Провадження № 2/520/9011/17
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.,
за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Файдіс»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
треті особи Київський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_3
ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області,
Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України,
Відділ державної виконавчої служби
Комінтернівського районного управління юстиції,
Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк»
про звільнення майна з-під арешту,
ТОВ «Бона Файдіс» 14.09.2017 року звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом доОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи Київський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Відділ державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції, в якому просить суд:
Назва району розташування земельних ділянок у 2016 році була змінена з Комінтернівського на Лиманський район Одеської області.
У обох випадках зазначено, що власником вказаних земельних ділянок є ОСОБА_5, а реєстрація обтяжень пов'язана із невиконанням ним договору фінансової поруки за кредитним договором № 372/Р від 13.06.2006р.
Представник позивача вважає, що арешти на вказані земельні ділянки накладені безпідставно та незаконно, майно підлягає звільненню з-під арештів виходячи з наступного.
Так, представник позивача зазначає, що 07.12.2007 року вказана земельна ділянка була відчужена ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, на підставі відплатного договору купівлі-продажу.
На час відчуження не існувало спору між ОСОБА_5 та АТ «Марфінбанк» щодо земельних ділянок, не були зареєстровані будь-які обтяження, вони не передавались у іпотеку АТ «Марфінбанк» та не визначалися у якості майна, що забезпечує виконання кредитного договору № 372/Р від 13.06.2006р.
У той же день, як вказує представник позивача, після придбання вказаної ділянки між ОСОБА_1 та ВАТ «ОСОБА_6 Аваль» укладено договір іпотеки щодо цієї земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим №2499.
Договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки та договір іпотеки є чинними, сторонами або третіми особами не оскаржені, судом недійсними не визнані. Зобов'язання за кредитним договором, який забезпечений іпотекою вказаної земельної ділянки, боржником не виконані.
ОСОБА_5 того, на вказану земельну ділянку накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №28425506 від 09.07.2012, ВДВС Комінтернівського РУЮ.
Представник позивача зазначає, що АТ «Марфінбанк» ніколи не було іпотекодержателем вказаних земельних ділянок, а відтак у нього відсутній пріорітет на задоволення своїх вимог за рахунок вказаного майна, в тому числі у рамках виконавчого провадження.
Враховуючи, що наявність арештів та заборон відчуження на вищевказаних земельних ділянках, що перебувають в іпотеці ТОВ «Бона Файдіс», перешкоджає реалізації іпотечного майна в добровільному порядку та відповідно позбавляє можливості ТОВ «Бона Файдіс» реалізувати своє право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, ТОВ «Бона Файдіс» звернулося до суду із відповідним позовом.
У судове засідання 19.10.2017року представник позивача не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_2 про час та місце судових засідань повідомлена належним чином, у судові засідання не зявилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, а також вказала, що проти позову заперечень не має.
Відповідачка ОСОБА_1 про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової ухвали, позовної заяви з додатками до неї та повісток на адресу зареєстрованого місця мешкання відповідача, а саме: Одеська область, Лиманський район, с. Корсунці, вул. Шкільна, 2, про що свідчить довідка з відділу адресно-довідкової роботи ОСОБА_3 управління державної міграційної служби України в Одеській області (а.с.41), у судові засідання не з'явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала.
Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_7 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Представники третіх осіб про час та місце судових засідань повідомлені належним чином, що підтверджується курєрськими накладними, які наявні у матеріалах справи, у судові засідання не зявились, про поважність причин відсутності не повідомили.
Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Пунктом 1.2. договору іпотеки передбачено, що предметом іпотеки є нерухоме майно земельна ділянка, площею 0,0098га, в тому числі по угіддях: 0,098га рілля, розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район село Фонтанка, територія Фонтанської селищної ради, вулиця Котляревського, 99, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26.07.2007року за р.№3775, зареєстрованого за №2243242, згідно витягу №4354294 про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів 26.07.2007року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8
Відповідно до п. 3.1.4. договору іпотеки, іпотекодержатель має право, зокрема у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим та/або за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 4 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату відсотків, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки, у тому числі з урахуванням податків.
Пункт 3.1.4. договору іпотеки передбачає, що іпотекодержатель має право, зокрема у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим або за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки.
Договір іпотеки від 07 грудня 2007року укладений між ВАТ «ОСОБА_6 Аваль» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу ОСОБА_10 07.12.2007року, зареєстрований в реєстрі за №267, та у звязку з посвідченням цього договору накладена заборона відчуження зазначеної в договорі земельної ділянки, до припинення іпотечного договору.
Назва району розташування земельних ділянок у 2016 році була змінена з Комінтернівського району на Лиманський район Одеської області.
У подальшому, 07 вересня 2017 року між ПАТ «Юнекс Банк» та ТОВ «Стандарт ОСОБА_11» були укладені договори про відступлення права вимоги за вищевказаними договорами іпотеки.
07 вересня 2017року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт ОСОБА_11» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Файдіс» було укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до умов якого, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, і зв'язку з укладенням сторонами договору відступлення прав вимоги, предметом якого є відступлення прав вимоги за кредитними договорами відповідно до підписаних реєстрів боржників, кредитор відступає та передає, а новий іпотекодержатель приймає та набуває всіх прав, належних іпотекодержателю за іпотечними договорами, які забезпечують виконання зобов'язань за кредитними договорами та перелічені у Додатку № 1 до цього договору - Реєстрі іпотечних договорів.
Так, згідно додатку № 1 до договору відступлення прав за договорами іпотеки від 07.09.2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Файдіс» прийняло та набуло всіх прав, належних іпотекодержателю за вищезазначеними іпотечними договорами та договором про внесення змін до іпотечного договору (а.с.21).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 33 та Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Таким чином, суд зазначає, що за своє правовою природою договір іпотеки є договором застави.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
ОСОБА_5 того, суд зазначає, що п. 4.4. та п. 5.4. договорів іпотеки передбачають, що звернення стягнення здійснюється на підставі, зокрема у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку"; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Таким чином, суд зазначає, що оскільки умови договорів іпотеки передбачають позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не є обовязковим.
Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
ОСОБА_5 того, в матеріалах справи взагалі відсутня будь-яка інформація відносно земельної ділянки та домоволодіння по пров. Глінки Композитора, буд. 29, в м. Одесі, та відповідна ухвала Малиновського районного суду м. Одеси про накладення арешту на зазначене майно.
Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З урахуванням викладеного, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Файдіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи Київський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Відділ державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» про звільнення майна з-під арешту, підлягає частковому задоволенню.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідачів.
На підставі вищевикладена керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 5, 60, 88, 213, 215, 226, 292 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Файдіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи Київський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Відділ державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» про звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.
У задоволенні решти позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Файдіс» відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем та третіми особами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Головуючий Калініченко Л. В.