Справа № 459/3305/15 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/2121/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Ванівського О.М., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а :

рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2016 року позов ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» заборгованість за кредитним договором № 111226/30/к від 06.06.2013 року у загальному розмірі 16832,47 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» судовий збір у розмірі 1450 гривень. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 в частині вирішення вимог зустрічного позову.

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задоволити. Вважає рішення таким, що порушує його законні права та інтереси, а також як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що жодних листів, судових повісток, копій позовної заяви від суду не отримував. Крім цього, не був ознайомлений з умовами кредитування, не знав детально про графік платежів, приховані комісії банку, розмір переплати. Вказує на те, що графік погашення кредиту взагалі не видавався і, які суми, на які рахунки зараховувалися йому не відомо, що є несправедливим по відношенню до споживача, оскільки дає право банку проводити зарахування на рахунки на погляд банку.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі (їх представники) не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що від представника позивача ПАТ «АК «Експрес-Банк» до суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, а також клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю бути присутнім в судовому засіданні через те, що договір про надання правової допомоги було укладено лише напередодні розгляду справи та необхідністю ознайомитися з матеріалами справи колегія суддів вважала необґрунтованим та таким, що до задоволення не підлягає та спрямоване на затягування розгляду справи. Так, по перше представником жодних причин неможливості зявитись у судове засідання наведено не було. Факт укладення договору про надання правової допомоги 29.05.2017 року не слід вважати такою, оскільки представник укладення договору про надання правової допомоги 29.05.2017 року не унеможливлює його явку в судове засідання 30.05.2017 року. Що стосується надання можливості ознайомлення із матеріалами справи, то представником не наведено жодних доводів неможливості здійснення такого 29.05.2017 року у день укладення договору. Крім цього, слід вказати і про те, що вказаний представник був представником відповідача протягом усього часу розгляду справи у суді першої інстанції до ухвалення рішення, інших же, додаткових матеріалів, окрім тих, на підставі яких було вирішено спір судом першої інстанції справа не містить.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі їх представників та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 526, 610, 624, 627, 634, 1054 Цивільного кодексу України, виходив з того, що, як вбачається із анкети-заяви від 05.06.2013 року, ОСОБА_2 звернувся до АБ «Експрес-Банк» для отримання споживчого кредиту. 6.06.2013 року сторони уклали кредитний договір № 111226/30/к, предметом якого є грошові кошти у сумі 12500 грн. на строк 24 місяці по 06.06.2015 року. Додатком № 1 до кредитного договору є перелік, розмір і база розрахунку комісій кредитодавця, що повязані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту; перелік і розмір інших фінансових зобовязань; графік платежів по кредиту у розрізі сум погашення. Договір і додаток підписаний сторонами. Згідно розрахунку заборгованості по вище вказаному кредитному договору, станом на 13.05.2016 року сукупна сума боргу становить 16832,47 грн., що складається з: 6526,61 грн. простроченої заборгованості по кредиту; 4856,32 грн. прострочених процентів по кредиту; 2631,05 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1111,73 грн.; 1250,00 грн. суми штрафу; 456,86 грн. заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції. Факт укладання кредитного договору та отримання ОСОБА_2 коштів сторонами не оспорюється. У судових засіданнях 12.03.2016 року та 09.08.2016 року ОСОБА_2 фактично визнав неналежне виконання умов кредитного договору, зазначаючи, що ним вживаються заходи для реструктуризації заборгованості. З огляду на наведене, суд прийшов до переконання, що відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобовязання не були виконані належним чином, відповідно до умов договору та чинного законодавства. Покликання ОСОБА_2 на те, що він не був ознайомлений із умовами кредитування спростовуються кредитним договором та додатком №1 до нього, під якими останній розписувався та які містять необхідні умови кредитування, що виконувалися ним як позичальником до часу прострочення виконання зобовязань. Відсутні переконливі докази того, що оспорюваний правочин суперечить за змістом приписам цивільного законодавства. Тому суд не вбачав правових підстав для визнання останнього недійсним. Таким чином, суд вважав, що первісний позов слід задовольнити, а у зустрічному відмовити за необґрунтованістю.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги таких висновків суду не спростовують.

Що стосується доводів позивача ОСОБА_2 про ненадання Банком йому належної інформації щодо умов кредитування, детального графіку платежів, прихованих комісій банку, розміру переплати, тощо, тобто істинної вартості кредиту, відповідно до вимог законодавства, зокрема, і Закону України «Про захист прав споживачів» (ст.ст. 11, 18, 21), що відповідно впливає на його волевиявлення стосовно укладення такого, наслідки отримання кредиту для нього, то такі не слід вважати обґрунтованими.

Так, як вбачається із матеріалів справи (кредитний договір, додатки до нього, частина із яких подано самим позивачем за зустрічним позовом, які підписані сторонами та є чинними (перелік, розмір і база розрахунку комісій (тарифів) кредитодавця, що повязані із отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту; перелік і розмір фінансових зобовязань позичальника, які виникають на користь третіх осіб повязаних з отриманням кредиту; графік платежів по кредиту у розрізі сум погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, оплати платежів за супутні послуги на користь банку та на користь третіх осіб; таблиця щомісячних платежів; супутні витрати позичальника; повідомлення про умови кредитування; заява-анкета позичальника а.с. 25-27, 28, 123-125, 126-127, 137-139), позичальник ОСОБА_2 був детально ознайомлений із умовами кредитування, сукупною вартістю кредиту, можливими наслідками невиконання, чи неналежного виконання його умов, іншою інформацією необхідною для можливості спрогнозувати свої дії при отримані кредиту та необхідності його повернення. Крім цього, про те, що позичальник належним чином усвідомив умови кредитування та необхідність та умови повернення кредиту свідчать і його дії по виконанні його умов протягом стоку його дії (6.06.2013 року 6.06.2015 року) (розрахунки заборгованості, довідки про рух коштів на рахунку, тощо а.с. 7, 8-10, 11-24, 82-97); відсутність будь-яких звернень, скарг, претензій до Банку з приводу незрозумілості умов договору кредиту, необхідності додаткових розяснень, необхідності отримання додаткової інформації, тощо до подання даного позову у жовтні 2016 року, після закінчення строку дії договору кредиту та звернення Банку до суду з приводу стягнення заборгованості. Окрім цього, слід вказати і про те, що рішення суду в частині задоволення первісного позову про стягнення коштів за дійсним кредитним договором, укладеним між сторонами, відповідачем ОСОБА_2 не оскаржено та таке фактично до певної міри має преюдиційне значення для встановлення, зокрема, і вказаних обставин. Решта доводів скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують та по суті не випливають на законність та обґрунтованість рішення суду.

Зважаючи на вказане зустрічний позов ОСОБА_2 слід вважати безпідставним, як і його апеляційну скаргу, яка за своїми доводами є практично аналогічною позовній заяві. Тому в частині відмови у задоволенні згаданого зустрічного позову рішення суду слід вважати таким, що відповідає вимогам закону та обставинам, що мають значення для справи.

Враховуючи вказане апеляційну скаргу слід відхилити.

Рішення ж суду як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які посилається і суд першої інстанції та які згадані вище, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

РішенняЧервоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: О.М. Ванівський

ОСОБА_3