Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)
01 червня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом Квартирно експлуатаційного відділу м. Біла Церква до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про виселення без надання іншого житлового приміщення -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з даним позовом 22.11.2016 року мотивуючи тим, що на балансі Квартирно експлуатаційного відділу м. Біла Церква перебуває гуртожиток, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 . В кімнаті № 3 даного гуртожитку безпідставно проживає колишня дружина військовослужбовця ОСОБА_1 та її неповнолітні діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , чим порушує права позивача, як державної установи, основним завданням якої є забезпечення казарменно житловим фондом військової частини ( військовослужбовців), які дислоковані в межах відповідальності Квартирно експлуатаційного відділу м. Біла Церква, згідно наказу МО України № 737 від 30.11.2011 року. На підставі ордеру № 14 від 13.04.2009 року рядовому ОСОБА_6 та його сім`ї було надано право зайняття житлової площі гуртожитку, наразі шлюбні відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 припинено, ОСОБА_6 звільнений з лав Збройних сил України, в кімнаті гуртожитку не проживає та знявся з реєстраційного обліку. Відповідач не є працівником державної установи - Квартирно експлуатаційного відділу м. Біла Церква, працівником Збройних сил України та військовослужбовцем. В добровільному порядку вирішити спір виявилось неможливим, тому позивач просив в судовому порядку виселити ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з кімнати АДРЕСА_2 , без надання іншого житлового приміщення, та стягнути судові витрати у справі.

Представник позивача, за довіреністю у справі, ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити вимоги в повному обсязі та зазначила, що сім`я ОСОБА_6 вселилась до гуртожитку 09.032006 року, а потім у 2009 році їм видали ордер. ОСОБА_6 у 2014 році був звільнений з лав ЗС України в зв`язку з службовою невідповідністю, виселився з гуртожитку та знявся з реєстраційного обліку, а відповідач з дітьми залишилась проживати в приміщенні кімнати № 3. Гуртожиток знаходиться на балансі Квартирно експлуатаційного відділу м. Біла Церква та відповідно до наказу МОУ Країни від 30.11.2011 року № 737 є службовим житлом для проживання військовослужбовців та їх сімей. Відповідач не є працівником державної установи - Квартирно експлуатаційного відділу м. Біла Церква, працівником Збройних сил України та військовослужбовцем, тому не має правових підстав проживати у гуртожитку.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги не підтримує, при винесенні рішення просили керуватись інтересами дітей.

Відповідно до ст. ст. 224 - 226 ЦПК України, суд враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ( а.с.4), Квартирно експлуатаційний відділ м. Біла Церква, зареєстрований, як юридична особа 20.07.2001 року та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 141 від 23.04.2013 року ( а.с.6), жилий будинок (гуртожиток), що знаходить за адресою: АДРЕСА_4 , перебуває на балансі Квартирно експлуатаційний відділ м. Біла Церква.

З картки форми А ( а.с.8) вбачається, що місце проживання відповідача ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в кімнаті № 3 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано 09.03.2006 року, син ОСОБА_3 зареєстрований 15.07.2008 року, а донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою.

13.04.2009 року на ім`я ОСОБА_6 було видано ордер № 14 ( а.с.7) на зайняття в сімейному гуртожитку військової частини НОМЕР_1 кімнати АДРЕСА_2 , як військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 , в складі сім`ї: дружини - ОСОБА_1 та дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Також, з матеріалів справи ( а.с.43,44) вбачається, що ОСОБА_6 , старший оператор 4 зенітної ракетної батареї 2 зенітного ракетного девізіону, на підставі наказу командира 1129 зенітного ракетного полку від 24.01.2014 року № 3 ПМ та рапорта ОСОБА_6 № 157 від 24.01.2014 року, звільнений у запас за п. «е» ( через службову невідповідність) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вислуга років у Збройних сила становить : 5 років 10 місяців.

Згідно інформації Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 04.05.2017 року за № 2485/16.2-32 ( а.с.59), актовий запис про шлюб № 2 від 24.02.2001 року на ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , складений виконавчим комітетом Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області, містить відмітку про розірвання шлюбу за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2- 10744/2010 від 12.10.2010 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження від 30.04.2004 року ( а.с.60), шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24.02.2001 року виконавчим комітетом Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 02, на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2- 10744/2010 від 12.10.2010 року, розірвано, про що внесено відповідні відомості до свідоцтва.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу "Кривіцька та Кривіцький проти України" (№ 8863/06) 2 грудня 2010 року, установив порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначивши, що в процесі прийняття рішення щодо права заявників на житло, останні були позбавлені процесуальних гарантій.

Міжнародною судовою установою встановлено порушення національними судами прав заявників на житло, оскільки суди не надали адекватного обґрунтування для відхилення аргументів заявників стосовно застосування відповідного законодавства та не здійснили оцінку виселення в контексті пропорційності застосування такого заходу.

Розглядаючи справи цієї категорії, суди повинні враховувати інтереси сторін і вирішувати такі спори залежно від установленого та на підставі закону, а також ураховувати, що внаслідок виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення у зв`язку з переміщенням по службі одного із подружжя, пов`язаним з переїздом в іншу місцевість, без забезпечення житлом, порушується право цих осіб і членів їхніх сімей на житло.

Відповідач у даній справі в судове засідання не з`явилась, заперечень проти позову з належними та допустимим доказами щодо неможливість її виселення без надання іншого жилого приміщення до суду не надала.

Відповідно до статті 127 ЖК УРСР, пункту 2 Примірного положення гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Під гуртожитки надаються спеціально спорудженні або переобладнані з цією метою жилі приміщення. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Згідно із частиною другою статті 128, статті 129 ЖК Української РСР, частини першої пункту 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Згідно із частинами другою, третьою статті 132 ЖК УРСР працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до абз. 4 п.5.10 Наказу МО України від 30.11.2011 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України10 січня 2012 р. за N 24/20337 ( далі Інструкція), особа, яка звільнена з військової служби і має вислугу менше ніж 10 років у календарному обчисленні, підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім`ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до п. 5.1 Інструкції, гуртожитки призначені для тимчасового проживання курсантів (слухачів) і військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського і офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, під час навчання у військових навчальних закладах МО України або проходження ними військової служби.

Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети житлові будинки, казарми та інші будівлі, які мають бути зареєстровані у виконавчому комітеті сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районній державній адміністрації.

У гуртожитках можуть розміщуватися працівники ЗС України на період роботи за умови відсутності в них місця проживання та інші особи, які прибули у військову частину на визначений термін для виконання службових завдань.

Розміщення таких осіб у кімнатах разом з особами, які проживають в гуртожитках на підставі спеціальних ордерів, забороняється.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідачем не надано до суду жодного доказу щодо звернення до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про захист житлових прав її дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_6 звільнений з Лав Збройних сил України, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розірвано, відповідач не є працівником державної установи - Квартирно експлуатаційного відділу м. Біла Церква, працівником Збройних сил України та військовослужбовцем та не надала до суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України за рахунок відповідача компенсуються судові витрати позивача в разі задоволення позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 1450,00 грн.

Керуючись ст. ст. 128,129,132 Житлового Кодексу, Наказом МО України від 30.11.2011 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України10 січня 2012 р. за N 24/20337, ст..ст. 3,10,11, 57,60 88, 209, 213-215, 224-228, 294, 296 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з кімнати АДРЕСА_2 , без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Квартирно експлуатаційного відділу м. Біла Церква судові витрати у справі в розмірі 1450,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О. В. Бондаренко