Ухвала

іменем україни

25 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади, відділу Держгеокадастру у Полонському районі, ОСОБА_5 про визнання недійсними і скасування рішення міської ради, державного акта на право приватної власності на земельну ділянку; за позовом ОСОБА_5 до Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади, відділу Держгеокадастру у Полонському районі, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання недійсними та скасування рішення міської ради, державного акта на право власності на земельну ділянку, зобов'язання демонтувати прибудову, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, зазначаючи, що вона є власником квартири АДРЕСА_6 власником квартири АДРЕСА_7 у цьому будинку є відповідач ОСОБА_5

У липні 2014 року позивач дізналася про те, що на підставі рішення Полонської міської ради від 28 грудня 2009 року № 10 ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0,0228 га, яка розташована в АДРЕСА_1.

02 лютого 2010 року на ім'я відповідача було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Полонською міською радою було прийнято ще два незаконних рішення, а саме: від 23 жовтня 2007 року № 11 про надання дозволу ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації, що посвідчує право на земельну ділянку в АДРЕСА_2, площа якої становить 0,015 га, та рішення від 16 липня 2009 року про надання дозволу на виготовлення документів із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,008 га, яка розташована в АДРЕСА_2, з подальшою передачею вказаної земельної ділянки до приватної власності.

Указані рішення міської ради є незаконними, оскільки земельна ділянка, яка передана у власність відповідача, є прибудинковою територією й може використовуватися всіма власниками квартир. Крім того, відповідачем приватизовано земельну ділянку під квартирою, яка належить міській раді.

ОСОБА_5 у поданому позові, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила поновити строк звернення до суду з позовом; визнати недійсним та скасувати рішення Полонської міської ради від 13 жовтня 2005 року № 10; скасувати державний акт на право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,007 га, що розташована в АДРЕСА_3; зобов'язати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 демонтувати та розібрати стіну між будівлями АДРЕСА_8.

Позовні вимоги ОСОБА_5 мотивовані тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_4, сусіднім землекористувачем є відповідач ОСОБА_4 При виготовлення відповідачем державного акта на право власності на земельну ділянку останнім не були погоджені межі земельної ділянки.

Рішенням Полонської міської ради від 13 жовтня 2005 року № 10 ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,007 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_5. На підставі вказаного рішення ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 незаконно побудували на прибудинковій території будівлю, якою закрито ОСОБА_5 прохід на вул. Поліську, у зв'язку з чим їй чиняться перешкоди у користуванні прибудинковою територією.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнані поважними причини пропущення позивачем позовної давності.

Визнано недійсним і скасовано рішення Полонської міської ради від 23 жовтня 2007 року № 11 та від 16 липня 2009 р. № 15 щодо надання дозволів ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_4; рішення Полонської міської ради від 28 грудня 2009 року № 10 про передачу вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_5; державний акт на право приватної власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0228 га, що розташована в АДРЕСА_1, виданий Полонською міською радою 02 лютого 2010 року.

Позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнані поважними причини пропущення позивачем позовної давності.

Визнано недійсними та скасовано рішення Полонської міської ради від 13 жовтня 2005 року № 10 щодо передачі у власність для ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,007 га, розташованої в АДРЕСА_9; державний акт на право приватної власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку, виданий Полонською міською радою 29 вересня 2006 року

У решті вимог позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить зазначені судові рішення змінити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що будинок АДРЕСА_10 належав Полонській міській раді депутатів трудящих.

У вказаному будинку відповідно до даних інвентаризаційної справи розташовувалось три ізольовані квартири: АДРЕСА_11

За будинком АДРЕСА_10 була закріплена земельна ділянка загальною площею 242 кв. м, з якої під забудовою - 124 кв. м, під двором - 118 кв. м.

08 лютого 2001 року наймач квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_7 та її син ОСОБА_8 у порядку приватизації державного житлового фонду набули право власності на зазначене жиле приміщення в рівних частках. Наймач квартири АДРЕСА_12 ОСОБА_9, її син ОСОБА_10 та донька ОСОБА_11 в порядку приватизації державного житлового фонду набули право власності на вказане жиле приміщення в рівних частках.

За договором купівлі-продажу від 13 червня 2005 року квартира АДРЕСА_12 перейшла у власність ОСОБА_4, а квартира АДРЕСА_7 за договором дарування від 22 червня 2006 року перейшла у власність ОСОБА_5

Квартира АДРЕСА_11 є власністю Полонської міської ради.

Рішенням Полонської міської ради від 13 жовтня 2005 року № 10 ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 0,007 га, розташовану в АДРЕСА_9, для обслуговування жилого будинку. 29 вересня 2006 року ОСОБА_4 видано державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Рішеннями Полонської міської ради від 23 жовтня 2007 року № 11 та від 16 липня 2009 року № 15 надано дозволи ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_4. Рішенням Полонської міської ради від 28 грудня 2009 року № 10 передано вказану земельну ділянку площею 0,0228 га у власність ОСОБА_5, а 02 лютого 2010 року їй виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. При цьому, ОСОБА_5 передано у власність частину земельної ділянки, на якій розташована квартира АДРЕСА_11, яка належить міській раді.

Указані обставини встановлені правильно судом та підтверджуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами.

Ураховуючи, що нормами чинного законодавства, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, не передбачалась можливість передачі у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирних будинків земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок або його частина, суд дійшов правильного висновку, що вищевказані рішення міської ради є недійсними, тому підлягають скасуванню.

Оскільки ОСОБА_5 не довела, що споруджена ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стіна між будівлями АДРЕСА_8 збудована з порушення існуючих норм та правил, що призвело до порушення її прав як власника квартири АДРЕСА_7, суд не вбачав підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо зобов'язання ОСОБА_6 демонтувати і розібрати стіну між будівлями АДРЕСА_8, ОСОБА_5 в суді першої інстанції не заявляла вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Полонської міської ради від 29 грудня 2003 року № 20 про передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0499 га по АДРЕСА_13 та державного акта серії НОМЕР_1 на право приватної власності ОСОБА_6 на вказану земельну ділянку, виданого Полонською міською радою від 01 червня 2004 року. Суд першої інстанції не розглядав такі вимоги та не ухвалював рішення з цього приводу, отже апеляційний суд відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України не може вирішувати питання щодо вимог, які не були заявлені в суді першої інстанції.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права: ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 42 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на підставі належним чином оцінених доказів,наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко