У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Євтушенко О. І., Карпенко С. О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання повернути кошти банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого посилався на те, що між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 28 жовтня 2014 року укладено договір про банківський строковий вклад на сім місяців в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 17 081, 14 євро, з відсотковою ставкою 11% річних, строком з 28 жовтня 2014 року по 28 травня 2015 року.

02 червня 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 відповідно до якої строк розміщення грошових коштів продовжено на період з 02 червня 2015 року по 02 грудня 2015 року.

Після закінчення строку договору по депозитному вкладу відповідач депозит не повернув і продовжує користуватися коштами позивача.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути на його користь заборгованість, яка складається з: 282 542 грн 20 коп. - основного боргу та 12 651 грн 86 коп. 3% річних, усього у розмірі 295 194 грн 06 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свої доводи неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 28 жовтня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 307231/25837/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на сім місяців в іноземній валюті, за умовами якого останній вніс, а банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 17 081,14 євро, з відсотковою ставкою 11% річних, строком з 28 жовтня 2014 року по 28 травня 2015 року.

Додатковою угодою № 1 від 02 червня 2015 року сторони продовжили строк розміщення грошових коштів у розмірі 17 097,35 євро на період з 02 червня 2015 року по 02 грудня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку.

Судами встановлено, що 24 грудня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено позивачу в гривневому еквіваленті 8 188, 09 євро, що дорівнює 203 795 грн 24 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 цього ж Закону, обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, правильно дійшов висновку, що повернення суми вкладів, які перевищують 200 000 грн 00 коп. відбувається у порядку черговості, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним Законом, що регулює спірні правовідносини, а позивача включено у четвергу чергу на отримання решти суми вкладу.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
О.І. Євтушенко
С.О. Карпенко