АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.

секретар Андрушків С.П.

за участю: представника ТОВ „ Кей-колект ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства ,,УкрСиббанк, товариства з обмеженою відповідальністю „Кей-колект, третя особа ОСОБА_3, про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору факторингу недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_4, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства ,,УкрСиббанк (далі ПАТ ,,УкрСиббанк), товариства з обмеженою відповідальністю „Кей-колект (далі - ТОВ „Кей-колект) про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору факторингу недійсними.

Вказував на те, що 18 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком ,,УкрСиббанк та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту, за яким остання отримала кредит в розмірі 35000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором того ж дня між вказаним банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала банку в іпотеку житловий будинок, що знаходиться по вулиці Орловській № 8 у м. Чернівці.

------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

справа №725/3845/16-ц головуючий у І-й інстанції Піхало Н.В.

провадження 22-ц/794/608/17 суддя-доповідач: ОСОБА_5Ф

категорія: 19/27

12 грудня 2011 року між ПАТ ,,УкрСиббанк та ТОВ „Кей-колект було укладено договір факторингу, за яким банк відступив товариству право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором.

Вважав, що при укладенні 18 жовтня 2006 року кредитного договору банком порушено вимоги п.2 ч.1 ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів та п.3.4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, у звязку з чим цей договір та договір факторингу в частині відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_3 слід визнати недійсними.

Посилаючись на ці обставини, просив визнати недійсними договір про надання споживчого кредиту від 18 жовтня 2006 року та договір факторингу від 12 грудня 2011 року в частині відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_4, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком ,,УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ ,,УкрСиббанк, та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту, за яким остання отримала кредит в розмірі 35000 доларів США з кінцевим терміном повернення - 18 жовтня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором того ж дня між акціонерним комерційним інноваційним банком ,,УкрСиббанк та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, згідно з яким остання передала банку в іпотеку житловий будинок, що знаходиться по вулиці Орловській № 8 у м. Чернівці.

12 грудня 2011 року між ПАТ ,,УкрСиббанк та ТОВ „Кей-колект було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив факторові право грошової вимоги до ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором.

За змістом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пленум Верховного суду України у п.5 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними розяснив судам, що відповідно до статей 215, 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Проте позивач не є стороною оспорюваних ним правочинів і ним не надано суду доказів того, що вчиненням цих правочинів порушено його права та законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, у розумінні закону субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: