АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

12 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 07 квітня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування матеріальної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА :

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. Зазначав, що між ним та Публічним акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк»), учасником якого є компанія Quickom Limited,частка якої у статутному капіталі банку складає 82.9402% , бенефіціарним власником якої є ОСОБА_2, протягом 2014 року було укладено договори банківського вкладу в іноземній валюті. Постановою Правління НБУ від 20.11.2014 року № 733 ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до неплатоспроможних, введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації. Посилаючись на те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб йому виплачено лише гарантовану суму у розмірі 200 000 грн., просив у порядку відшкодування шкоди решту вкладів та проценти у загальному розмірі 9 907 847.35 грн., що залишилися не повернутими, стягнути з відповідача, як власника істотної участі банку, який не вжив своєчасних та дієвих заходів для запобігання неплатоспроможності банку та для відновлення його фінансового становища, чим порушив ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 07.04.2016 року даний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 9 907 847 грн. 35 коп. на відшкодування майнової шкоди та 6 090 грн. на відшкодування судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.05.2016 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, помилковість висновків суду. Вважає, що судом безпідставно не ураховано тієї обставини,що триває процедура ліквідації банку і позивач отримав 200 000 грн. відшкодування у межах гарантійного внеску, а решта суми вкладів, що перевищує суму виплаченою Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, має бути погашена у четверту чергу та не є збитками позивача. Зазначає, що позивачем не доведено належними доказами того, що майна банку недостатньо для забезпечення вимог кредиторів, що він наділений правом звернення до суду із позовом до пов'язаної з банком особи, самої матеріальної шкоди, протиправності поведінки відповідача, причинного зв'язку між шкодою та протиправної поведінкою заподіювача шкоди та його вину .

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.05.2017 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Позивач та його представник -ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу відхилити.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином ( т.2 а.с.214-215).

Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи за відсутності осіб,що не з'явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок дій ОСОБА_2, який є власником істотної участі банку і який не вжив своєчасних та дієвих заходів для запобігання неплатоспроможності банку і відновлення його фінансового становища,позивачу завдано збитки, що підлягають відшкодуванню відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів з такими висновками суду погодитися у повній мірі не може.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договори банківського вкладу: - договір банківського вкладу «Строковий» № 860792/2014 від 01.04.2014 року у розмірі 21 200 Євро; - договір банківського вкладу «Строковий» № 853599/2014 від 10.10.2014 року у розмірі 151 500 доларів США; - договір банківського вкладу «Строковий» № 860789/2014 від 12.11.2014 року у розмірі 60 100 доларів США; - договір банківського вкладу «Строковий» № 853601/2014 від 10.10.2014 року у розмірі 71 900 Євро; - договір банківського вкладу «Строковий» № 853600/2014 від 10.10.2014 року у розмірі 121 500 доларів США.

На підставі постанови Правління НБУ від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20 листопада 2014 року прийнято рішення № 123 про запровадження з 21 листопада 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк».

Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку.

У ч. 4 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Разом з тим лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів в процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу була виплачена гарантована сума відшкодування у розмірі 200 тис. грн., а залишок коштів у розмірі 9 907 847 грн. 35 коп. були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів четвертої черги, що підтверджується довідкою від 03 листопада 2015 року №369/78,виданою Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк».

Таким чином позивач є кредитором банку у заявленому розмірі позовних вимог, і станом на час розгляду справи ці кошти йому не повернуто.

Відповідно до листа Національного банку України від 10 квітня 2015 року №24- 00010/26253 одним із найбільших учасників ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» є компанія Квікком Лімітед (Quickom Limited), відсоток у статутному капіталі банку якої складає 82,9402%), в якій в свою чергу односібним власником є ОСОБА_6

Передбачене до ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» покладення відповідальності на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним не є автоматичним. Така відповідальність може бути застосована до власників істотної участі лише за наявності їх вини у настанні неплатоспроможності банку.

Відповідальність особи у вигляді обов'язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності таких умов, які утворюють склад цивільного правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправність поведінки, причинний зв'язок між поведінкою і шкодою, вина.

Такий елемент, як наявність шкоди, полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою, зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Вина є суб'єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчиненого нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Отже, вимагаючи відшкодування шкоди з відповідача як власника істотної участі банку, позивачу належало довести факт завдання йому шкоди завдавачем такої шкоди, її розмір, надати докази невиконання відповідачем зобов'язання або вчинення ним протиправних дій, вину та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань відповідачем та заподіяною шкодою.

За положеннями ст. 60 ЦПК України обов'язок довести ті обставини, на які особа посилається як на підставу своїх вимог або заперечеь, покладається на цю особу. Докази подаються сторонами та іншим особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях

Проте, належних і допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння відповідачем шкоди позивачу внаслідок порушення ним, як власником істотної участі банку, ЗУ «Про банки і банківську діяльність», розмір шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та заподіяною шкодою, у розумінні ст.58,59 ЦПК України, позивачем не подано.

Настання факту неплатоспроможності банку не є достатнім доказом того, що власники істотної участі не вживали заходів для її уникнення.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, скасовує рішення суду першої інстанції як таке, що не відповідає обставинам справи та ухвалене із порушенням норм матеріального і процесуального права і ухвалює нове про відмову у задоволенні позовних вимог .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту : У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 753/23222/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8161/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.