Справа №488/4028/13-ц 19.06.2017 19.06.2017 19.06.2017
Справа №488/4028/13-ц Головуючий першої інстанції Циганок В.Г.
Провадження №22-ц/784/1285/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

19 червня 2017 року місто ОСОБА_2

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Шагаєм О.А.,

за участі: заявника ОСОБА_3 та її представника -

ОСОБА_4,

представника особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

представника особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 18 жовтня 2013 року, ухваленого у цивільній справі за заявою ОСОБА_9 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка і жінки без шлюбу, заінтересовані особи: Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі міста Миколаєва,

УСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_9 (зміна прізвища на ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про шлюб) ОСОБА_10 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою, заінтересовані особи: Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі міста Миколаєва, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка і жінки без шлюбу.

В обґрунтування заяви зазначено, що з 18 травня 2004 року ОСОБА_9 проживала однією сімєю з ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1.

01 грудня 2012 року ОСОБА_11 помер.

04 січня 2013 року у заявниці народився син ОСОБА_12. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до вимог ч.1 ст.135 СК України.

Посилаючись на викладене, а також на те, що для встановлення факту батьківства ОСОБА_11 відносно малолітньої дитини ОСОБА_12 та оформлення допомоги по втраті годувальника, необхідно встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із ОСОБА_11 у квартирі №19, що знаходиться в будинку №140-А по вулиці Космонавтів у місті Миколаєві, у період з 18 травня 2004 року по 01 грудня 2012 року, заявниця просила заяву задовольнити.

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 18 жовтня 2013 року заяву ОСОБА_9 задоволено. Встановлено факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_11, померлого 01 грудня 2012 року, з травня 2004 року до 01 грудня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1.

На вказане судове рішення ОСОБА_5 і ОСОБА_7, які не приймали участі у справі, кожний окремо, подали апеляційні скарги, в яких зазначали, що оскаржуваним рішенням суду порушені їх права, як осіб, які мають право на проживання у квартирі, щодо якої встановлений юридичний факт. Посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви ОСОБА_9

Апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення районного суду не відповідає, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву, районний суд вважав, що факт проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_9 та померлого ОСОБА_11 в судовому засіданні доведено повністю, а тому заява підлягає задоволенню в порядку окремого провадження.

Колегія суддів з таким висновком районного суду не погоджується, виходячи з наступного.

За Конституцією України, ст.27 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобовязаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.4,5,10 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожний має право на судове вирішення спору щодо його прав та обовязків.

При цьому, реальний доступ до судового захисту не може бути обмежений іншими нормами права, на що неодноразово звертав увагу Європейський Суд з прав людини при вирішенні окремих справ.

Так, за ст.ст.234,235 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

При цьому, такі факти можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження лише за умов, що:

- факти, які підлягають встановленню, мають юридично значимий характер, тобто відповідно до закону тягнуть за собою певні юридичні наслідки, як виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій;

- заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки;

- чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно зясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Встановлення факту не має бути повязано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду.

За приписами ч.4 ст.256 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.235 ЦПК України, абзацу 3 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту повязане з вирішенням спору про право, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність обставин щодо спільного проживання заявника та ОСОБА_11, який помер 01 грудня 2012 року, за адресою: АДРЕСА_2, встановивши факт їх спільного проживання як чоловіка та дружини без шлюбу з травня 2004 року по 01 грудня 2012 року.

Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки районний суд не врахував норми процесуального права, які регламентують розгляд справ окремого провадження, та у порушення зазначених вище норм, ухвалив рішення без зясування і дослідження обставин цієї справи.

Так, як вбачається із змісту заяви про встановлення юридичного факту, що була предметом розгляду, встановлення факту проживання однією сімєю необхідно заявнику для встановлення батьківства ОСОБА_11, який помер 01 грудня 2012 року, відносно малолітньої дитини ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, і оформлення пенсії у звязку із втратою годувальника.

Розглянувши заяву в порядку окремого провадження та встановивши факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з ухваленням зазначеного рішення у заявника виникає право на користування спірною квартирою.

Отже, наведене свідчить про те, що під час розгляду даної справи виник спір про право заявника на користування квартирою №19, що розташована у будинку №140-А по вулиці Космонавтів в місті Миколаєві, і це право оспорюється іншими особами, які зареєстровані за вказаною адресою та вважають, що саме вони мають право на розпорядження нею, а відтак, суд першої інстанції мав залишити заяву без розгляду, оскільки ухваливши рішення про задоволення заяви в порядку окремого провадження, порушив вимоги ч.6 ст.235 ЦПК України.

Також, згідно відомостей Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області за №1355/01-16 від 19 травня 2017 року слідує, що у передбачений законом строк із заявою до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_11, померлого 01 грудня 2012 року, звернулась ОСОБА_2, та на підставі якої заведена спадкова справа №275/2013.

Втім, вирішуючи зазначене питання, районний суд не витребував матеріали спадкової справи та не зясував коло усіх спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_11, та, як наслідок, не залучив їх до участі у справі.

Оскільки районним судом ухвалено рішення про задоволення заяви про встановлення юридичного факту без урахування ч.5 ст.256 ЦПК України, то у звязку із цим, ухвалене ним рішення підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_9 - залишенню без розгляду з розясненням останній права на подання позову на загальних підставах.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з заявника на користь ОСОБА_5, а також на користь ОСОБА_7 слід стягнути судовий збір в розмірі по 126 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст.303,310,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 18 жовтня 2013 року скасувати та постановити у справі ухвалу.

Заяву ОСОБА_9 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка і жінки без шлюбу, заінтересовані особи: Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі міста Миколаєва залишити без розгляду.

Розяснити заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 126 (сто двадцять шість) грн. 50 коп. на відшкодування судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 126 (сто двадцять шість) грн. 50 коп. на відшкодування судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_13