Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», треті особи: Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання наказів про скорочення чисельності працівників та звільнення незаконними, поновлення на роботі; за позовом ОСОБА_8 до Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» про визнання наказу про скорочення чисельності працівників незаконним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працює на посаді зубного техніка у Комунальній медичній установі «Міська стоматологічна поліклініка» (далі - КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» з 17 квітня 1989 року та має першу кваліфікаційну категорію по ортопедичній стоматології. З 05 березня 2015 року позивач працює у відповідача за зовнішнім сумісництвом на 0,25 ставки, а також з 03 березня 2015 року працює викладачем знімного протезування в Чернівецькій філії товариства з обмеженою відповідальністю медичного коледжу «Монада» (далі - Чернівецька філія ТОВ МК «Монада»). Наказом № 28-зв від 09 листопада 2015 року позивача звільнено у зв'язку із скороченням чисельності працівників відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 16 листопада 2015 року. ОСОБА_4 вважає, що її звільнення відбулося з порушенням трудового законодавства.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: визнати незаконним наказ № 119-к від 07 серпня 2015 року про скорочення чисельності працівників та наказ головного лікаря ОСОБА_9 КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» № 28-зк від 09 листопада 2015 року про її звільнення у зв'язку із скороченням чисельності працівників; поновити її на роботі; виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 листопада 2015 року по день поновлення на роботі.

ОСОБА_8 також звернулася до суду з позовом до КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» про визнання наказу про скорочення чисельності працівників незаконним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її, так як і ОСОБА_4, було звільнено на підставі наказу відповідача № 119-к від 07 серпня 2015 року. Зазначає, що її було прийнято на роботу зубним техніком до КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», де вона пропрацювала 42 роки, має вищу кваліфікаційну категорію по ортопедичній стоматології, постійно проходить курси підвищення кваліфікації. Наказом № 36-зв від 23 листопада 2015 року ОСОБА_8 звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності працівників відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає наказ про її звільнення з роботи незаконним, посилаючись на обставини, вказані в позові ОСОБА_4

Враховуючи викладене, ОСОБА_8 просила визнати незаконними наказ виконуючого обов'язки головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_12 № 119-к від 07 серпня 2015 року про скорочення чисельності працівників.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 березня 2016 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року, в задоволенні позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року відмовлено у визнанні мирової угоди, укладеної 11 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та виконуючим обов'язки головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_3., про скасування наказу № 28-зв від 09 листопада 2015 року та відмову ОСОБА_4 від права на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та вирішити питання по суті, визнавши мирову угоду, провадження по справі закрити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 17 квітня 1989 року працювала на посаді зубного техніка у КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» м. Чернівці.

З 30 січня 2009 року ОСОБА_4 має першу кваліфікаційну категорію по ортопедичній стоматології, постійно проходить підвищення кваліфікації та на час розгляду справи судом має вищу кваліфікаційну категорію.

З 05 березня 2015 року ОСОБА_4 працює на підприємстві відповідача за зовнішнім сумісництвом на 0,25 ставки, а також працює з 03 березня 2015 року викладачем знімного протезування у Чернівецькій філії ТОВ МК «Монада».

На підставі наказу № 119-к від 07 серпня 2015 року про скорочення чисельності працівників техніків зубних було видано наказ № 28-зв від 09 листопада 2015 року про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади.

Власником КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» є Чернівецька міська рада. Координацією діяльності поліклініки, в тому числі організацією фінансового, кадрового та матеріально-технічного забезпечення здійснює Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради.

Відповідно до п. 6.5 Статуту КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» (далі - Статут) працівників установи призначає на посади та звільняє з посад головний лікар у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Згідно з п. 6.7. Статуту у складі установи функціонує ортопедичне відділення із зуботехнічною лабораторією на умовах госпрозрахунку, яке має окремий розрахунковий рахунок в органах Держказначейства України.

Відповідно до розпорядження Чернівецького міського голови № 575-кв від 24 липня 2015 року на час відпустки ОСОБА_9 (з 31 липня 2015 року по 13 серпня 2015 року) виконання обов'язків головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» покладено на завідувача ортопедичним відділенням цієї установи ОСОБА_12, з правом підпису документів.

30 червня 2015 року на спільному засідання адміністрації і профкому розглядалося питання проведення змін в організації виробництва у КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», а саме: з метою запобігання понесення зайвих витрат на сплату ЄСВ недопущення виконання робіт працівниками зайнятими неповний робочий день менше, ніж на 0,75 штатної одиниці. Єдиним можливим способом адміністрація Відповідача вбачала проведення скорочення чисельності техніків зубних, зайнятих менше, ніж на 0,75 штатної одиниці, без скорочення кількості штатних одиниць. Альтернативного варіанту на зборах профком не запропонував. У зв'язку з чим профкому був наданий термін до 01 серпня 2015 року для надання пропозицій з метою запобігання проведення скорочення чисельності працівників. Оскільки жодних пропозицій від профкому не надійшло, тому 07 серпня 2015 року адміністрація відповідача направила профкому вищевказане повідомлення № 632 про проведення скорочення чисельності працівників з 16 листопада 2015 року.

Комісією також було встановлено, що серед техніків зубних, які працюють менше, ніж на 0,75 ставки найнижча продуктивність праці у техніків зубних: ОСОБА_4 - 45,8 %, ОСОБА_8 - 45,2 %, ОСОБА_5 - 44,2 %, ОСОБА_6 - 61,7 %, ОСОБА_7 - 24,2 %, у зв'язку із чим комісія вирішила, що саме ці техніки зубні підлягають вивільненню з 16 листопада 2015 року у зв'язку із скороченням чисельності працівників, що підтверджується протоколом.

23 жовтня 2015 року відповідач направив профкому подання № 853 про надання згоди на звільнення позивача, отримав необхідну згоду профкому, що підтверджується протоколом № 12 від 06 листопада 2015 року, та видав наказ № 28 від 09 листопада 2015 року, який передав позивачу не пізніше дня звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що відповідачем були дотриманні норми чинного трудового законодавства при звільненні, оскільки звільнення працівників КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», в тому числі ОСОБА_4, відбулося у зв'язку із скороченням чисельності працівників установи. ОСОБА_4 за два місяці була попереджена про її звільнення у зв'язку із скороченням чисельності техніків зубних ортопедичного відділення.

Судом першої інстанції, повно і всебічно з'ясовано обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, надані сторонами докази, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд перевірив законність і обґрунтованість встановлених місцевим судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини.

Крім того, апеляційним судом, враховуючи норми статей 175, 205, 206 ЦПК України, вірно відмовлено у визнанні мирової угоди, укладеної 11 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та виконуючим обов'язки головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_3., оскільки відмова від права на отримання заробітної плати є порушенням норм КЗпП України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.С.Ткачук