Справа № 466/1042/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/2542/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М, ОСОБА_2

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про солідарне стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 0 від 25.02.2008 року, що станом на 27 січня 2015 року становить 53 738,53 дол. США та пеню у сумі 15 260,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 49057,24 дол. США, заборгованість по відсотках - 4 681,29 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 8 831,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 6 428,21 грн.; солідане стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, заборгованості за кредитним договором № 0 від 25.02.2008 року, що станом на 27 січня 2015 року становить 53 738,53 дол. США та пеню у сумі 15 260,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 49057, 24 дол. США, заборгованість по відсотках - 4 681,29 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 8 831,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 6 428,21 грн.; стягнення в рівних частках суми сплаченого судового збору.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено повністю, стягнуто солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2, заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.02.2008 р., що станом на 27 січня 2015 року становить 53 738,53 дол.США та пеню у сумі 15 260,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту- 49057,24 дол.США, заборгованість по відсотках- 4 681,29 дол.США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 8 831,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 6 428,21 грн.

Стягнуто солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_7, ІПН НОМЕР_3, заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.02.2008 р., що станом на 27 січня 2015 року становить 53 738,53 дол. США та пеню у сумі 15 260,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 49057, 24 дол. США, заборгованість по відсотках - 4 681,29 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 8 831,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 6 428,21 грн.

Стягнуто в рівних частках на користь ПАТ "УкрСиббанк" з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_7, ІПН НОМЕР_3, суму сплаченого судового збору 3654 грн., а саме по 1218 грн. з кожного відповідача.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_8, представника ОСОБА_6 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2016 року змінено, викладено абзац другий та третій резолютивної частині рішення в наступній редакції:

«Стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2, заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.02.2008 року, що станом на 27 січня 2015 року становить 53 738,53 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.04.2016 року становить 1 363 540 грн. (один мільйон триста шістдесят три тисячі п"ятсот сорок гривень) заборгованість по кредиту і процентах та пеню у сумі 15 260,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 49057,24 дол. США, заборгованість по відсотках - 4 681,29 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 8 831,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 6 428,21 грн.

Стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_7,ІПН НОМЕР_3, заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.02.2008 року, що станом на 27 січня 2015 року становить 53 738,53 дол. США що за курсом НБУ станом на 22.04.2016 року становить 1 363 540 грн. (один мільйон триста шістдесят три тисячі п"ятсот сорок гривень) заборгованість по кредиту і процентах та пеню у сумі 15 260,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 49057, 24 дол. США, заборгованість по відсотках - 4 681,29 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 8 831,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 6 428,21 грн.»

В решті рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2016 року залишено без змін.

Заочне рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_4 ОСОБА_5,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, в порушення вимог ст.ст. 192, 533 ЦК України, ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року, не дослідив питання про наявність у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями та правових підстав для задоволення позовних вимог, шляхом їх стягнення у іноземній валюті, а також задовольнив позовні вимоги, змінивши їх грошовий вираз. Стягнувши з відповідачів в солідарному порядку судові витрати, які були понесені позивачем, суд порушив вимоги ст. 554 ЦК України. З вищенаведених підстав апелянт просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2016 року зі змінами згідно з рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2016 року, слід залишити без змін з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Задовольняючи позов Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк", суд першої інстанції встановив та виходив з того, що позичальник, разом з поручителями, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, зобов"язань перед банком не виконали, в зв"язку з чим в позичальника утворилася заборгованість за кредитним договором №0 від 25.02.2008 року станом на 27 січня 2015 року перед банком в розмірі 53738,53 дол. США та пеня у сумі 15260,16 грн, в зв"язку з чим у останнього виникло законне право вимоги про солідарне стягнення такої заборгованості з позичальника та поручителів.

Оскаржуваним рішенням суд першої інстанції стягнув у солідарному порядку з позичальника ОСОБА_6, та поручителів, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.02.2008 року, яка склалася станом на 27 січня 2015 року в розмірі 537з8.53 дол. США та пеню в розмірі 15260.16 грн.

В подальшому, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_8, представника ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2016 року змінено, викладено абзац другий та третій резолютивної частині рішення в наступній редакції:

«Стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2, заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.02.2008 року, що станом на 27 січня 2015 року становить 53 738,53 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.04.2016 року становить 1 363 540 грн. (один мільйон триста шістдесят три тисячі п"ятсот сорок гривень) заборгованість по кредиту і процентах та пеню у сумі 15 260,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 49057,24 дол. США, заборгованість по відсотках - 4 681,29 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 8 831,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 6 428,21 грн.

Стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_7, ІПН НОМЕР_3, заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.02.2008 року, що станом на 27 січня 2015 року становить 53 738,53 дол. США що за курсом НБУ станом на 22.04.2016 року становить 1 363 540 грн. (один мільйон триста шістдесят три тисячі п"ятсот сорок гривень) заборгованість по кредиту і процентах та пеню у сумі 15 260,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 49057, 24 дол. США, заборгованість по відсотках - 4 681,29 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 8 831,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 6 428,21 грн.»

В решті рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2016 року залишено без змін.

Оскільки правовий аналіз оскаржуваного рішення на предмет підставності позовних вимог, в тому числі стягнення в солідарному порядку заборгованості у валюті з переведенням у гривневий еквівалент, наданий у справі при розгляді апеляційної скарги представника ОСОБА_6 ОСОБА_8, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_4- ОСОБА_5, які не були предметом дослідження.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 25 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_6 укладено кредитний договір №0, за умовами якого відповідач ОСОБА_6 отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 72 400,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 365620 грн. за курсом НБУ на день укладення договору на термін до 24 лютого 2023 року, згідно з графіком погашення кредиту, та зобов»язалась сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,4 % річних.

