ухвала

іменем україни

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_6 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») звернулося до суду із вказаним вище позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 15 травня 2015 року між ними та ОСОБА_6 було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1036560, за яким зареєстрована відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу Acura MDX, державний номерний знак НОМЕР_1, з установленням строку дії договору до 15 травня 2014 року.

08 січня 2014 року по вул. Київській у м. Бровари сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Acura MDX, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6 та Mersedes-Benz Atego, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7, у результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності y вигляді штрафу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Mersedes-Benz Atego - ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 3 550,38 грн у зв'язку з пошкодженням автомобіля, тому згідно з договором страхування ПАТ «СГ «ТАС» виплатило йому страхове відшкодування у розмірі 3 211,98 грн.

Невиконання відповідачем вимог пп. 33.1.2, п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме неповідомлення протягом трьох робочих днів страховика про скоєння дорожньо-транспортної пригоди, стало підставою для звернення позивача з цим позовом. У зв'язку з тим, що відповідач у досудовому порядку не вирішив питання щодо повернення зазначеної вище суми, позивач просив суд стягнути виплачені ним як страхувальником кошти у розмірі 3 211,98 грн та витрати зі сплати судового збору

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року, позов Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_6 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу майнової шкоди в сумі 3 211 грн 98 коп. залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова Група «ТАС» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що сам по собі факт відсутності повідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке має ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, до яких відносяться й регресні зобов'язання.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 15 травня 2015 року між ПАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_6 було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1036560, за яким зареєстрована відповідальність відповідача за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу Acura MDX, державний номерний знак НОМЕР_1, з установленням строку дії договору до 15 травня 2014 року.

08 січня 2014 року по вул. Київській в м. Бровари сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Acura MDX, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6 та Mersedes-Benz Atego, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7, у результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності y вигляді штрафу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Mersedes-Benz Atego було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 3 550,38 грн у зв'язку з пошкодженням автомобіля, що підтверджується звітом про оцінку відновлювального ремонту від 14 січня 2014 року № 14/01-А1.

На виконання укладеного між сторонами договору 24 січня 2014 року було складено страховий акт № 1774Р/40/2014 та ПАТ «СГ «ТАС» здійснено страхове відшкодування - виплачено потерпілому ОСОБА_8 суму понесених збитків у розмірі 3 211,98 грн, що стверджується платіжними дорученням № 6250 та відомістю виплат від 06 лютого 2014 року № 27.

Оскільки відповідач не повідомив позивача протягом трьох робочих днів про дорожньо-транспортну пригоду, 17 листопада 2014 року представником страхової компанії було надіслано ОСОБА_6 регресну вимогу № КРД/117/14.

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальникаабоводіязабезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» внесено зміниу статтю 33 Закону № 1961-IV, зокремарозширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку із чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригодибув викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхуванняцивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду установленогоМТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страховоговідшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-186цс16.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак