Ухвала

Іменем України

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_6, про захист прав споживача, перерахунок заборгованості за кредитом і платежів за відсотками, припинення кредитного договору та договору іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «РайффайзенБанк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказав, що 22 березня 2007 року ОСОБА_5 звернулася до Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «РайффайзенБанк Аваль») з заявою про надання кредиту в сумі 37 622,50 доларів США.

26 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір за № 014/1600/74/86298, згідно з яким їй було надано кредит у розмірі 37 622,50 доларів США строком до 26 квітня 2027 року.

Позивач зазначає, що у забезпечення умов кредитного договору від 26 квітня 2007 року № 014/1600/74/86298, між банком та ОСОБА_6 26 квітня 2007 року був укладений договір поруки № 014/1600/74/86298/2, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями боржника - ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору від 26 квітня 2007 року № 014/1600/74/86298, в повному обсязі цих зобов'язань. Сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

Позивач стверджує, що ОСОБА_5 не виконує взятих на себе зобов'язань, внаслідок чого станом на 06 березня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 220 220 грн 25 коп., яку просить суд стягнути з відповідачів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції суму заборгованості за кредитним договором № 014/1600/74/86298 від 26 квітня 2007 року, що складає 20 644,3 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05 лютого 2015 року (з урахуванням штрафу - 6 060 грн) складає 377 653 грн 27 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції суму сплаченого судового збору по 1 827 грн з кожного.

У зустрічному позові відмовлено.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2015 року змінено.

Позов Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суму процентів у розмірі 74 246 грн 84 коп. в солідарному порядку і судові витрати у розмірі 742 грн 47 коп. в рівних частках з кожного по 371 грн 24 коп.

В іншій частині у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити судові рішення, відмовити повністю у задоволенні позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Задовольняючи частково позовні вимоги первісного позову та відмовляючи у задоволенні зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту за кредитним договором, а позивач за зустрічним позовом не довела недійсність оскаржуваних нею договорів.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи первісний позов лише в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, що нараховані на залишок боргу, апеляційний суд обгрунтовано виходив з того, що банк вже скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості по тілу кредиту і рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2011 року була стягнута з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що оспорюваний кредитний договір не відповідає вимогам діючого законодавства, є безпідставними та не спростовують висновків попередніх інстанції про те, що договори кредиту, поруки та іпотеки були укладені з урахуванням волевиявлення відповідачів за первісним позовом, оскільки підписи на договорах, які вони оспорюють, є доказом того, що сторони погодились з його умовами. Договори між сторонами мають всі суттєві умови, передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені між сторонами договорів.

Крім того, доводи касаційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 березня 2007 року ОСОБА_5 звернулася до ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником за усіма правами та обов'язками якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції з заявою про надання кредиту в сумі 37 622,50 доларів США.

Між позивачем та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір за № 014/1600/74/86298, згідно з яким їй було надано кредит у розмірі 37 622,50 доларів США строком до 26 квітня 2027 року.

За вказаним кредитним договором позичальником грошові кошти визначені в іноземній валюті.

Відповідно до умов кредитного договору, ОСОБА_5 прийняла на себе зобов'язання щодо погашення суми заборгованості за кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, який є додатком до цього договору, а також щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 12,85 % починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, а також при кінцевому погашенні кредиту.

13 травня 2009 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення шляхом зменшення розміру щомісячного платежу до розміру, визначеного в Графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до додаткової угоди за № 014/1600/74/86298/1.

Взятих на себе зобов'язань ОСОБА_5 не виконала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка складається станом на 05 лютого 2015 року з залишку заборгованості за кредитом - 17 725,49 доларів США, заборгованості за відсотками - 4 578,80 доларів США, пені -5 417,37 доларів США , штрафу - 6 060 грн, а всього - 377 653 грн 27 коп.

У забезпечення умов кредитного договору від 26 квітня 2007 року № 014/1600/74/86298 між банком та ОСОБА_6 був укладений договір поруки від 26 квітня 2007 року № 014/1600/74/86298/2

У відповідності до умов вищезазначеного договору поруки поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями боржника, які виникають з умов кредитного договору від 26 квітня 2007 року № 014/1600/74/86298, в повному обсязі цих зобов'язань.

Сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили, були повністю задоволені вимоги банку та стягнуто заборгованість в сумі 294 542 грн 87 коп., а саме: загальна сума заборгованості за кредитом - 33 837,32 доларів США (269 463 грн 50 коп.); сума прострочених платежів за відсотками - 1 929, 90 доларів США (15 368 грн 76 коп.; сума пені та штрафу нарахованих за порушення строків повернення кредитної заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом - 1 219, 39 доларів США (9 710 грн 67 коп.), а також судові витрати по 910 грн з кожного.

27 грудня 2012 року ОСОБА_5 в порядку добровільного виконання вищевказаного рішення суду за погодженням з банком продала іпотечне майно і на виконання кредитних зобов'язань погасила суму заборгованості 27 000 доларів США, що на той період в національній валюті становило суму - 215 811 грн 01 коп.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2015 року в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.В. Ступак