Провадження № 2/234/4365/17
03 листопада 2017 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі :
судді Демидової В.К.,
при секретарі Містюкевич І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краматорську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
03 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги мотивує тим, що 19 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_2В, був укладений договір про співробітництво.
Відповідно до умов договору він виступив інвестором з проведення робіт з видобутку корисних копалин на земельній ділянці, яка була відведена відповідачу у Республіці Сєра Ліоне.
Свої зобовязання за договором він виконав належним чином, здійснивши інвестування на загальну суму 1 180 000 доларів США.
Згідно з п. 4.2 договору, дія договору припиняється у випадку його розірвання за взаємною згодою сторін.
7 липня 2013 року між ним та ОСОБА_2В було укладено угоду про розірвання договору та умови повернення інвестиції.
Угодою за взаємною згодою було припинено дію договору про співробітництво від 19 жовтня 2012 року.
Угодою визначено та зафіксовано суму інвестиційних затрат понесених ним в розмірі 880 000,00 доларів та визначено строки відшкодування понесених ним витрат.
Відповідно до п. 3 Угоди відповідач зобовязався до 01 березня 2014 року провести відшкодування понесених ним витрат згідно наступного графіку: до 01 жовтня 2013 року в розмірі 100 000 доларів США, до 01 листопада 2013 року- в розмірі 150 000 доларів США, до 01 грудня 2013 року в розмірі 150 000 доларів США, до 01 січня 2014 року в розмірі 150 000 доларів США, до 01 лютого 2014 року в розмірі 150 000 доларів США, до 01 березня 2014 року в розмірі 180 000 доларів США. Крім того відповідно до п. 4 Угоди , в якості компенсації вартості інвестиційних витрат відповідач зобовязався в строк до 01 травня 2014 року здійснити йому виплату в розмірі 300 000 доларів США згідно наступного графіку: до 01 квітня 2014 року в розмірі 150 000 доларів США, до 01 квітня 2014 року в розмірі 150 000 доларів США.
Таким чином загальна сума заборгованості відповідача складає 1 180 000 доларів США, що на день подання позовної заяви за офіційним курсом НБУ складає 30 585 600 гривень.
До теперішнього часу відповідач заборгованість не сплатив та уникає спілкування з ним, місцезнаходження його невідоме.
В звязку з чим просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості в розмірі 30 585 600 гривень.
В судовому засіданні представник позивача- адвокат ОСОБА_3 повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Макіївка Донецької області, де зареєстровано місце проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання та розташування відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, відповідно розяснень ВССУ (вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Крамарського міського суду Донецької області.
Відповідач, будучи повідомленим у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 19 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір про співробітництво.
Відповідно до умов договору ОСОБА_1 виступив інвестором з проведення робіт з видобутку корисних копалин на земельній ділянці, яка була відведена відповідачу у Республіці Сєра Ліоне.
Згідно з п. 4.2 договору, дія договору припиняється у випадку його розірвання за взаємною згодою сторін.
7 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено угоду про розірвання договору та умови повернення інвестиції.
Угодою за взаємною згодою було припинено дію договору про співробітництво від 19 жовтня 2012 року.
Угодою визначено та зафіксовано суму інвестиційних затрат понесених ним в розмірі 880 000,00 доларів та визначено строки відшкодування понесених ним витрат.
Відповідно до п. 3 Угоди відповідач зобовязався до 01 березня 2014 року провести відшкодування понесених ним витрат згідно наступного графіку: до 01 жовтня 2013 року в розмірі 100 000 доларів США, до 01 листопада 2013 року- в розмірі 150 000 доларів США, до 01 грудня 2013 року в розмірі 150 000 доларів США, до 01 січня 2014 року в розмірі 150 000 доларів США, до 01 лютого 2014 року в розмірі 150 000 доларів США, до 01 березня 2014 року в розмірі 180 000 доларів США. Крім того відповідно до п. 4 Угоди , в якості компенсації вартості інвестиційних витрат відповідач зобовязався в строк до 01 травня 2014 року здійснити йому виплату в розмірі 300 000 доларів США згідно наступного графіку: до 01 квітня 2014 року в розмірі 150 000 доларів США, до 01 квітня 2014 року в розмірі 150 000 доларів США.
Згідно ст. 3ч.1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.527ч.1 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
З урахуванням наведеного, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню.
В звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 30 585 600 грн.
Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати повязані з розглядом даної цивільної справи у вигляді судового збору в сумі 8000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 6, 509, 526, 527 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215,224 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в сумі 30 585 600,00 ( тридцять мільйонів пятсот вісімдесят пять тисяч шістсот грн. 00 коп). та у повернення судового збору 8 000 (вісім тисяч) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.К.Демидова