Справа №591/8058/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1374/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення сум заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_3 з позовом, у якому зазначалося, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 16 лютого 2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за ним станом на 30 вересня 2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 13707 грн. 07 коп., яку позивач і просив стягнути з нього в судовому порядку.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги посилається на ту обставину, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами укладеного кредитного договору, користувався кредитними коштами, порушив умови договору і тому зобовязаний сплатити заборгованість за кредитним договором в межах позовної давності по кожному із платежів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача, місцевий суд виходив з того, що позивачем пропущений строк звернення з позовом до суду.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2006 року ОСОБА_3 уклав з ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредитний договір № б/н шляхом оформлення й підписання відповідної заяви, за яким він отримав кредит у сумі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом (а.с. 9). З викладеними у зазначеній заяві умовами відповідач погоджується (а.с. 92-95).

Згідно з наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором станом на 30 вересня 2015 року становив 13707 грн. 07 коп., з яких 1693 грн. 74 коп. заборгованість по кредиту; 10884 грн. 42 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом та 1128 грн. 91 коп. заборгованості по судовим штрафам (а.с. 7-8). Власного розрахунку заборгованості відповідач не надав.

Поряд із цим, зазначений вище розрахунок в частині нарахування штрафів позивач обґрунтовує Умовами і правилами надання банківських послуг.

Проте зазначені умови і правила всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за невиконання умов укладеного договору задоволенню не підлягають за їх безпідставністю.

В той же час, колегія суддів вважає частково обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту та відсотках, оскільки, виходячи з положень ст. ст. 526, 527, 1054, 1056-1 ЦК України, відповідач має зобовязання щодо сплати передбаченої у вищевказаному розрахунку заборгованості по кредиту та процентах за користування кредитом.

Разом з тим, до цих вимог встановлюється передбачена ст. 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю у три роки.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що строк дії картки закінчився 28 лютого 2013 року, а позов заявлений 17 листопада 2015 року, то строк позовної давності стосовно вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту не сплив.

В той же час проценти за користування кредитом підлягають стягненню за три роки до звернення з позовом до суду, тобто за період з 17 листопада 2012 року по 17 листопада 2015 року.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Крім того, як вбачається з анкети заяви, підписаної відповідачем у справі, сторонами укладеного договору була погоджена базова відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 36% річних та строк дії кредитного ліміту, що відповідав строку дії картки.

Згідно ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Колегія суддів вважає, що всупереч вимогам ст.ст. 10, 57 - 60 ЦПК України позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження того, що поза межами строку дії кредитного договору (після 28.02.2013 року) він мав право на нарахування відсотків передбачених умовами укладеного договору, оскільки такі умови сторонами кредитного договору погоджені не були, а тому відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, розмір процентів за період з 01.03.2013 року по 17.11.2015 року необхідно визначати не відповідно до умов укладеного кредитного договору, а на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відтак, загальний розмір процентів, виходячи з умов укладеного кредитного договору та положень ст.1048 ЦК України за період з 17.11.2012 року по 17.11.2015 року становить 797 грн.44 коп.

За таких обставин рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 2491 грн. 18 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 1693 грн. 74 коп. та за відсотками 797 грн. 44 коп.

У звязку із частковим задоволенням апеляційної скарги, в порядку передбаченому ст.88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати у справі і пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації за понесені судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 243 грн. 60 коп. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 271 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 2491 грн. 18 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 1693 грн. 74 коп. та за відсотками 797 грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» понесені витрати за розгляд справи у суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції у сумі 515 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -