У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про безвідповідальність, халатність, безконтрольний нагляд відповідача по вигулу особливо небезпечних собак, зобов'язання відповідача вчинити певні дії щодо вибачення перед позивачем та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що її сусід ОСОБА_3 в своєму господарстві утримує двох собак, вигул яких здійснює без повідка та намордника, що призводить до того, що собаки нападають на людей та свійських тварин.

29 серпня 2016 року близько 11 год. собаки відповідача забігли на її подвір'я і велика собака напала на її породисту кішку, внаслідок чого вона померла, при цьому все це відбувалося в її та відповідача присутності, який не прийняв жодних заходів щодо відкликання собак.

На її зауваження щодо порятунку кішки, відповідач став ображати та нецензурно висловлюватися в її сторону.

Безвідповідальне ставлення відповідача до утримання собак призвело до погіршення стану її здоров'я, а також принижував її, обзиваючи нецензурними словами.

Позивач просила стягнути з відповідача 10 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, попередити відповідача про необхідність компенсації витрат на лікування у випадку погіршення стану її здоров'я та зобов'язати його вибачитися перед нею за нецензурні, принизливі, образливі слова, висловлені ним на її адресу.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2017 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2017 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Згідно ст. 1187 ЦК України під джерелом підвищеної небезпеки розуміють діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для осіб, які цю діяльність здійснюють, та інших осіб.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювана шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв'язку між ними.

В порядку ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судами установлено, що копія карти виїзду швидкої медичної допомоги від 29 серпня 2016 року № 2485, в якій міститься посилання на те, що до ОСОБА_2 приїжджала бригада швидкої медичної допомоги, оскільки погіршився стан її здоров'я від того, що кота загриз сусідський собака на її очах не підтверджують факт завдання ушкоджень кішці саме собакою, яка належить відповідачу, працівників поліції, які могли б наразі зафіксувати ці події, позивачка не викликала і осіб, які б були очевидцями цих подій в якості свідків не просила викликати для дачі показів.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме недотримання відповідачем правил утримання собак призвело до того, що 29 серпня 2016 року собаки напали на кішку позивачки, що призвело до її загибелі і такими неправомірними діями відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду.

Отже, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Розглядаючи спір суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2017 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про безвідповідальність, халатність, безконтрольний нагляд відповідача по вигулу особливо небезпечних собак, зобов'язання відповідача вчинити певні дії щодо вибачення перед позивачем та відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов