АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 661/3842/16-ц
Номер провадження:22-ц/791/1107/17
Головуючий в І інстанції Чирський Г.М.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Вейтас І.В.,
Радченка С.В.,
за участю секретаряПрушинської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 12.04.2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Садівничого товариства «Надія Таврійська», голова правління Садівничого товариства «Надія Таврійська» Кравченка Андрія Станіславовича про визнання недійсними окремих положень Статуту в редакції 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 12.04.2017 року у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд першої інстанції не дослідив зміст Статуту, який є предметом оскарження, на його відповідність вимогам ст. 88 ЦК України та ЗУ «Про кооперацію», чим порушив вимоги ст.212 ЦПК України щодо всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справах доказів. Судом порушено норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з чим, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5, у судовому засіданні в режимі відеоконференції на задоволенні апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

Інші учасники процесу до суду не з'явились, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є членом СТ «Надія Таврійська» відповідно до членської книжки садовода, виданої садівницьким товариством «Надія» ( нині СТ «Надія Таврійська») 30.03.2000 року (а.с.15).

Звернувшись до суду із позовом до СТ «Надія Таврійська» у грудні 2016 року, позивач просив визнати такими, що здійснені з порушенням закону скликання товариством 06.04.2014 року загальних зборів членів товариства та прийняті на ньому рішення, а саме затвердження Статуту в редакції 2014 року, прийом осіб до членів товариства, затвердження звіту ревізійної комісії, та голови товариства, обрання голови та правління товариства недійсними.

Під час судового розгляду позивач неодноразово змінював свої вимоги та остаточно просив визнати відсутність у розділі 5 Статуту товариства в редакції 2016 року посилань на основні права членів товариства, зазначені у Закону України «Про кооперацію», у тому числі права обирати та бути обраним порушенням його особистих немайнових прав. Визнати посилання у п.7.4 Статуту в редакції 2016 року на те, що товариство є власником інженерних мереж та споруд побудованих за кошти членів товариства є саме товариство як юридична особа порушенням його майнових прав. Визнати відсутність у розділі 12 Статуту зазначення повноважень правління товариства на розробку Статуту, внесення в нього змін та винесення на затвердження загальних зборів позбавленням правління притаманних йому функцій. Визнати, незаконним позбавлення можливості внесення змін до Статуту в редакції 2016 року. Також просив відмовити у задоволенні заперечень відповідача (а.с.114).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Садівницьке товариство «Надія Таврійська» згідно дефініцій, які містяться у вищеназваній статті відноситься до обслуговуючих кооперативів.

Матеріали справи свідчать, що 25.09.2016 року відбулись загальні збори членів садівницького кооперативу «Надія Таврійська», на яких зокрема вирішувалось питання щодо внесення змін та доповнень до Статуту товариства, які пов'язані із змінами, що відбулись у податковому законодавстві, а також щодо затвердження цього Статуту у новій редакції (а.с.44-49).

Відповідно до протоколу №26 від 25.09.2016 року Загальних зборів СТ «Надія Таврійська» встановлено, що на них були присутні 261 із 514 членів товариства, тобто більше половини, що підтверджується бланками реєстрації учасників конференції товариства від 25.09.2016 року (з підписами членів), наданих представником відповідача, що відповідає вимогам ст. 15 Закону в частині правомочності зборів.

За результатами голосування по кожному з питань про внесення змін до Статуту СТ «Надія Таврійська» зафіксована підтримка більш ніж 2/3 голосів членів товариства присутніх на конференції, що відповідає вимогам п.11.4 Статуту товариства.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є:

участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління;

користування послугами кооперативу;

одержання кооперативних виплат та виплат на паї;

одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом;

право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб;

право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Зі змісту Статуту СТ «Надія Таврійська» вбачається, що він містить розділ 5, який визначає права та обов'язки членів товариства, зокрема право обирати та бути обраним до його органів управління та органу контролю. У пункті 11.4 Статуту визначено, що члени товариства мають право брати участь у голосуванні особисто чи через представника. Таким чином, посилання позивача на відсутність названих прав у тексті Статуту не відповідають дійсності.

Щодо посилань позивача на те, що у Статуті товариства не перераховані всі права члена товариства, які зазначені у законі, то колегія суддів відзначає, що відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про кооперацію» держава гарантує додержання прав і законних інтересів кооперативних організацій та їх членів, максимально сприяє розвитку і зміцненню їх господарської самостійності. Позивачем не було наведено у своїх позовних заявах, які саме його права як члена кооперативу реально були порушені, і як відсутність посилань на ці права у тексті Статуту вплинула на це.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що особисті немайнові права позивача є невід'ємними та непорушними не тільки в тому разі, коли вони безпосередньо зазначені в Статуті, але і тоді, коли всі вони у цьому документі не перераховані, оскільки їх дотримання забезпечується їх закріпленням у Конституції України, Цивільному кодексі, та Законі України «Про кооперацію».

Також колегія відзначає, що відповідно до ч.ч.3,4 ст.19 Закону України «Про кооперацію» кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Зважаючи на це, посилання позивача на порушення його майнових прав через зазначення у п.7.4 того, що майно загального користування, придбане за рахунок членських внесків є власністю товариства суперечать закону.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-1002цс16, відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статею 16 ЦПК України визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ. Так, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Однак, серед встановлених статтею 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів судом, не зазначено такого способу захисту, як оскарження дій, рішень та повноважень кооперативу, які відповідно до закону, статуту об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої компетенції, та оскарження таких дій не підлягає захисту в судовому порядку.

Враховуючи це, посилання позивача на те, що у розділі 12 Статуту відсутні повноваження правління товариства на розробку Статуту, внесення в нього змін та винесення на затвердження загальних зборів позбавленням правління притаманних йому функцій правильно не взяті судом першої інстанції до уваги через те, що визначення названих повноважень відноситься до виключної компетенції самого кооперативу.

Також правильним є висновок суду про відмову позивачу у задоволенні вимог щодо визнанні недійсним всього Статуту в редакції 2016 року через позбавлення можливості внесення змін до Статуту в редакції 2016 року, оскільки таке право прямо передбачено в законі і не впливає на права позивача.

Доводи апелянта, які зводяться до посилань на порушення судом норм процесуального права, колегія суддів відхиляє, оскільки порушень, які б призвели чи могли б призвести до неправильного вирішення спору колегією не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 12.04.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: І.В.Вейтас

С.В.Радченко