Справа № 473/1616/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"25" жовтня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Висоцької Г.А.,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_1,

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В:

27.04.2015 року ОСОБА_5 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 18 157 499,79 доларів США, що еквівалентно 409 107 771 грн. 69 коп., 36 845,04 євро, що еквівалентно 894 246 грн. 11 коп. Та 28 094 568 грн. 24 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.01.2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» ( в подальшому юридична особа змінила назву на Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», далі ПАТ «Укрексімбанк») та закритим акціонерним товариством «ВОЗКО» (в подальшому відбулася зміна назви підприємства на ПАТ «ВОЗКО») укладено Генеральну Угоду № 6207N1, згідно до умов якої банк зобовязався надавати товариству кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї Генеральної кредитної угоди і які є її невідємними частинами.

В період з 18.01.2007 року по 29.11.2013 року в рамках Генеральної кредитної угоди між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПАТ «ВОЗКО» було укладено чотири договори кредитної лінії.

В період з 05.09.2007 року по 01.07.2011 року поза рамками Генеральної угоди між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПАТ «ВОЗКО» було укладено два договори кредитної лінії.

В порядку забезпечення виконання позичальником зобовязань за Генеральною угодою, кредитним договором № 6207К14 та кредитним договором № 6211К7 23.12.2011 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки за № 6211Р6, відповідно до якого останній поручився за вчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за Генеральною угодою та вищевказаними кредитними договорами.

Представник позивача зазначив, що позичальник та поручитель ухилилися від виконання своїх зобовязань, в звязку з чим виникла зазначена позивачем заборгованість за кредитними договорами.

В подальшому представником позивача було зменшено розмір позовних вимог, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість в загальному розмірі 18 062 239.90 доларів США, 34 450.24 євро та 57 184 020.05 грн.( а.с. 1-3 т. 5).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що відсутні правові підстави для їх задоволення, оскільки рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2017 року було визнано припиненим Договір поруки № 6211Р6 від 23.12.2011 року і воно набрало законної сили 21.09.2017 року.

Крім того вказав на ту обставину, що внаслідок припинення основного зобовязання через ліквідацію юридичної особи боржника ПАТ «ВОЗКО», припинився і договір поруки.

Відповідно до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 31.12.2015 року внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ПАТ «ВОЗКО», дані про правонаступників юридичної особи відсутні ( а.с. 227-229 т. 4).

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлено наступне.

18.01.2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПАТ «ВОЗКО» укладено Генеральну Угоду № 6207N1, згідно до умов якої банк зобовязався надавати товариству кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах.

В період з 18.01.2007 року по 29.11.2013 року в рамках Генеральної кредитної угоди між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПАТ «ВОЗКО» було укладено чотири договори кредитної лінії, а саме :

- за кредитним договором № 6207К1 від 18.01.2007 року банк відкрив позичальникові відновлювальну кредитну лінію в межах якої надав кредит в розмірі 7 310 000 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту 14.01.2017 року зі сплатою процентів та комісії;

- за кредитним договором № 6211К11 від 20.10.2011 року банк відкрив позичальникові відновлювальну кредитну лінію в межах якої надав кредит в розмірі 495 000 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту 19.10.2018 року зі сплатою процентів та комісії;

- за кредитним договором № 6212К17 від 26.12.2012 року банк відкрив позичальникові мультивалютну відновлювальну кредитну лінію в межах якої надав кредит в розмірі еквівалентному 12 000 000 гривень з можливістю кредитування в гривні, доларах США, євро з кінцевим терміном погашення кредиту 01.10.2014 року зі сплатою процентів та комісії;

- за кредитним договором № 6213К19 від 29.11.2013 року банк відкрив позичальникові відновлювальну кредитну лінію в межах якої надав кредит в розмірі еквівалентному 10 000 000 гривень з можливістю кредитування в гривні, доларах США, євро з кінцевим терміном погашення кредиту 28.11.2014 року зі сплатою процентів та комісії;

Поза рамками Генеральної угоди між ПАТ «Укрексімбанк» та ПАТ «ВОЗКО» укладено два договори:

- кредитний договір № 6207К14 від 05.09.2007 року за умовами якої банк відкрив позичальникові невідновлювальну кредитну лінію в межах якої надав кредит в розмірі 3 000 000 доларів США та 1 010 000 гривень з кінцевим терміном погашення кредиту 31.12.2015 року зі сплатою процентів та комісії;

- кредитний договір № 6211К7 від 01.07.2011 року за умовами якої банк відкрив позичальникові невідновлювальну кредитну лінію в межах якої надав кредит в розмірі 6 027 203 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту 31.01.2017 року зі сплатою процентів та комісії.

Позичальником не виконувались зобовязання щодо повного та вчасного погашення заборгованості за кредитними договорами.

В порядку забезпечення виконання позичальником ПАТ «ВОЗКО» зобовязань за Генеральною угодою, кредитним договором № 6207К14 та кредитним договором № 6211К7 23.12.2011 року між ПАТ «Укрексімбанком» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки за № 6211Р6, відповідно до якого останній поручився за вчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за Генеральною угодою та вищевказаними кредитними договорами.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір кредитної заборгованості відповідача ОСОБА_4 становить 18 062 239.90 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за основним боргом 16 501 385. 03 доларів США, заборгованість по процентам- 1 560 854.87 доларів США;

34 450.24 євро- прострочена заборгованість за основним боргом;

57 184 020.05 грн., в тому числі прострочена заборгованість за основним боргом -1 331 619.65 грн., прострочена заборгованість за комісією за управління кредитом-2 481 600.63 грн. пеня за несвоєчасну сплату платежів за кредитним договором 53 370 799.77 грн. ( а.с. 93-94 т.5).

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Статтею 509 ЦПК України передбачено, що зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до положень ст.ст. 553-554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом, такі ж підстави передбачені і іншими нормами, а саме ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Враховуючи, що порука є акцесорним зобовязанням стосовно основного зобовязання між кредитором і боржником, договір поруки припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч.1 ст. 559 ЦК України).

Так, зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю ( ч.1 ст. 609 ЦК України).

З урахуванням викладеного ліквідація (припинення) юридичної особи у звязку з визнанням її банкрутом є підставою для припинення поруки, оскільки зобовязання за кредитним договором припинилося.

В судовому засіданні було встановлено, що 21.09.2017 року набрало законної сили рішення Апеляційного суду м. Києва, яким рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2017 року про визнання припиненим договору поруки №6211Р6 від 23.12.2011 року було залишено в силі.

Тобто рішенням суду договір поруки, укладений між банком та ОСОБА_4 визнано припиненим.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, враховуючи, що одним з аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів, вищевказані обставини не підлягають повторному доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Також з матеріалів справи вбачається, що до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 31.12.2015 року внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ПАТ «ВОЗКО», в звязку з чим, відповідно до ч.1 ст. 609 ЦК України, зобовязання за кредитними договорами, що були укладені між ПАТ «ВОЗКО» та Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» припинилися.

Тобто в даному випадку мали місце дві підстави припинення зобовязань, така, яка за своєю природою є правочином - зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, та яка за своєю юридичною природою не є правочином- ліквідація юридичної особи.

Таким чином, оскільки порука припинила свою дію в силу зазначених обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_4, як поручителя, заборгованості за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВОЗКО» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Висоцька Г.А.