АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2207/17 Справа № 173/470/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кравцова Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів - задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, МФО № 305299, 49094, м.Дніпро, вул..Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) 18814 грн. 88 коп.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 16 жовтня 2013 року ОСОБА_2 отримала в ПАТ КБ «Приватбанк» картки для виплат: № 5168 7572 4533 6443 та № 5168 7572 4533 6252, що підтверджується інформацією про картку.

14 грудня 2013 року було відкрито карту «Універсальна» № 5168 7553 7590 9815 та 29 жовтня 2014 року карту для виплат № 4149 4978 2829 5321, що також підтверджується інформацією про картки, строк дії карт не закінчився. Таким чином судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського рахунка.

Однак з червня 2015 року ОСОБА_2 не має можливості користуватися картками, зокрема зняти кошти, провести розрахунки. Те, що карткові рахунки заблоковано підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 19 квітня 2016 року, згідно з якою під час досудового розслідування встановлено, що її чотири картки ПАТ КБ «Приватбанк» без будь-яких причин було заблоковано.

Отже, встановлено, що ОСОБА_2, як клієнт ПАТ КБ «Приватбанк», обмежена щодо розпорядження власними коштами, які знаходяться на її рахунках. Жодних доказів на спростування таких обставин відповідачем надано не було.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» має право призупинити дію картки, відмовитись від здійснення операцій за рахунком клієнта, зупинити здійснення розрахунків за картою (заблокувати карту), тощо, проте за певних причин, обставин та підстав, які також визначені умовами договору.

Разом з тим ПАТ КБ «Приватбанк» не наведено жодного обґрунтування причин блокування карток ОСОБА_2, так само не було встановлено причини блокування карток під час досудового розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_2

Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України банк повинен відшкодувати завдані збитки у разі неналежного виконання операцій за рахунком клієнта.

Станом на 22 березня 2016 року (на час звернення позивача до суду) на рахунках позивача знаходилось 18 814 грн. 88 коп., що підтверджується відповідними чеками. Оскільки ОСОБА_2 через порушення ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязання не має можливості розпорядитися цими коштами, тобто фактично зазнала втрат на цю суму.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» коштів, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, про законність та правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь 18 814 грн. 88 коп. в рахунок відшкодування завданих збитків, оскільки відповідачем неправомірно були заблоковані картки позивача і остання була позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися своїми коштами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_3