АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/66/17 Головуючий суддя І інстанції Іванова І. В.
Провадження № 22-ц/790/5770/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Яцини В.Б.,

Суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 07 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом та відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю у ньому без поважних причин, а також зняття її з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона мешкає в трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_2, яку вона отримала на підставі рішення. У зазначеній квартирі вона мешкає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 Раніше з ними мешкали їхні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який знятий з реєстраційного обліку і зараз мешкає у м. Києві, а також донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з 2011 року фактично не мешкає в даній квартирі, та жодного разу не зявлялась. Позивач зазначила, що вона несе усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення покладених тільки на неї. Також, реєстрація відповідача за вищевказаною адресою не дає їй змогу реалізувати своє право на приватизацію даного житлового приміщення. Той факт, що відповідач не проживає за спірною адресою понад шість місяців без поважних причин підтверджується документально, показаннями свідків та іншими доказами. Тому вона була вимушена звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким заочним рішенням суду ОСОБА_1М в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. При цьому посилалась на те, що рішення незаконне, необґрунтоване, судом неправильно застосовані та порушені норми процесуального та матеріального права, судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вказала, що суд невірно витлумачив пояснення свідка щодо знаходження речей відповідачки та місця проживання її сина. За понад 8 місяців розгляду справи, та оголошення у пресі, відповідачкою не надано жодного заперечення, у судові засідання вона не зявлялась, судові повістки не отримувала, що свідчить про її відсутність за зареєстрованим місцем проживання у квартирі. Акт, що підписаний мешканцями будинку № 18 по вул. Добролюбова у м. Харкові, що неприйнятий судом як належний та допустимий доказ, то суд першої інстанції не вказав відповідний закон чи нормативний акт щодо цього. Крім того, вказаний акт є документом, тобто носієм інформації, що стосується справи, і суд з цього питання не допитав представника КП «Жилкомсервіс».

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, що зявились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення №093364 від 03.08.1993 року ОСОБА_5 (після одруження ОСОБА_1) було надано на сімю з 3 чоловік, у тому числі і відповідача ОСОБА_6 право на заняття жилого приміщення жилою площею 39,80 кв. м., яка складається з трьох кімнат за адресою: АДРЕСА_3.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки дільниці №42 КП «Жилкомсервіс» від 10 березня 2017 року за адресою АДРЕСА_4, зареєстровані: ОСОБА_1 (наймач), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_2 (донька).

Також з довідки дільниці №42 КП «Жилкомсервіс» від 10 березня 2017 року вбачається, що квартира АДРЕСА_5 не приватизована.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять беззаперечних, об'єктивних, належних та допустимих, в розумінні ст.ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження відсутності відповідача у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Стаття 59 ЦПК України передбачає наступні вимоги щодо допустимості доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, суд обґрунтовано та відповідно до положень ст. 59 ЦПК України не взяв до уваги наданий позивачем акт без дати про те, що ОСОБА_6 за місцем реєстрації дійсно не проживає більше 5-ти років, під якими є підписи від імені мешканців будинку № 18 по вул. Добролюбова у м. Харкові, оскільки ці підписи не були посвідчені належним чином (а.с. 21).

Що стосується доводів скарги про те, що показання свідка були судом перекручені, то колегія суддів їх відхиляє, за недоведеністю. При цьому позивач також не довела наявність передбачених у ст. 303 ЦПК України підстав для дослідження нових в апеляційному суді доказів для допиту свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Висновки суду першої інстанції з приводу недостовірності показань свідка ОСОБА_10 належним чином вмотивовані і доводами скарги не спростовуються.

Позивач пояснила суду, що відповідач виїхала з дому після того, як вони посварилися, після чого вона вже тривалий час, більше шести місяців, в ньому не мешкає, її нове місце проживання їй невідоме. Однак, всупереч свого процесуального обовязку належних і допустимих обєктивних доказів про відсутність поштової кореспонденції від відповідача, відсутність звернень за медичною допомогою, щодо припинення відповідачем своїх життєвих звязків та звязків, повязаних з роботою або навчанням відповідача за адресою її реєстрації в м. Харкові позивач до суду не надала. Із зверненнями до правоохоронних органів стосовно зникнення своєї доньки позивач також не зверталась і доказів з цього приводу до суду також не надала.

Таким чином, оскільки що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 309, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії