ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2017 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачкою народилася дочка ОСОБА_5. Відповідач залишила сімю, дитину та згодом шлюб було розірвано, на даний час вона проживає окремо. З народження і по теперішній час дитина проживає разом з позивачем, категорично відмовляється йти проживати до матері, що неодноразово було встановлено державними виконавцями, представниками органу опіки та піклування під час виконання рішення Фастівського міськрайонного суду про відібрання дитини. Оскільки дитини проживає разом з позивачем, він несе всі витрати по її утриманню, навчанню, розвитку, а дії матері направлені виключно на матеріальну сторону продовження стягування аліментів, присуджених рішенням Фастівського міськрайонного суду від 08.04.2014 року, просить суд стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частин від усіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач та його представник в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним, просили позов задовольнити, пославшись на те, що на даний час існує така обставина, що той з батьків, з яким проживає дитина, який несе всі витрати повязані з утриманням дитини повинен сплачувати аліменти на користь того з батьків, з яким дитина не проживає. Наведене призводить до безпідставного стягнення коштів з позивача, чим порушуються його права та права дитини на належне матеріальне забезпечення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача наголошував на тому, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2013 року по справі №381/3448/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.02.2014 року, визначене місце проживання малолітньої ОСОБА_5 разом із матірю ОСОБА_6, а рішенням Фастівського міськрайонного суду від 08.04.2014 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 до досягнення дитиною повноліття. Оскільки існують рішення суду, які набрали законної сили, та які підлягає виконанню, юридичні факти, встановлені такими рішеннями не змінились, тому відсутні підстави для стягнення аліментів з матері дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОК № 049755, 05 листопада 2006 року народилась ОСОБА_5, батьками дитини записані ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було розірвано.

Як встановлено в ході розгляду справи та вбачається з наданих копій судових рішень, рішенням Фастівського міськрайонного суду від 18.12.2013 року по справі №381/3448/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.02.2014 року, визначено місця проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 08.04.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року, припинено з 04.03.2014 року стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 2/381/1116/13 виданого 18 грудня 2013 року виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 до досягнення дитиною повноліття (а.с.30-32).

В ході розгляду справи встановлено, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/381/832/14 від 25.07.2014 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області про відібрання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 від ОСОБА_1 і передання її матері ОСОБА_6, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5.

Разом з тим, державним виконавцем неодноразово здійснювалися спроби виконати рішення суду, однак виконати його неможливо, оскільки дитина категорично заперечує проти проживання з матірю, про що були складені відповідні акти державного виконавця від 22.01.2014 року, 16.04.2015 року, 17.10.2014 року, 18.11.2014 року, 02.06.2015 року(а.с.22-26).

Факт того, що рішення суду від 18.12.2013 року на даний час не виконано через відсутність згоди на проживання з матірю малолітньої ОСОБА_5 не заперечується сторонами під час розгляду справи.

ОСОБА_1 здійснювались спроби змінити встановлений судом порядок утримання доньки ОСОБА_5, оскільки дитина весь час проживає з ним, тому неодноразово звертався до суду за захистом своїх прав.

Так, ОСОБА_1 звертався до Фастівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення стягнення аліментів на дитину, проте, рішення від 19.03.2015 року йому було відмолено. Рішення набрало законної сили 30.03.2015 року (а.с. 27-29)

Відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: Фастівська ДВС МРУЮ України в Київській області, Орган опіки і піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, у задоволенні позову було відмовлено (а.с. 40-42).

Крім того, рішенням Фастівського міськрайонного суду від 13 квітня 2017 року визначене місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання та реєстрації батька ОСОБА_1 за адресою: м. Фастів, вул. Г.Сковороди, 29. Разом з тим, вказане рішення не вступило в закону силу та відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 26.05.2017 року, відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_8 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2017 року (а.с. 45).

Звертаючись до суду із заявленими вимогами позивач вказує на те, що спільна з відповідачкою донька проживає разом з ним, та знаходиться на повному утриманні позивача, а тому відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України обовязок сплачувати аліменти повинен бути покладений на того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

На підтвердження наведених обставин позивачем надані довідки від 20.02.2013 року, 17.06.2013 року, 17.05.2014 року, 04.11.2015 року, 02.06.2015 року, 22.01.2015 року, 24.02.2016 року, 07.11.2014 року, 07.04.2014 року, 06.07.2016 року, що видані головою вуличного комітету ОСОБА_9, зі змісту яких вбачається, що дитина проживає разом з батьком по вул. Г.Сковороди, 29 в м. Фастові (а.с.5-9).

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для звернення до суду з такими вимогами суд виходить з наступного.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року (справа № 2/381/1121/13) встановлено - визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 разом із матір'ю ОСОБА_6

Тобто, рішенням суду встановлений юридичний факт визначене місце проживання дитини з матірю.

За загальним правилом під юридичним фактом розуміють конкретні соціальні обставини (події, дії), що викликають згідно з нормами права настання відповідних правових наслідків виникнення, зміни чи припинення правовідносин.

Таким чином, саме факт визначення судом місця проживання дитини тягне за собою настання правових наслідків, якими у спірних правовідносинах є призначення аліментів на користь того з подружжя, з ким проживає дитина.

На підставі встановленого юридичного факту визначення місця проживання дитини з матірю, вирішено питання про стягнення аліментів з батька відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду від 08.04.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.07.2014 року.

Таким чином, на час розгляду цієї справи рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року (справа №381/1118/14-ц) є чинним, а тому відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким із відповідача присудженні періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Тобто, для застосування цієї норми ЦПК необхідно встановити, чи змінились обставини, що впливали на визначення розміру аліментів, їх тривалість чи припинення.

На час розгляду цієї справи обставини, які мали місце при призначенні аліментів до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання доньки, не змінились, а рішення суду від 13 квітня 2017 року про визначення місця проживання дитини з батьком не вступило в законну силу, що свідчить про передчасність вимог позивача.

Дійсно, з аналізу норм Сімейного кодексу України вбачається, що той з батьків, з ким саме проживає дитина, має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з другого з батьків.

Проте, імперативне застосування таких норм здійснюється при «добровільному» визначені місця проживання дитини, тобто коли той з батьків, з ким проживає дитина, звертається до суду з відповідними вимогами до іншого з батьків, хто проживає окремо, з метою забезпечення дитини належним утриманням.

В той час, коли місце проживання дитини визначене «примусово», тобто за рішенням суду, через відсутність домовленості між батьками з цього приводу, фактичне (реальне) місце проживання дитини втрачає ознаку імперативності для вирішення питання про призначення аліментів до стягнення з одного з батьків.

Таким чином, право позивача звернутись до суду з вимогами про звільнення його від сплати аліментів може бути реалізовано з настанням обставин, які свідчитимуть про зміну відповідних обставин, у тому числі його сімейного стану як особи, яка повинна сплачувати аліменти, та особи, яка їх одержує відповідачки ОСОБА_4 Такою обставиною може бути, у тому числі, встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили, юридичний факт визначення місце проживання дитини з батьком.

Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог та враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 06 червня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова