Справа № 216/6256/16-ц
Провадження 2/216/878/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочно)

15 червня 2017 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді - Сидорак В.В.

при секретарі - Ярмошенко О.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітнього без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною повноліття,

в с т а н о в и в:

26 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просила: надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2017 року відкрито провадження у справі.

В подальшому позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги та в останнє 15.06.2017 надала уточнену позовну заяву, відповідно до якої просила надати їй дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України з 01 липня 2017 року по 01 листопада 2017 року до Єгипту, Турецької Республіки та Російської Федерації без дозволу та супроводу батька дитини ОСОБА_3; дозволити їй без згоди батька ОСОБА_3, оформити документи (в т.ч. проїзні) для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_4 за межі України з 01 липня 2017 року по 01 листопада 2017 року до Єгипту, Турецької Республіки та Російської Федерації з метою оздоровлення та відпочинку.

Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини:

з 03 жовтня 2003 року до 11 грудня 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який постійно проживає із нею. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 вихованням дитини не займався, з дитиною не спілкувався, не цікавився життям, станом здоров'я та духовним розвитком сина, матеріальну допомогу не надавав, ухиляється від сплати аліментів. Протягом декількох років після розлучення нею неодноразово здійснювалися спроби вивезти сина за кордон з відпочинку та оздоровлення на нетривалий час, проте відповідач щоразу необґрунтовано та безпідставно не з'являвся до нотаріальної контори для оформлення необхідних документів. Також зазначила, що в червні 2017 року їх син отримав закритий перелом нижньої кінцівки, було накладено гіпс до 30.06.2017, орієнтовно. При цьому лікар повідомив, що з метою реабілітації після даної травми їх сину рекомендовано пройти курс оздоровлення, бажано за кордоном. У зв'язку з чим, позивачка планує здійснити разом із сином поїздку у період з 01.07.2017 року по 01.11.2007 року в такі країни, як Єгипет, Турецька Республіка, Російська Федерація. Метою поїздок виключно є оздоровлення та реабілітація дитини, її відпочинок. Однак, враховуючи той факт, що відповідач не бажає спілкуватися ані з нею, ані з сином, не виходить на зв'язок, його місце перебування їм невідоме (по наявній інформації відповідач знаходиться в Ізраїлі), отримати згоду (дозвіл) на виїзд їх сина за кордон та оформити всі необхідні документи неможливо.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, проте подала до суду письмову заяву у якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився повторно і про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі. Заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно інформації, наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 06 січня 2017 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, 20.04.2015 року був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованим не значиться (а.с.11).

Приписами ч. 9 ст. 74 ЦПК України встановлено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Аналогічні вимоги визначені ч. 3 ст. 122 ЦПК України.

Зважаючи на повторну неявку відповідача та клопотання позивачки про ухвалення заочного рішення, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 226 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого повторно 05 грудня 2007 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.4).

Разом із тим, як вбачається з довідки-розрахунку, виданої Інгулецьким відділом державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 31.05.2016, що згідно виконавчого листа №2-3948 від 31.10.2007 року виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), наявна заборгованість, яка станом на 31 травня 2016 року складає 8513,49 грн. (а.с.41).

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року тимчасово обмежено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у праві виїзду за межі України до фактичного виконання зобов'язань згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу № 2-3948/07 від 31.10.2007 року (а.с.38-40).

Як вбачається з позовної заяви, позивач має намір разом зі своїм сином - ОСОБА_4, виїхати за кордон з метою оздоровлення, подорожування та культурного збагачення свого сина. Однак, відповідач безпідставно створює перешкоди у можливості виїзду їх сина за кордон не надаючи письмового дозволу на такий виїзд.

Зазначені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про надання дозволу на виїзд з України її сину, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу його батька, а також надання дозволу їй на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Підпунктом 1 пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, діючим законодавством України не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлений певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно із положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства України, судом також встановлено, що після припинення шлюбних відносин відповідач самоусунувся від виховання свого сина, добровільно матеріальну допомогу на його утримання не надає, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини та не цікавиться його життям, у зв'язку з чим усі питання щодо виховання неповнолітньої дитини позивачка вирішує самостійно.

Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, позивачка має намір разом із своїм сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідати наступні країни - Єгипет, Турецьку Республіку та Російську Федерацію у період часу з 01.07.2017 року по 01.11.2017 року з метою оздоровлення, відпочинку та культурного збагачення дитини, що відповідає його інтересам, сприятиме його фізичному, духовному та моральному розвитку.

Отже, на підставі вищевикладеного та з урахуванням вимог чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 11, 60, 174, 212, 213, 214, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 157 Сімейного кодексу України, статтею 313 Цивільного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2, задоволити в повному обсязі.

Надати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України з 01 липня 2017 року по 01 листопада 2017 року до Єгипту, Турецької Республіки та Російської Федерації без дозволу та супроводу батька дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Дозволити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії НОМЕР_2, виданого 29.03.2011 року Центрально-Міським РВ Криворізького УМВС України в Дніпропетровській області, без згоди батька ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4, оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України з 01 липня 2017 року по 01 листопада 2017 року до Єгипту, Турецької Республіки та Російської Федерації з метою оздоровлення та відпочинку.

На рішення суду може бути подана апеляція в Дніпропетровський апеляційний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Сидорак