Номер провадження: 22-ц/785/4722/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.

при секретарі: Поліхрановій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Іванівського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним.

Позивач посилається на те, що, він та відповідач є батьками дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Донька проживала разом з ним, він матеріально забезпечував дитину, створював умови для її розвитку. Відповідач створила нову сім'ю, не приділяла уваги дитині та не виконувала свої батьківські обов'язки. 10 жовтня 2016 року відповідач, без погодження з позивачем, забрала дитину, яка на теперішній час проживає з нею. У звязку з тим, що відповідач не повертає дитину, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2017 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Іванівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що:

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 28 січня 2014 року за позовною заявою відповідача по цій справі, шлюб між сторонами було розірвано, та визначено місце проживання дитини з батьком (далі - рішення від 28 січня 2014 року, а.с. 6).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 вересня 2016 року рішення від 28 січня 2014 року змінено, та виключено з резолютивної частини висновок щодо визначення місця проживання дитини, так як відповідач взагалі не заявляла такі вимоги, а позивач за цим позовом зустрічних вимог з такого предмету спору також не заявляв (а.с.7-8).

Сторони являються батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12).

За довідкою про заробітну плату позивач працює на посаді майстра в Іванівському управлінні експлуатації газового господарства з 20 жовтня 2005 року, а його заробітна плата в період з січня 2016 року по серпень 2016 року склала 32486 гривень 52 копійки (а.с. 14)

З характеристики виданої виконавчим комітетом Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області 18 жовтня 2016 року вбачається, що позивач зарекомендував себе з позитивної сторони. Скарги на позивача щодо недотримання позитивної сторони співжиття, добросусідських відносин не надходили (а.с. 15).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності (недоцільності) визначення місця проживання малолітньої дитини від 17 січня 2017 року № 601/02-52/117 (далі висновок від 17 січня 2017 року) комісія з питань захисту прав дитини Іванівської районної державної адміністрації Одеської області вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком (а.с. 86 - 87).

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 16 січня 2017 року вбачається, що відповідач належно виконує свої батьківські обовязки, має усі необхідні умови для створення сприятливих умов для проживання та розвитку дитини (а.с. 94).

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 16 січня 2017 року вбачається, що позивач має усі необхідні умови для створення сприятливих умов для проживання та розвитку дитини (а.с. 95).

Відповідно до довідки від 23 листопада 2016 року №2404 виданої Іванівським управлінням соціального захисту населення Одеської області, відповідач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини. За період з січня 2016 року по листопада 2016 року отримала допомогу у загальному розмірі 9460 гривень 00 копійок (а.с. 103).

З довідки виданої 05 грудня 2016 року №223 відділом освіти Іванівської районної державної адміністрації вбачається, що мати відповідача ОСОБА_5, працює вчителем в Знамянській «ОСОБА_6 ст.», та її заробітна плата за період з червня 2016 року по листопад 2016 року складає 27503 гривні 90 копійок (а.с. 104).

З довідки про доходи виданої Комунальним закладом охорони здоровя «Іванівський районний ЦПМСД», батько відповідача ОСОБА_7, працює на посаді сімейного лікаря та в період з травня 2016 року по жовтень 2016 року отримав заробітну плату у загальному розмірі 24169 гривень 60 копійок (а.с. 105).

Відповідно до довідки від 30 листопада 2016 року №3688 виданої Знамянською сільською радою Іванівського району Одеської області дитина відвідує Знамянський ДНЗ «Сонечко» з 14 листопада 2016 року (а.с. 111).

З характеристики виданої виконавчим комітетом Іванівської Знамянською сільською радою Іванівського району Одеської області 30 листопада 2016 року вбачається, що відповідач зареєстрована та проживає у будинку батьків. Скарги на відповідача не надходили (а.с. 112).

Відмовляючи у задоволенні вимог про визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд першої інстанції виходив з того, що:

- висновок органу опіки та піклування - комісія з питань захисту прав дитини Іванівської районної державної адміністрації Одеської області від 17 січня 2017 року № 601/02-52/117 про доцільність проживання дитини з батьком, не є належним, так як не містить будь-яких обґрунтувань щодо обставин за яких служба прийшла до такого висновку;

- у висновку від 17 січня 2017 року не вказано виняткових обставин, які б давали підстави для розлучення дитини з матірю відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, а також той факт, що дитина є особою жіночої статі, мати в найбільшій мірі може сприяти гармонійному розвитку дитини, в тому числі у майбутньому виходячи з її статевих ознак, не встановивши під час розгляду справи виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матірю, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визначення місця проживання дитини з позивачем.

Такий висновок суду першої інстнації є обгрунтованим, правильним та таким, що відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законодавстві.

Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що на час звернення відповідача до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, остання проживає разом зі своєю матірю відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Таких обставин щодо батька дитини не встановлено.

Однак, лише сама по собі відсутність виняткових обставин, що перешкоджають визначенню місця проживання дитини з батьком, не є достатньої підставою для розлучення дитини з матірю.

При цьому йдеться про розлучення саме в контексті їх спільного та постійного проживання, а не про їхні періодичні побачення та спілкування.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

З встановлених судом обставин, які підтверджені зібраними доказами не вбачаються ті виняткові обставини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матірю і надавали б підстави для набуття висновку про можливість розлучення матері з дитиною.

В розумінні ч.5 ст.19 СК України висновок суду щодо розвязання спору про доцільність проживання неповнолітньої дитини має бути мотивований.

Правові підстави, коли суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування передбачені ст. 19 СК України. Зокрема такою підставою є недостатня мотивованість висновку органу опіки та піклування.

Суд обгрунтовано не погодився з висновком органу опіки та піклування, який не є достатньо обґрунтований. Вирішуючи питання про доцільність визначення проживання дитини, орган опіки та піклування за відсутності обставин, які виключають передачу будь-кому з батьків хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, визначив місце проживання малолітньої дитини з батьком, не мотивувавши належним чином неможливість проживання дитини, за відсутності виняткових обставин, з матір`ю.

Тому рішення суду про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю є правильним та таким, що відповідає законодавству.

Доводи апеляційної скарги про неповноту оцінки судом всіх доказів і зокрема показань свідків, не можуть бути взятими до уваги, оскільки правильність та обгрунтованість встановлених судом обставин та набутого судом висновку, не спростовують, а зведені до переоцінки доказів, яким суд надав справедливу, мотивовану та обєктивну оцінку.

Доводи апеляційної скраги, що висновки суду першої інстанції щодо майнового стану матері, її моральних якостей не відповідають обставинам справи, не можуть бути взятими до уваги, оскільки є припущеннями, які не мають чіткого та беззаперечного документального підтвердження і тому не спростовують правильність висновку районного суду.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У ХВ А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.І. Дрішлюк

ОСОБА_8