 та 2 Додатка «В» Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року за № 327, назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах.

Окрім того, до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися похідні слова за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії.

Таким чином, тальман першого терміналу у відповідності до умов трудового договору та Додатка «В» Класифікатора професій є найменуванням посади, яку займала позивачка і на яку вона надала згоду постійно працювати в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на першому терміналі.

Суди в порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не дали належної правової оцінки твердженням позивача про те, що при її переміщенні проведено скорочення постійного місця роботи у першому терміналі, яке вона займала, і її переведено на інше постійне місце роботи в інший структурний підрозділ на посаду тальмана третього терміналу.

Згідно зі ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

У ч. 2 ст. 32 КЗпП України вказано, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Отже, з урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: у межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-1178цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Вирішуючи спір суди на наведене уваги не звернули та у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не дали належної оцінки твердженням ОСОБА_3 про те, що відповідач при переведенні вийшов за межі умов трудового договору і провів переведення позивачки без її згоди зі скороченням постійного робочого місця та посади, яку вона обіймала в першому терміналі, хоча роботодавець незаконно оформив це як постійне переміщення, а також не з'ясував, чи наявні були посади тальманів у інших терміналах та чи пропонував відповідач позивачу вакантні посади.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, ухвалені в справі судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 квітня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 червня

2016 року скасувати справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька С.О. Карпенко
О.В. Кафідова

А.В. Маляренко