АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/5565/17 Головуючий 1 інстанції - Саркісян О.А.
Справа № 644/8550/15-ц Доповідач - Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2016 рокупо справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2; третя особа - Орджонікідзевський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та зазначив, що таке рішення є підставою для зняття з реєстрації місця проживання.

В обґрунтування зазначав, що в 2008 році відповідач зібрала усі свої речі та пішла з будинку. З того часу в будинку вона не проживає, ним не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, її речей в будинку немає. Житлових прав відповідача ніхто не порушував.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що спірний будинок є її єдиним місцем постійного проживання. Позивач перешкоджав їй в проживанні та користуванні житловим будинком, всі її речі з майном знаходяться у цьому будинку.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач більше року без поважних причин не проживає в будинку, що належить позивачу.

Судова колегія погоджується з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 13.08.1983 року і був придбаний позивачем ще до реєстрації шлюбу з відповідачем (а.с. 6-7).

Шлюб між сторонами, який було зареєстровано 14.02.1986 року, розірвано 15.02.1990 року відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8).

В житловому будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

В 2008 році відповідач добровільно покинула житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, забрала свої речі і з цього часу, тобто більше одного року без поважних причин в будинку не проживає, ним не цікавиться, комунальні послуги не сплачує.

Перешкод в користуванні та проживанні відповідачу не створювалось.

Житлових прав відповідача на проживання в спірному будинку позивач не порушував, що підтверджується відповіддю з Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області (а.с.30).

Факт не проживання ОСОБА_2 з 2008 року в спірному житловому будинку встановлений з пояснень позивача, показань свідків, та визнаний самим відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Частиною другою ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом було вірно встановлено, що відповідач більше року без поважних причин не проживає в квартирі, що належить позивачу, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням і таким чином усунути перешкоди позивачу в користуванні, володінні та розпорядженні своєю власністю.

Доказів, які б свідчили про неможливість та перешкоди ОСОБА_2 вселитись у спірний будинок протягом року матеріали справи не містять.

Доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхили апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

О.А.Кружиліна