16 лютого 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та відповідачем ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №1. Сторони домовились про зміну погашення кредиту за договором.

В порушенням виконання умов договору, взятих на себе зобов"язань, відповідач ОСОБА_6 не здійснювала платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, в зв"язку з чим АКІБ "УкрСиббанк" було направлено вимогу щодо дострокового повернення кредиту у випадку непогашення простроченого боргу протягом 31 календарного дня від 24.10.2014 року №30-11/18156.

Станом на 27.01.2015 року загальна сума заборгованості ОСОБА_6 перед ПАТ "УкрСиббанк" за кредитним договором №0 від 25.02.2008 року становить 53 738,53 дол. США, та пеня у розмірі 15 260,16 грн. за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

ОСОБА_5 обставина підтверджується розрахунком суми боргу за кредитним договором №0 від 25.02.2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, який складено станом на 27.01.2015 року, який апелянтом не спростований.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6 зобовязань перед АКІБ "УкрСиббанк" за кредитним договором №0 від 25.02.2008 року, укладено договори поруки № 182446 від 25 лютого 2008 року та № 237166 від 10 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_7 відповідно.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі невиконання зобовязання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, оскільки відповідач з поручителями належним чином не виконували зобовязання за укладеним кредитним договором та договорами поруки, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення з відповідачів в солідарному порядку нарахованої заборгованості, що склалася станом на 27.01.2015 року.

Суд апеляційної інстанції, частково змінюючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що в абзацах 2, 3 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення" судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Матеріалами справи підтверджується наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, що спростовує доводи апелянта про відсутність такої ліцензії.

З врахуванням того, що банком надавався кредит в розмірі 72 400,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 365620 грн. за курсом НБУ на день укладення договору 25.02.2008 рок, незважаючи на те, що згідно уточнених позовних вимог банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті, без зазначення еквіваленту в національній валюті, колегія суддів Апеляційного суду Львівсьокї області, ухвалюючи рішення 27.10.2016 року, яке не скасоване в касаційному порядку, а відтак є чинним, дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи позов Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" щодо стягнення заборгованості за кредитним договорами, у судовому рішенні повинен був навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, тобто станом на 22.04.2016 року (1 дол. США = 25,3736 гривень, 53738, 53 дол. США х 25,3736 = 1 363 540 грн.), при цьому колегія суддів зазначила, що визначення у резолютивній частині рішення заборгованість у доларах США і з врахуванням гривневого еквіваленту, не змінює суті рішення в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами, а відображає лише величину заборгованості з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США.

А тому, колегія суддів вважала за необхідне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2016 року змінити, виклавши абзац другий та третій резолютивної частині рішення в наступній редакції:

«Стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "УкрСиббанк" з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2, заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.02.2008 р., що станом на 27 січня 2015 року становить 53 738,53 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.04.2016 року становить 1 363 540 грн. заборгованість по кредиту і процентах та пеню у сумі 15 260,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 49057,24 дол. США, заборгованість по відсотках - 4 681,29 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 8 831,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 6 428,21 грн.

Стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/"УкрСиббанк" з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_7, ІПН НОМЕР_3, заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.02.2008 р., що станом на 27 січня 2015 року становить 53 738,53 дол. США що за курсом НБУ станом на 22.04.2016 року становить 1 363 540 грн. заборгованість по кредиту і процентах та пеню у сумі 15 260,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 49057, 24 дол. США, заборгованість по відсотках - 4 681,29 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 8 831,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 6 428,21 грн.», в решті рішення суду залишено в силі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками колегії суддів Апеляційного суду Львівської області, а відтак з врахуванням наявних у справі матеріалів та досліджених судами першої та апеляційної інстанції доказів, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржуване рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2016 року зі змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2017 року, необхідно залишити без змін.

Що ж до доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_4 ОСОБА_5, на які посилається апелянт в поданій апеляційній скарзі, то такі є загальними, не є конкретизованими, вказуючи на порушення норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, апелянт не зазначає, які конкретно норми матеріального права є порушеними, і які конкретно норм процесуального права недотримано судом при ухваленні оскаржуваного рішення суду.

Крім цього, вказуючи на порушення судом першої інстанції при ухваленні судового рішення норм матеріального та недотримання норм процесуального права, апелянт посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України №11 від 29.12.1976 року «Про судове рішення», при тому, що така втратила чинність у зв»язку з прийняттям Пленумом Верховного Суду України 18.12 2009 року постанови №14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Посилаючись на неповне дослідження та з»ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, обставин справи, які на думку апелянта, мають істотне значення для вирішення спору, посилання на те, що суд першої інстанції не дослідив належними чином та не дав належної оцінки зібраним у справі доказам, апелянт в апеляційній скарзі не конкретизувала, які саме обставини не були досліджені судом першої інстанції, і яким конкретно доказам не надано належної оцінки. Покликаючись на неправильне застосування судом ч.2 ст. 1050, ст. 554 ЦК України, апелянт не вказала у чому ж полягає така неправильність.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем належним чином доведено, що між банком та відповідачами виникли договірні зобов"язання, які останніми належним чином не виконувались, в зв"язку з чим в утворилася заборгованість перед банком, чим порушено його право, за захистом якого такий звернувся до суду з даним позовом, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування висновків суду першої інстанції, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи свідчили б про порушення норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2016 року, змінене рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_2