АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А[1]

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Кравець В.А., Гаращенка Д.Р.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково. Вирішено питання про судові витрати.

25 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та просив ухвалити у справі додаткове рішення, яким у відповідності до вимог ст. 220 ЦПК України вирішити питання про розподіл судових витрат.

06 червня 2017 року ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_1, подала до суду доповнення до заяви про ухвалення додаткового рішення та просила ухвалити додаткове рішення, яким зменшити розмір заборгованості, визначеного судом на суму 3 572,28 доларів США.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, про час та місце розгляду заяви повідомлялась належним чином, в судове засідання не з'явилася.

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає, що неявка відповідачки ОСОБА_2 та представника позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В абзаці 2 пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про порядок застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що у разі якщо з певних причин у випадку зміни або скасування судового рішення суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.21016 скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Судом також вирішено питання про судові витрати та стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») судовий збір у розмірі по 1827,00 грн. з кожного.

Оскільки при ухваленні рішення судом апеляційної інстанції вирішено питання про розподіл судових витрат, відсутні правові підстави для ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Крім цього, не погоджуючись з рішенням апеляційного суду в частині визначення розміру заборгованості, доповнивши заяву про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_1 також просив ухвалити додаткове рішення, яким зменшити загальну суму заборгованості, стягнуту з нього та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 3 572,28 доларів США, посилаючись на те, що судом стягнуто дану суму в рахунок страхових платежів, які не повинні сплачуватись.

Таким чином, ОСОБА_1 фактично просить суд апеляційної інстанції змінити своє рішення шляхом зменшення суми стягнутої заборгованості.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦПК України після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може скасувати або змінити це рішення.

Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» (далі - Постанова) додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування положень ст. 220 ЦПК України та ухвалення додаткового рішення у даній справі, у зв'язку з чим приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 220, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 288/633/15-ц

№ апеляційного провадження: 06.48/62/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.