Провадження № 2/752/4080/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

26.09.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Чечельницького В.С.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Національної академії внутрішній справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, суд -

Встановив

У травні 2017 року до суду за підсудністю визначеною ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.05.2017 року надійшла позовна заява Національної академії внутрішній справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 04.09.2010 року між Кримським юридичним інститутом Одеського державного університету внутрішніх справ, комплектуючим органом - ГУ МВС України в АР Крим та ОСОБА_1 укладено Договір № 302 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ.

Відповідно до вказаного Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання або, у разі звільнення з органів внутрішніх справ - відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі.

Так, у період з 01.09.2010 року по 15.03.2014 року, відповідно до умов Договору, відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг.

Згідно наказу НАВС від 15.03.2014 року № 342 відповідачем отримано базову вищу освіту за напрямом підготовки «Правознавство» освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр та диплом бакалавра.

Після закінчення навчання відповідача було направлено для проходження служби до ГУМВС України в м. Києві. Водночас, наказом ГУМВС України в м. Києві № 437 о/с від 30.05.2014 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача вартість витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 33 939, 81 грн., а також судові витрати.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти заочного розгляду справи, та ухвалення заочного рішення, не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлявся шляхом розміщення судової повістки на сайті «Судова влада», заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 903 ч.1 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 04.09.2010 року між Кримським Юридичним інститутом Одеського державного університету внутрішніх справ, з одного боку, Головним управлінням МВС України в АР Крим, з другого боку, та громадянином України ОСОБА_1, укладено Договір № 302 про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 04.09.2010 року з подальшим укладенням Додаткового договору № 2 та Додаткового договору № 3 (а.с. 15).

Відповідно до п. 2.3.5 Договору № 302 від 04.09.2010 року, ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

Відповідно до п. 2.3.6 Договору № 302 від 04.09.2010 року передбачено, що у разі відрахування з навчального закладу через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до завершення встановленого трирічного терміну, перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком.

Згідно витягу з Наказу Національної академії внутрішніх справ №123 о/с від 31.08.2011 року, з 01.09.2011 року рядового міліції ОСОБА_1 зараховано на навчання до академії по переводу із Кримського юридичного інституту Одеського державного університету внутрішніх справ курсантом 2-го курсу факультету підготовки кадрів для підрозділів боротьби з економічною злочинністю (слідчої спеціалізації) навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції (а.с. 19).

Згідно витягу з Наказу «Про випуск курсантів за професійним спрямуванням «слідчі» навчально-наукового інституту підготовки фахівців для експертно-криміналістичних підрозділів у 2014 році» № 342 від 15.03.2014 року, ОСОБА_1 отримав базову вищу освіту за напрямком підготовки «Правознавство» освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр та диплом бакалавра за кваліфікацією бакалавра права (а.с. 20).

У подальшому, як встановлено судом з витягу з Наказу № 191 о/с від 19.03.2014 року, лейтенанта міліції ОСОБА_1 призначено, згідно направлення, слідчим відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Дарницького районного управління ГУМВС України в м. Києві.

Як вбачається з витягу з Наказу № 437 о/с від 30.05.2014 року Головного управління МВС в м. Києві, лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України згідно з пп. «є» (за порушення присяги) п. 64 (а.с. 22).

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ до завершення трирічного терміну з моменту направлення на роботу, за порушення присяги, тобто останнім порушено умови укладеного Договору № 302 від 04.09.2010 року з доповненнями до нього.

Вказане, відповідно до положень п. 2.3.6 зазначеного Договору, є підставою для стягнення з особи фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі.

Відповідно до п. 4.1 зазначеного Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з:

- грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням;

- перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпуски та у зворотньому напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу;

- оплатою комунальних послуг та вартості спожитих енергоносіїв.

Як вбачається з долученої до позовної заяви зведеної довідки про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1, загальний розмір фактичних витрат, пов'язаних з навчанням у навчальному закладі становить 33 939, 81 грн. (а.с. 24)

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, та враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явися та заперечень щодо позову не надав, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 600 грн.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов Національної академії внутрішній справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Уютне Сакського району АР Крим, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Національної академії внутрішніх справ (, місцезнаходження м. Київ, вул. Солом'янська, 1) у відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, 33 939 грн. 81 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 грн. 00 коп., а всього -35 539 (тридцять п'ять тисяч п'ятсот тридцять дев'ять) гривень 81 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя