Справа № 658/705/16-ц
(провадження №2/658/11/17)
РІШЕННЯ

(ЗАОЧНЕ)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участю секретаря Берднікової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м.Каховки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 10 липня 1998 року рішенням Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області № 22 їй було передано у власність земельну ділянку, розміром 0,1200 га, розташовану по вул. Сонячна 65, в с. Любимівці за рахунок земель відведених під будівництво, надано дозвіл на будівництво жилого будинку по індивідуальному проекту житловою площею 58,7 кв.м. та господарсько-побутових споруд на закріпленій за нею земельною ділянкою.

Рішенням Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 18 червня 2014 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,12 га, в смт. Любимівка, по вул. Сонячній, №65.

25 червня 2015 року Любимівською селищною радою винесено рішення№ 673, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, яка розташована за адресою: смт. Любимівка, по вул. Сонячній, №65.

На підставі цього 02 вересня 2015 року рішення ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку.

Вважає, що Любимівська селищна рада не мала жодних законних підстав для надання ОСОБА_2 раніше переданої позивачу земельної ділянки іншій особі, тому просила суд визнати свідоцтво про право власності від 02.09.2015 недійсним, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на землю та стягнути звідповідачів судові витрати.

В судовое засідання позивач та її представник не з"явились, представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 та представник Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області до суду повторно не з"явились, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Заяв про відкладеня розгляду справи не надавали.

Виходячи з наведеного та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням сесії Любиміської селищної ради від 10 липня 1998 року № 22 ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку, площею 0,1200 га в с. Любимівка Каховського району Херсонської області, по вул. Сонячній 65, за рахунок земель, відведених під будівництво, для будівництва жилого будинку та господарсько-побутових споруд (а.с. 15).

Рішенням ХLIII сесії VI скликання Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 18 червня 2014 року №550 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 загальною площею 0,12 га, в смт. Любимівка, по вул. Сонячній, №65 (а.с. 11).

На підставі вищевказаного рішення селищної ради Любимівською селищною радою 25 червня 2015 року винесено рішення№ 673, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, яка розташована за адресою: смт. Любимівка, по вул. Сонячній, №65, кадастровий номер: :01:001:0276 (а.с. 12).

Вказані ріщення Любимівської селищної ради визнані незаконними та скасовані постановами Каховського міськрайонного суду від 21 грудня 2016 року та від 10 березня 2017 року.

02 вересня 2015 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку, площею 0, 12 га, розташовану за адресою: смт. Любимівка, по вул. Сонячній, №65, кадастровий номер: :01:001:0276, СТА 833285 (а.с. 9) та проведена реєстрація відповідного права (а.с. 10).

Як встановлено ч. 3 ст. 41 Конституції України, громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ця конституційна гарантія не може тлумачитися як така, що заперечує державний захист інших визнаних майнових прав громадян (крім права власності) або обмежує можливості такого захисту прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на той час законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушень, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання статусу офіційно визнаних актів, внесених до списку або книги обліку.

Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі ст. 9, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку, при її формуванні, посвідчується на загальних засадах посвідчення права власності на об'єкти нерухомого майна, тобто свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. До 01 січня 2013 року, документ, який підтверджував право приватної власності на землю був державний акт.

Відповідно до ст.26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду Україні (постанова від 16 квітня 2004 року № 7), оскільки захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється шляхом визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, то визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю без визнання недійсним рішення, на підставі якого видано цей державний акт, є порушенням закону.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (постанови від 18 серпня 2013 року у справі № 6-92цс13 та від 23 жовтня 2013 року у справі № 6-93ц13), державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту залежить від законності рішення на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься відповідний запис.

Суд, дослідивщи письмові докази вважає, що неправомірність рішення, на підставі якого видано свідоцтво про право власності на землю, встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Вказані обставини є підставою для задоволення позовних вимог про визнання недійсним даного правовстановлюючого документу.

В позовних вимогах про скасування державної реєстрації прав слід відмовити, оскільки рішення суду про визнання спірного свідоцтва недійсним є підставою для скасування відповідної державної реєстрації прав в установленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати слід стягнути з відповідачів.(а.с.2,19)

Керуючись ст.ст. 8, 21, 22, 24, 55, 124 Конституції України,ст.ст. 3 - 11, 57 61, 212-215 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку, площею 0, 12 га, розташовану за адресою: смт. Любимівка, по вул. Сонячній, №65, кадастровий номер: :01:001:0276, видане 02 вересня 2015 року, СТА 833285.

Стягнути з ОСОБА_2 Григорвіни та Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по 482,30грн.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Суддя І. Г. Батовріна