АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5580/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1145/17Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Дорош А.І., Карпушина Г.Л..,

при секретарі: Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі -продажу та повернення квартири,-

В С Т А Н О В И Л А :

07 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 31.07.2013 року між нею та ОСОБА_4. Також, позивач прохала зобовязати ОСОБА_4 у місячний строк звільнити належну позивачу квартиру та стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.07.2013 року між нею та відповідачем укладено договір купівлі-продажу квартири з розстроченням платежів. За умовами договору вартість квартири складає 48840 гривень, відповідач їй виплатила 37530 гривень. Отже у звязку з невиконанням відповідачем умов договору просить задовольнити позов.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилася позивач, в звязку з чим її представник подав на нього апеляційну скаргу, вказуючи на порушення місцевим судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Матеріалами справи підтверджуються наступні обставини.

31 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2./ а.с.6/

Згідно пункту 7 даного договору, продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 48840 грн, що в еквіваленті становить 6000 доларів США за встановленим обмінним курсом 1 долар США = 08,14 грн. з яких 1400 грн, що в еквіваленті становить 172 долари США сплачені покупцем продавцю до підписання цього договору, а решта суми -47440 грн., що в еквіваленті становить 5828 доларів США будуть сплачені покупцем продавцю у строк до 01.02.2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем частково сплачені кошти в сумі 37530 грн., борг складає 9910 грн, тобто відсутні умови, які є підставою для розірвання договору купівлі-продажу в розумінні ст. 651 ЦК України.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками з наступних підстав.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

В свою чергу, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі за № 6-284цс17, частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на умови укладеного між сторонами договору, а саме п.7, в якому визначено еквівалент суми за обмінним курсом 1 долар США = 08,14 грн., що відповідає положенням статті 533 ЦК України щодо встановлення іншого порядку умовами договору.

Крім того, як встановлено колегією суддів, ОСОБА_3 28 січня 2016 року звернулась до Карлівського районного суду з позовом, в якому просила доповнити п.7 договору купівлі продажу квартири, укладеного 31 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, наступним положенням « Сума, що підлягає сплаті Покупцем Продавцю за даним договором у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу» та « Сума, що підлягає сплаті Покупцем Продавцю за даним договором, визначається з урахуванням індексу інфляції на день здійснення платежу.» Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про зміну договору купівлі продажу відмовлено./ а.с.120-121/.

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-46цс12, за загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обовязок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обовязку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України.

В судовому засіданні відповідач надала для огляду оригінал розписки про дати та розміри сплачених нею коштів, з якого вбачається, що зобовязання виконувалось як в національній, так і в іноземній валюті. Розмір заборгованості в оригіналі розписки не зазначений / а.с.122/, на відмінність від копії даного документа, наданого позивачем до позовної заяви / а.с. 8/.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі фактично виник спір щодо умов укладеного ними 31 липня 2013 року договору купівлі- продажу.

Істотних порушень умов договору покупцем, в розумінні ст. 651 ЦК України, колегією суддів не встановлено, тому підстав для задоволення позовних вимог про розірвання договору купівлі продажу квартири не встановлено.

Відповідач, вважаючи, що належним чином виконала покладені на неї договором умови, припинила сплачувати кошти.

Для врегулювання даних правовідносин необхідно застосувати ч.3 ст.692 ЦК України, але позивачем відповідних позовних вимог не заявлено.

Враховуючи, що рішення місцевого суду не є вмотивованим та не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, ч1 п3,4 ст. 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И ЛА:

Апеляційну скаргу представника за довіреністю ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2017 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі -продажу та повернення квартири відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді : / підпис/ ОСОБА_6 / підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Головуючий: ______________ Т.В. Одринська