АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Супрун Г.Б.
справа № 758/9039/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.08.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24.06.1999 року у відділі реєстрації одружень м. Миколаєва, актовий запис №360 розірвано.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила ухвалити рішення, яким виключити з мотивувальної частини встановлення факту фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин та ведення спільного господарства з весни 2016 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказувала, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1, оскільки остання не зверталася до суду з вимогою про встановлення режиму окремого проживання.

Вказувала на те, що окрім заяви ОСОБА_2 наданої в судовому засіданні в суді першої інстанції з проханням встановити, що з кінця лютого 2016 року між сторонами фактично припинені шлюбні відносини та ведення спільного господарства, вказані обставини не підтверджуються жодним доказом.

Позивач та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити з підстав наведених в ній.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як у цілому, так і в частині, а також щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини(факти) на вирішення справи по суті).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації одружень міста Миколаєва, актовий запис №360.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що збереження сім'ї між сторонами неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Частиною 3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з весни 2016 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині встановлених судом обставин виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 4 ст.60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року у мотивувальній частині судового рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.4 ст.60 ЦПК України).

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з весни 2016 року, а пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надані ним в судовому засіданні в суді першої інстанції та фотокопія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 16.05.2017 року поданої до суду по справі щодо поділу майна подружжя не є належними доказами в розумінні ст.ст.57, 58 ЦПК України, які б підтверджували факт припинення між сторонами шлюбно-сімейних відносин з весни 2016 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посилання на те, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з весни 2016 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року змінити, виключити з мотивувальної частини рішення посилання на те, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з весни 2016 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: