Справа № 740/3344/17 Провадження № 22-ц/795/1839/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Пантелієнко В. Г. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Тагієва С.Р., Харечко Л.К.,
при секретарі:Халимон Т.Ю.,
за участю:державного виконавця Лисенка О.С., представника боржника ОСОБА_5 - адвоката Гринь Л.В., представника стягувача - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Лисенка О.С. на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2017 року в справі за поданням державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Лисенка О.С. про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань,

- заінтересована особа - Виконавчий комітет Ніжинської міської ради, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 22 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні подання державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Ніжинського Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Лисенка О.С. про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань.

В апеляційній скарзі державний виконавець Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Лисенко О.С. просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити та встановити тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суперечить чинному законодавству.

Державний виконавець зазначає, що ним вчинені всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", для забезпечення примусового виконання наказів Господарського суду Чернігівської області про стягнення коштів з ОСОБА_5, проте вжитими заходами не виявлено грошових коштів чи майна боржника, на яке можна звернути стягнення, а в добровільному порядку борг ОСОБА_5 не сплачує. За таких обставин державний виконавець вважає, що наявність у ОСОБА_5 невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду від 22 серпня 2017 року залишити без змін як таку, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, є законною та обґрунтованою. Вважає, що у державного виконавця відсутні підстави звертатися до суду з поданням про встановлення їй тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки жодних доказів на підтвердження факту її свідомого ухилення від виконання своїх зобов'язань державним виконавцем надано не було. Також зазначає, що нею зобов'язання по сплаті боргу виконуються: чотири місяці тому вона влаштувалася на випробувальний термін на роботу, щомісяця нею сплачується певна грошова сума в рахунок погашення боргу, про що відомо державному виконавцю. Також звертає увагу на те, що однією з вимог щодо працевлаштування є готовність до закордонних відряджень, а тому обмеження у праві виїзду за межі України може позбавити її можливості працевлаштування, а відтак - і можливості сплати боргу.

В письмових поясненнях на апеляційну скаргу виконавчий комітет Ніжинської міської ради підтримує апеляційну скаргу і просить її задовольнити. Те, що боржником з 2011 року по 27.09.2017 року не було вчинено жодних дій по добровільному виконанню зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, говорить про свідоме та навмисне ухилення останнього від виконання свого обов'язку щодо сплати боргу, а тому наявні підстави для задоволення подання державного виконавця про встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення державного виконавця Лисенка О.С., представника боржника ОСОБА_5 - адвоката Гринь Л.В., представника стягувача - ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанціїобгрунтовано виходив з того, що матеріали справи не містять доказів, які свідчили б про те, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом, а посилання на те, що несплата боргу і є ухиленням від виконання зобов'язань не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 31 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних правових приписів, обов'язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Словосполучення „ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Сам по собі факт наявності невиконаного зобов'язання не може бути підставою для задоволення подання державного виконавця про встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки обов'язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

По справі встановлено, що на примусовому виконанні у Ніжинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Ніжинського Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебуває зведене виконавче провадження №54185653 від 22.06.2017 року по виконанню наказів Господарського суду Чернігівської області №5028/88/2011 від 22.03.2012 року (виконавче провадження було відкрито 31.08.2016 року) та №927/902/16 від 30.01.2017 року (виконавче провадження було відкрито 14.04.2017 року) про стягнення з ОСОБА_5 на користь КП "Оренда комунального майна" та Виконавчого комітету Ніжинської міської ради боргу в загальному розмірі 86674,80 гривень.

Суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що по справі не доведено ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань до дати звернення державним виконавцем до суду з поданням про встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Навпаки, апеляційним судом встановлено, що 12.10.2016 року боржник ОСОБА_5 з'явилася до відділу та надала пояснення, що реєстрацію її як ФОП припинено, офіційно вона не працює, коштів на рахунках в банківських установах не має. 27.12.2016 року та 30.01.2017 року боржник знову з'являлася до відділу та надавала пояснення. 10.03.2017 року боржник ОСОБА_5 надала пояснення, в якому зобов'язувалася повідомляти про можливі доходи та працевлаштування. 27.06.2017 року до відділу ДВС надійшла заява ОСОБА_5, датована 10.03.2017 року, в якій вона зазначала, що встановлення їй обмеження у праві виїзду за межі України порушить її права та права її неповнолітньої дитини, яка приймає участь в різних конкурсах, які можуть проходити і в зарубіжних країнах.

Крім того, апеляційному суду боржником надані докази часткового виконання свого зобов'язання по сплаті боргу: копії квитанцій про сплату боргу: за червень 2017 року на суму 1176.80 грн., серпень 2017 року на суму 1000 грн., вересень 2017 року на суму 1000 грн.; копію наказу ТОВ "ГРОУ СІДС" №2-000000003 від 31.07.2017 року про прийняття ОСОБА_5 на роботу з 07.08.2017 року.

Отже, факт ухилення боржника ОСОБА_5 від виконання своїх зобов'язань державним виконавцем не доведено, підстави для встановлення їй тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильний висновок суду першої інстанції щодо необхідності відмови в задоволенні подання. Тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Відмова суду у встановленні боржнику ОСОБА_5 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань у даній справі не перешкоджає державному виконавцю в подальшому звернутись з відповідним поданням у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Лисенка О.С. відхилити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: