Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участю секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про заміну стягувача,-

встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить замінити стягувача у цивільній справі № 755/21754/14-ц з ПАТ «Альфа-Банк» його правонаступником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Вимоги заяви мотивує тим, що Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі № 755/21754/14-ц яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість з договором поруки № 490067423-П.

26 вересня 2016 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 490067423 та договором поруки № 490067423-П перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Сторони в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Представником заявника ОСОБА_3 до суду подано заяву в якій просить провести розгляд справи у її відсутності.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, встановлено, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2014 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490067423 від 06.05.2008 року станом на 17.07.2014 року у розмірі 2 383 656,61 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн., а всього стягнуто 2 387 310,61 грн. (а.с. 38-40).

26 вересня 2016 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ.

Згідно із п. 2.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір» в залежності від контексту), перелік яких міститься в Додатку № 1-Г до Договору. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах передбачених Основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів.

Як убачається із матеріалів справи, внаслідок укладення вищевказаного договору факторингу до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» перейшло право вимоги за Кредитним договором № 490067423 від 06.05.2008 року укладеним між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Реєстру Боржників 1-2 від 26.09.2016 року до договору факторингу № 2016-3АБ/ДГ від 26.09.2016 року.

Проте, аналізуючи подану заявником заяву, додані до неї документи та матеріали цивільної справи, суд приймає до уваги також і наступне.

Відповідно до постановленого судом рішення, заборгованість стягнуто з відповідача ОСОБА_2, яка являється поручителем за укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 договором поруки № 490067423-П, що за своє суттю є договором забезпечення кредитного договору, що являється основним договором.

Зі змісту договору факторингу № 2016-3АБ/ДГ вбачається, що Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників за основними договорами, якими є кредитні договори.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають, так як не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки суду не надано доказів на підтвердження переходу прав вимоги до заявника стосовно ОСОБА_2 за укладеним між останньою та ПАТ «Альфа-Банк» договором поруки.

Керуючись ст. ст. 293, 294 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про заміну стягувача відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя