233 № 233/4685/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди, в якому, з урахуванням поданих уточнень, зазначив, що перебував у трудових відносинах із відповідачем по справі, працював електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування та був звільнений 04 серпня 2016 року за власним бажанням у зв*язку із виходом на пенсію. Заробітна плата позивачу своєчасно не виплачувалась, у зв*язку з чим на день звільнення утворилась заборгованість у розмірі 41 145 гривень 99 копійки. В порушення ст.116 КЗпП України відповідач в день звільнення не здійснив з ним повного розрахунку та заборгованість по заробітній платі дотепер йому відповідачем не виплачена. У зв*язку з невиплатою заробітку він зазнав та продовжує зазнавати моральні страждання, у нього були порушені звичні життєві зв*язки. Відсутність виплати позбавила його можливості реалізовувати звички та бажання, тому він був змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя. З урахуванням тривалості порушення трудових прав моральну шкоду він оцінює у 50 000 грн. У звязку з викладеним просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, за період з 05 серпня 2016 року по день ухвалення рішення, тобто, за 321 робочий день, виходячи з того, що розмір його середньоденної заробітної плати складає 269,45 грн. (269,45 грн. х 321 день) в сумі 86 493,45 грн., оскільки роботодавець не звільняється від відповідальності за ст. 117 КЗпП України після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості, а також відшкодувати завдану йому відповідачем внаслідок порушення трудових прав моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

В судове засідання позивач та його представник не не з*явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують з урахуванням уточнень.

Представник Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням поданих заперечень проти позову (а.с. 34-39) із додатками (а.с. 40-57, 63), з яких вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Так, заборгованість відповідача перед позивачем із виплати заробітної плати станом на 31 жовтня 2017 року становить 36 278,73 грн., середньоденна заробітна плата позивача з відрахуванням податку та збору складає 216, 91 грн., про що надав бухгалтерські довідки (а.с. 56-57). В задоволенні позовних вимог просив відмовити, посилаючись на те, що затримка виплати позивачу ОСОБА_1 заробітної плати сталась не з вини відповідача, а внаслідок скрутного фінансового становища підприємства, відсутності грошових коштів внаслідок зупинення відвантаження виробів підприємства до Російської Федерації, тобто обставин непереборної сили, що підтверджується висновком ОСОБА_2 торгово-промислової палати від 27 травня 2014 року № ЮО-28/12-12/03. Крім того, позивачем ОСОБА_1 не надав суду належних доказів, підтверджуючих завдану йому моральну шкоду, у його позові не визначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. При цьому, у разі прийняття рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку просив в резолютивній частині рішення вказати, що стягувана сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні буде визначена з відрахуванням податків і обов*язкових платежів (а.с. 55).

З*ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1 (а.с. 6-7), перебував у трудових відносинах із Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» з 01 липня 1998 року, працював на посаді електромонтера, 04 серпня 2016 року був звільнений за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України у зв*язку із виходом на пенсію, що підтверджується копію трудової книжки БТ-І № 2227518 від 25 липня 1978 року (а.с. 8-11).

Згідно довідки Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» від 21 вересня 2017 року № 1-608 (а.с. 12) загальна сума заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 на дату звільнення (04 серпня 2016 року) становить 41145 гривень 99 копійок.

Відповідно до довідки Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» від 31 жовтня 2017 року № 1-706 (а.с. 57) станом на 31 жовтня 2017 року сума заборгованості складає 36 278,73 грн.

Відповідно до довідок Костянтинівського Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» № 1-606 від 21 вересня 2017 року, № 1-705 від 31 жовтня 2017 року (а.с. 13, 56) розмір середньоденного заробітку ОСОБА_1 складає 269,45 грн. (без відрахування обов*язкових податків та зборів) та 216,91 грн. (з відрахуванням обов*язкових податків та зборів), при цьому, позивач працював за п*ятиденним графіком роботи (а.с. 14).

Згідно частини 1 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до Постанови КМ України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (надалі Порядок №100) середня заробітна плата звільненого робітника обчислюється виходячи із його заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори.

Крім того, в силу ч.ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середньої заробітної за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі.

Посилання відповідача згідно письмових заперечень з додатками (а.с. 34-54) на відсутність вини відповідача у затримці виплати позивачеві належних сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, а саме в день його звільнення, що мало місце внаслідок настання та дії форс мажорних обставин, на підтвердження чого надано ОСОБА_2 торгово-промислової палати від 27 травня 2014 року, суд не бере до уваги, оскільки вказаний лист не є належним доказом настання обставин непереборної сили (форс-мажору) щодо правовідносин, які виникли між сторонами. Викладені у ОСОБА_2 обставини обмежуються обставинами форс-мажору за певним договором (контрактом) відповідно до його умов щодо періоду часу 2014 року, при цьому, звільнення позивача у справі мало місце 04 серпня 2016 року.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати станом на 31 жовтня 2017 року з урахуванням часткової виплати в загальному розмірі 36 278 грн. 73 коп., підтвердженому бухгалтерською довідкою, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у межах позовних вимог за період часу з 05 серпня 2016 року по 10 листопада 2017 року включно у розмірі 86 224 грн. із розрахунку: 269,45 грн. (розмір середньоденного заробітку без відрахування обовязкових податків та платежів згідно п. 3 розділу ІІІ Порядку № 100) х 320 робочих днів за п*ятиденним графіком роботи.

Крім того, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем - Костянтинівським державним хімічним заводом, вимог трудового законодавства щодо своєчасної виплати заробітної плати та своєчасного розрахунку з позивачем ОСОБА_1, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, оскільки несвоєчасний розрахунок завдав позивачеві моральних страждань, вплинув на організацію його нормального життя, втрати нормальних життєвих зв*язків, можливість своєчасно забезпечувати свої побутові потреби, реалізовувати звички. При цьому, з врахуванням тривалості періоду невиплати належних позивачем сум заробітку, глибини моральних страждань позивача, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у справі на користь позивача у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1000 грн.

В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати, повязані із сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 12,80 грн., а також в дохід держави судовий збір щодо задоволених вимог про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 1225, 02 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, заборгованість по заробітній платі станом на 31 жовтня 2017 року в розмірі 36 278 гривень 73 копійки, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 05 серпня 2016 року по 10 листопада 2017 року включно у розмірі 86 224 гривні 00 копійок, а всього 122 502 (сто двадцять дві тисячі п*ятсот дві) гривні 02 копійки.

Стягнути з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) гривень.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на користь ОСОБА_1 витрати, пов*язані із сплатою судового збору в сумі 12 (дванадцять) гривень 80 копійок.

Стягнути з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» в дохід держави судовий збір у розмірі 1225 (одна тисяча двісті двадцять п*ять) гривень 23 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя :