Справа № 159/2138/17 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Провадження № 2-р/773/21/17 Категорія: 54 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К. ,

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.

секретар Концевич Я.О.,

з участю стягувача ОСОБА_1,

представника ДВС - Турчинського В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про роз'яснення рішення Апеляційного суду Волинської області від 15.08.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі,

встановила:

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 15.08.2017 року задоволено позов ОСОБА_1

Постановлено визнати незаконним наказ №66 о/с від 29.05.2017 р. виданий в.о. начальника Регіонального сервісного центру у Волинській області про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного консультанта-адміністратора територіального сервісного центру №0742 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного консультанта-адміністратора територіального сервісного центру №0742 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області з 01.06.2017 року.

Стягнути з Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області на користь ОСОБА_1 17451 (сімнадцять тисяч чотириста п'ятдесят одну)грн. 31 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017 року по 15.08.2017 року.

Стягнути з Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. судового збору, та в дохід держави 1984 (тисяча дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. судового збору.

04.10. 2017 року надійшла заява про роз'яснення рішення Апеляційного суду Волинської області від 15.08.2017 року, у якій Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області зазначив, що йому незрозумілий зміст резолютивної частини рішення, оскільки стягувач вважає, що він повинен бути поновлений на посаді на підставі безстрокового трудового договору, а боржник видав наказ про поновлення на підставі строкового трудового договору.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів вважає, що заява про роз'яснення рішення Апеляційного суду Волинської області від 15.08.2017 року у даній справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 221 ЦПК України, якщо судове рішення є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі або для державного виконавця, суд, який його ухвалив, за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз»яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Системне тлумачення положень вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Із змісту заяви про роз'яснення судового рішення вбачається, що вона мотивована наявністю різних думок у стягувача та боржника щодо порядку виконання рішення, однак не містить обґрунтування, що саме не зрозуміло державному виконавцю. Ця заява подана всупереч положенням статтей 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», якими визначено поняття та засади виконавчого провадження. Зокрема, згідно з ч.І ст. І Закону - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 2 Закону до засад виконавчого провадження віднесено верховенство права, обов'язковість виконання рішення суду, законність, та інші. Зазначені норми не пов'язують вчинення дій на виконання рішення суду у залежності від думок та тлумачень змісту рішення та закону учасниками виконавчого провадження.

Згідно з п.І ч.І ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У виконавчому листі, виданому Ковельським міськрайонним судом на виконання рішення апеляційного суду Волинської області від 29.06.2017 року у цій справі, резолютивна частина рішення викладена чітко: у ній зазначено прізвище, ім»я по-батькові особи, яка підлягає поновленню, назва установи, посада та дата, з якої позивач поновлений на роботі і не містить будь-яких вказівок про строковість трудового договору, відтак підстав вважати її не зрозумілою не має.

Статтею 63 Закону України « Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити дії, передбачено наслідки невиконання боржником рішення суду та заходи, які повинен здійснити державний виконавець у таких випадках. Невиконання рішення суду боржником не дає підстав державному виконавцю звертатися до суду за роз'ясненням рішення суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що у роз'ясненні рішення Апеляційного суду Волинської області від 15.08.2017 року необхідно відмовити.

Керуючись статтею 221 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про роз'яснення рішення Апеляційного суду Волинської області від 15.08.2017 року

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаціному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді