Справа № 569/9540/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2017 року м.Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Абашиній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою, суд-
В С Т А Н О В И В:
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Судом встановлено, що 20 квітня 2014 року о 22 год. 05 хв. в м.Рівне по вул. Вол.Дивізії водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який стояв попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Рівненського міського суду від 10 червня 2014 року по справі №569/6855/14-п визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.
Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Тобто, судом встановлено, що в результаті ДТП з вини відповідача ОСОБА_2 був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2 належний ОСОБА_3
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння вищезазначеної ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно з п.35.1. ст.35 вищевказаного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
За правилами ст. 22 даного закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Потерпілий з метою відшкодування заподіяної шкоди звернувся з письмовою заявою від 25 квітня 2014 року до ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України, до якої було додано ряд необхідних документів, зокрема копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6175708 терміном дії з 01 квітня 2014 року до 31 березня 2015 року.
Однак, дана вимога відповідачем залишена поза увагою.
Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 даного закону.
У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, яка регулює загальні підстави відшкодування шкоди, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При цьому ст.1188 ЦК України регулюється відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якими у розумінні ч.1 ст. 1187 ЦК України є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів.
У відповідності до положень ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди.
Таким чином, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику позивач МТСБУ набув право регресу до винної у ДТП особи відповідача.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до розяснень п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Представником позивача до суду не подано квитанції про перерахування коштів за надану правову допомогу та розрахунок таких витрат, що підтверджує реальні витрати позивачем, а також відомості про кількість годин витрачених адвокатом позивача на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням суду. Крім того, під час судового розгляду справи адвокат не брав участі у судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. Оскільки, представником позивача ОСОБА_4 не надано суду документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат, позовна вимога позивача МТСБУ про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208-209, 213-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою, задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5