Справа № 752/1462/17
Провадження № 2/752/2576/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18.10.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жердева Наталія Олександрівна, Київськое відділення №12 ПАТ «БАНК ФОРВАРД», ОСОБА_5 про визнання договору дарування удаваним, визнання порушеним переважного права купівлі, переведення на співвласника - Позивача прав та обов'язків покупця ? частки квартири,

встановив :

До Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою звернулась ОСОБА_1, про визнання договору дарування удаваним, визнання порушеним переважного права купівлі, переведення на співвласника - Позивача прав та обов'язків покупця ? частки квартири. В обгрунтування позову вказує, що внаслідок укладення удаваного правочину між її сестрою - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 2016 році був укладений удаваний правочин, а саме договір дарування ? частки квартири АДРЕСА_1, хоча фактично, на її думку, між Відповідачами був укладений договір купівлі продажу. В результаті вказаного правочину ОСОБА_1 стверджує про порушення її переважного права, як співвласника, на придбання у ОСОБА_2 її частки.

В судовому засіданні свої позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просять суд визнати договір дарування ? квартири АДРЕСА_2 удаваним, визнати порушеним переважне право купівлі частки, переведення на співвласника - Позивача прав та обов'язків покупця ? частки квартири . Позивач стверджує на тому, що 21.09.2016 року їй стало відомо про те, що ОСОБА_2 передала свою частку ? спірної квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_3 за договором дарування. Стверджує на тому, що даний оговір є удаваним правочином, оскільки фактично між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі продажу та проведено оплату частки, шляхом перерахування на користь ОСОБА_2 ОСОБА_3 200000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі, пояснив суду, що між ним та ОСОБА_2 дійсно був укладений договір Дарування ? частки квартири АДРЕСА_3, про те ніяких коштів він за вказану частку ОСОБА_2 не передавав. Договір дарування посвідчувався нотаріально, в м. Києві. Позов є безпідставним та надуманим.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надала суду засвідчені письмові пояснення.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов ні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жердева Н.О. та представник ПАТ «БАНК ФОРВАРД» в судове засідання не з'явились, своїх пояснень суду не надали.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями ( по 1/2 частці у спадщині) зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7, а саме квартири АДРЕСА_7 (а.с.6).

Як встановлено у ході судового розгляду даної справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є сестрами і набули права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 в результаті прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 з 19.07.2002 року перебував у шлюбі з донькою ОСОБА_1,ОСОБА_5.( третя особа). На момент розгляду справи вказаний шлюб- розірваний за рішенням суду . Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина.

Після розірвання вказаного шлюбу, за рішенням суду (справа №752/13970/16-ц) з 26.05.2017 року ОСОБА_3 разом з сином проживає в спірній квартирі.

Згідно Договору дарування 1/2 частини квартири від 16.04.2016 року ОСОБА_2 подарувала 1/2 частину квартири АДРЕСА_5. ОСОБА_3Вказаний договір Дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердєвою Н.О.

За умовами Договору загальна вартість квартири, відповідно до Висновку про вартість об"єкта оцінки становить 98897,00 грн.

Вказана квартира є однокімнатною, загальною площею 34,72 кв.м. та житловою 18,80 кв.м.

В судовому засіданні втановлено та не заперечено жодною із сторін, що кнаслідок непорозуміння та спору з приводу розпорядження спірною квартирою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають між собою у неприязних стосунках і родинні відносини між собою фактично не підтримують.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, від продажу квартири своїх батьків, в м. Черкаси, в 2013 році, ОСОБА_3 отримав кошти, частину яких в розмірі 200000 грн. дійсно перерахував на ім'я співвідповідача в справі ОСОБА_2, у 2013 році для придбання частини будинку чи квартири. Кошти дійсно перераховував через установу банку - відділення на той час банку «Русский Стандарт».

В матеріалах справи містяться ксерокопії виписок банку про рух коштів по рахунку ОСОБА_3, НОМЕР_1, згідно з якими в період часу з 2011 року по 2014 рік в ОСОБА_3 було перераховано грошові кошти в сумі 200000 грн. на ім'я ОСОБА_2 за ? картири.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склались доброзичливі та приязні відносини, останній надаввав ОСОБА_9 допомогу в її справах протягом тривалого часу, що і стало мотивом для вчинення укладення між ними договору дарування ? частки квартири.

Дану обставину підтверджує в своїх поясненнях і ОСОБА_2, стверджує на тому, що вона є інвалідом внаслідок чого частково обмежена в можливості вирішувати свої життєві потреби, вказала на те, що перебуває з своєю сестрою у неприязних стосунках, що виникли внаслідок різних поглядів на користування та розпорядження спірною однокімнатною квартирою АДРЕСА_8. Вказала на те, що свою ? частки вказаної квартири вона подарувала ОСОБА_3, вчинила це безоплатно з добрих намірів та з вдячності за добре відношення до неї з боку останнього.

Інших доказів Позивач в обґрунтування своїх вимог суду не надав.

Посилання Позивача на ксерокопію виписки з банку по руху коштів по рахунку НОМЕР_1, як на доказ укладення удаваного правочину, не може бути прийнято судом, оскільки вказана виписка не містить достатньої інформації (адреса будинку, номер квартири то що) для доказування обставин зазначених в позовній заяві, не завірена установою банку не скріплена підписом та печаткою. Вказаний документ не може бути прийнято, як належний доказ судом. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК Українимає визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Оскільки згідно із частиною першою статті 202 ЦК України, частиною третьою статті 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування, а також з'ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

При укладенні удаваного правочину волевиявлення учасників правочину (як зовнішній прояв волі) не відповідає їх внутрішній волі.

Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що внутрішня воля ОСОБА_2 при укладенні договору дарування була спрямована на настання інших правових наслідків, ніж ті, що визначені умовами цього правочину.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона передає або зобов'язується передати у майбутньому другій стороні безоплатно майно у власність.

Дарування майна іншим особам належить до виключного права власника майна, що є предметом договору дарування.

За правилом ст. 212 ЦК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог.

Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку щодо обґрунтованості заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним, визнання порушеним переважного права купівлі, переведення на співвласника - Позивача прав та обов'язків покупця ? частки квартири не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212, 213, 215, ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жердева Наталія Олександрівна, Київськое відділення №12 ПАТ «БАНК ФОРВАРД», ОСОБА_5 про визнання договору дарування удаваним, визнання порушеним переважного права купівлі, переведення на співвласника - Позивача прав та обов'язків покупця ? частки квартири - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Суддя :