АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3210/17 Головуючий 1 інст. - Смирнов В.А.
Справа № 633/281/16-ц Доповідач - Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» травня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 31 січня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до Печенізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, третя особа: ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до Печенізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області. В обґрунтування свого позову посилався на те, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 26 лютого 2008 року укладено кредитний договір № НАН2GA00000006, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 109078,30 доларів США строком до 25 лютого 2015 року, а ОСОБА_1 зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 26 лютого 2008 року укладено договір іпотеки № HAH2GA00000006, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 402,00 кв. м., житловою площею 182,70 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість.

Зазначав, що банк звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 12 березня 2014 року судом винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу банком.

Вказав, що 29 січня 2016 року постановою Печенізького відділу державної виконавчої служби Харківської області накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1, окрім будинку загальною площею 402,00 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2, тим самим ця заборона розповсюджується на житловий будинок загальною площею 402,00 кв. м., житловою площею 182,70 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який є іпотечним майном банку. Арешт накладено на підставі виконавчого листа № 633/60/14-ц від 09 лютого 2015 року Печенізького районного суду Харківської області.

Зазначив, що звернутись до Печенізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Харківській області у відповідності до чинного для реалізації прав банку не представляється можливим, оскільки 29 лютого 2016 року Печенізьким відділом державної виконавчої служби Харківської області виконавче провадження ВП № 48306310, в межах якого було накладено вищезазначену заборону закінчено та направлено до Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області для звернення стягнення на доходи боржника.

Вказав, що станом на час розгляду справи в Чугуївському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області відкрито виконавче провадження ВП № 51985855 за виконавчим листом № 633/60/14-ц від 09 лютого 2015 року Печенізького районного суду Харківської області щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу на користь банку.

Просив звільнити з-під арешту житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 402,00 кв. м., який накладено постановою ВП № 48306310 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Печенізьким відділом державної виконавчої служби Харківської області від 29 січня 2016 року (реєстраційний номер в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна 13052924 від 29 січня 2016 року); в іншій частині постанову державного виконавця залишити без змін.

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 31 січня 2017 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - задоволено, звільнено з-під арешту житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 402,00 кв. м., який накладено постановою ВП № 48306310 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Печенізьким відділом державної виконавчої служби Харківської області від 29 січня 2016 року (реєстраційний номер в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна 13052924 від 29 січня 2016 року), в іншій частині постанову державного виконавця залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення - скасувати, ухвалити нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк «Приватбанк» - відмовити в повному обсязі. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що у справах про зняття арешту з майна належним відповідачем є особа, на майно якої накладається арешт, тобто вона є належним відповідачем у цій справі; що в постанові державного виконавця допущено технічну помилку в номері будинку; що чинним законодавством не передбачено не накладення арешту на майно боржника державним виконавцем у разі перебування його у заставі чи іпотеці; що арешт накладено в рамках виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа № 640/60/14-ц про стягнення з неї на користь банку заборгованості у розмірі 876543,75 грн., тобто за даним виконавчим листом заборгованість стягується на користь банку за тим самим іпотечним договором, що і звертається стягнення на предмет іпотеки, а тому в рамках даного виконавчого провадження і можлива реалізація предмета іпотеки для задоволення вимог стягувача -іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки та відсутні будь-які правові підстави для звільнення такого майна з-під арешту та не накладення на нього арешту.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов банку, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обгрунтовано виходив з обставин справи та вимог закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у державного виконавця Печенізького районного відділу державної виконавчої служби знаходився виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором від 26 лютого 2008 року у розмірі 109705, 10 доларів США, що еквівалентно 876543, 75 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір іпотеки, предметом якого є будинок загальною площею 402,00 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На зазначений будинок накладено обтяження. Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 12 березня 2014 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, позов банку задоволено; звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідного до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дубліката правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити ОСОБА_1 з цього будинку.

Постановою державного виконавця Печенізького районного відділу державної виконавчої служби від 29 січня 2016 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, окрім будинку загальною площею 402,00 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Вказавши в постанові, що це іпотечне майно державний виконавець неправильно вказав номер будинку, а саме, замість будинок АДРЕСА_1 зазначено: будинок АДРЕСА_2

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 29 лютого 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 633/60/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 109 705, 10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 грудня 2013 року склала 876 543,75 грн. закінчено на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на той час. Виконавчий лист направлено до Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 22 серпня 2016 року державний виконавець Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби відкрив виконавче провадження, арешт, який накладено на іпотечне майно не знято.

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що накладений державним виконавцем арешт на предмет іпотеки фактично порушив права банку, оскільки банк не має можливості самостійно реалізувати предмет іпотеки та задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Частиною 3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діє на цей час (частина 3 статті 60 Закону в редакції від 21 квітня 1999 року із змінами та доповненнями) передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець та за підставами, які зазначені в частині 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Переліком такої підстави, як зняття арешту з іпотечного майна на вимогу іпотекодержателя не передбачено.

Відповідно до вимог частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діє на цей час, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діє на цей час передбачено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

З урахуванням того, що позивач як іпотекодержатель має право на підставі судового рішення реалізувати предмет іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідного до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дубліката правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, дотримуючись засад змагальності, забезпечивши сторонам можливість доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов обгрунтованого висновку щодо задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зведені до посилання на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Даних, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печенізького районного суду Харківської області від 31 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії