Провадження № 2/263/386/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., за участю представника позивача ОСОБА_1 підприємства «ІНГАЗ» ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 підприємства «ІНГАЗ» до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання замовлення на виконання юридичних послуг недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «ІНГАЗ» (далі за текстом ДП «ІНГАЗ» ) звернулося до суду із зазначеним позовом, просило суд визнати недійсним замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року, вчинене ОСОБА_4 від імені ДП «ІНГАЗ» та ОСОБА_3 В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя з позовом до ДП «ІНГАЗ» про стягнення суми заборгованості за надані послуги (справа № 265/1166/16-ц). Під час розгляду зазначеної цивільної справи ОСОБА_3 надав суду копію документа, іменований як «замовлення на виконання юридичних послуг», датований 28.05.2009 року, який, згідно написів на ньому, був підписаний у 2009 році ОСОБА_4 від ДП «ІНГАЗ» з одного боку та ОСОБА_3 як «Виконавцем» з іншого боку. У вказаному замовленні не було вказано, на якій підставі ОСОБА_4 виступила підписантом від ДП «ІНГАЗ» при тому, що на дату укладення цього договору-замовлення повноважним керівником ДП «ІНГАЗ» був ОСОБА_5, який повноважень на укладення правочинів ОСОБА_4 не надавав та укладати будь-які правочини у травні 2009 року їй не доручав. Після проведеної у ДП «ІНГАЗ» внутрішньої перевірки було встановлено, що вказаний документ раніше ніколи в ДП «ІНГАЗ» не перебував, про його існування ні керівництву підприємства, ні працівникам ДП «ІНГАЗ» нічого не відомо. Оскільки зазначене замовлення на виконання юридичних послуг підписане не уповноваженою особою, без вказівки позивача і про оформлення такого договірного документа ДП «ІНГАЗ» не було повідомлено ОСОБА_4 ні під час його складання, ні після цього, подальшого схвалення такого замовлення з боку позивача також не було, тому позивач просив визнати замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року недійсним. Крім того, позивач зазначив, що оспорюване замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року порушує майнові права і інтереси ДП «ІНГАЗ», так як, фактично передбачає повторну оплату тих послуг, які вже були оплачені з боку ДП «Інгаз» ОСОБА_3 як фізичній особі-підприємцю ще в січні 2010 року на підставі іншого, дійсного, договору № ІН-01-08 на виконання послуг (робіт) щодо забезпечення господарської діяльності підприємства від 29.12.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов ДП «ІНГАЗ» підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступні обставини. ОСОБА_4 мала від позивача декілька різних довіреностей і тому була уповноважена на підписання будь-яких договорів і правочинів, а Дочірнім підприємством «ІНГАЗ» оспорюване замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року було в подальшому схвалене, оскільки він представляв інтереси позивача в суді і спір з податковою службою був відповідачем для позивача виграний. Також вважає, що ОСОБА_4 була головним бухгалтером ДП «ІНГАЗ» і тому її обізнаності, як працівника позивача про факт укладення оспорюваного замовлення від 28.05.2009 року було достатньо для дійсності цього правочину, оскільки ОСОБА_4 діяла за довіреністю. Він має право надавати юридичні послуги як підприємець, так і як фізична особа, визначаючи свій статус кожного разу на власний розсуд. Крім того просить застосувати строк позовної давності, оскільки вважає, що для позивача цей строк сплив.

Третя особа ОСОБА_4 надала суду пояснення, що дійсно працювала у ДП «ІНГАЗ» на посаді головного бухгалтера. Але у 2009 році потрапила у аварію і з тих пір стан її здоровя погіршився, вона стала інвалідом другої групи, частково втратила память і більше не працює. У звязку зі станом здоровя певні обставини своєї трудової діяльності у ДП «ІНГАЗ» не памятає і не може надати конкретних пояснень у цій справі. Але при цьому підтвердила, що на підставі довіреності вона підписувала замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року з ОСОБА_3, який завжди приносив готові тексти на підписання. Вона йому довіряла і була у гарних стосунках, тому підписувала надані тексти без редагування. Чому підписала замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року саме в такому вигляді не памятає, як і те, чи був за ним здійснений розрахунок з ОСОБА_3 Але у письмовій заяві, адресованій суду 17.01.2017 року, вона вказала, що замовлення (договори) на виконання послуг підписувала за персональними вказівками директора, а не з власної ініціативи. Аналогічних замовлень, які вона підписувала таким же чином, було багато.

Суд, враховуючи позицію позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 08.06.2000 року ОСОБА_3 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основними видами діяльності ОСОБА_3, як підприємця є адвокатська діяльність, нотаріальна та інша юридична діяльність.

29 грудня 2008 року між підприємцем ОСОБА_3 як «Виконавцем» та ДП «ІНГАЗ» як «Замовником» було укладено Договір № ИН-01-08 на виконання послуг (робіт), фактично на невизначений строк, враховуючи пролонгацію, із забезпечення господарської діяльності підприємства, відповідно до Розділу 1 якого підприємець ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання виконувати послуги (роботи) для ДП «ІНГАЗ» з юридичних, економічних, фінансових, розрахункових та інших питань, а також надавати послуги із захисту інтересів Замовника, представляти його у державних і інших організаціях, судах, у відносинах з іншими юридичними і фізичними особами. Цей договір від імені ДП «ІНГАЗ» підписаний особисто директором підприємства ОСОБА_6

Згідно тексту постанови Донецького окружного адміністративного суду від 21.10.2009 року у справі № 2а-13165/09/0570, на яку посилається відповідач і де вказане прізвище ОСОБА_3 як представника позивача, справа була розглянута у жовтні 2009 року і у тексті постанови зазначено, що представник позивача відвідав лише судове засідання Донецького окружного адміністративного суду, яке відбулося 21 жовтня 2009 року. При цьому згідно Акту приймання виконаних робіт за Договором від 29 грудня 2008 року за період жовтень-грудень 2009 року, який був підписаний ОСОБА_3 як підприємцем 06 січня 2010 року, у розрахунковий період жовтень-грудень 2009 року ОСОБА_3 як підприємцем за Договором від 29.12.2008 року ДП «ІНГАЗ» були надані послуги з обслуговування Замовника з юридичних, економічних, фінансових, розрахункових та інших питань, а також надані послуги із захисту інтересів Замовника, представництва його у державних і інших організаціях, судах, у відносинах з іншими юридичними і фізичними особами, з питань взаємовідносин з бюджетом щодо плати податків і всіх інших питаннях господарсько-фінансової діяльності.

Таким чином, судом встановлено, що у жовтні 2009 січні 2010 року взаємовідносини позивача і відповідача щодо надання відповідачем позивачу юридичних послуг з представництва інтересів ДП «ІНГАЗ» у судах були врегульовані умовами господарського договору Договору № ИН-01-08 на виконання послуг (робіт) із забезпечення господарської діяльності підприємства від 29.12.2008 року, на підставі якого сторонами складалися двосторонні акти приймання виконаних робіт та здійснювалися розрахунки. Це підтверджується відповідними письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи і досліджені судом. Сторонами не надано суду будь-яких доказів розірвання чи припинення дії Договору № ИН-01-08 на виконання послуг (робіт) із забезпечення господарської діяльності підприємства від 29.12.2008 року станом на 28.05.2009 року дату вчинення ОСОБА_4 оскаржуваного позивачем замовлення на виконання юридичних послуг.

15 березня 2007 року Дочірнім підприємством «ІНГАЗ» в особі директора ОСОБА_6 на імя відповідача була видана довіреність № 10 загального характеру на право представляти інтереси підприємства у всіх судах України. Оскільки ця довіреність датована раніше, ніж датований Договір № ИН-01-08 на виконання послуг (робіт) із забезпечення господарської діяльності підприємства від 29.12.2008 року, і набагато раніше, ніж датоване оскаржуване позивачем замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року, а сторонами не надано будь-яких інших правочинів, укладених сторонами до моменту оформлення довіреності, то з тексту цієї довіреності неможливо встановити характер правовідносин сторін з точки зору його господарсько-правової чи цивільно-правової природи. Чинні на час оформлення вказаної довіреності процесуальні кодекси не вимагали зазначення в тексті довіреності, чи виконуватиметься представником функція з представництва інтересів довірителя в суді на підставі цивільно-правових, господарсько-правових чи трудових відносин представника з довірителем.

15 жовтня 2007 року ДП «ІНГАЗ» в особі директора ОСОБА_6 на імя головного бухгалтера ОСОБА_4 була видана довіреність № 13 загального характеру, якою передбачено у відповідності до ст.ст. 237-250 ЦК України, ст.ст. 38-46 ЦПК України, ст. 28 ГПК України, ст.ст. 56-61 КАС України представляти інтереси Підприємства у всіх судах України, в інших державних установах України, банках і підприємствах усіх форм власності, а також у приватних і державних нотаріусів України. Оскільки текст цієї довіреності не містить конкретної вказівки укласти правочин саме з відповідачем і на яких саме умовах, а права повіреного визначати умови договорів на свій власний розсуд довіреність не передбачає, то суд приходить до висновку, що використання цієї довіреності для укладення будь-яких правочинів від імені ДП «ІНГАЗ» потребує погодження умов таких правочинів з довірителем, або, принаймні, подальшого схвалення довірителем укладеного повіреним правочину. Крім того, відповідно до ст. 244 ЦК України за довіреністю може здійснюватися представництво, яке грунтуєтья на договорі або на акті органу юридичної особи.

22 листопада 2007 року ДП «ІНГАЗ» в особі директора ОСОБА_6 на імя головного бухгалтера ОСОБА_4 була оформлена нотаріально посвідчена довіреність за реєстровим № 8388. За змістом цієї довіреності нею передбачені повноваження повіреного укладати та підписувати від імені ДП «ІНГАЗ» договори застави (іпотеки), оренди, позики, купівлі-продажу нерухомого та рухомого майна. Таким чином, за змістом вказана нотаріально посвідчена довіреність передбачає її використання при вчиненні тих правочинів, які прямо в ній вказані. Але укладення правочинів щодо надання ДП «ІНГАЗ» юридичних послуг з боку фізичних осіб вказана довіреність не передбачає.

Судом досліджено у справі, в якості письмового доказу Замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року, надане у судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3, за його твердженням як оригінал, без ламінації з обох сторін аркуша, при цьому від залучення до справи оригіналу Замовлення він відмовився.

В судовому засіданні, 24.03.2017 року, при обговоренні питання про призначення у справі судово-технічна експертизи Замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року щодо вирішення питання про встановлення віку записів в Замовленні, відповідач ОСОБА_3 відмовився надати його оригінал.

На виконання ухвали Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 24.03.2017 року про призначення у справі судово-технічної експертизи та зобовязання ОСОБА_3 надати суду оригінал Замовлення, такий оригінал за його твердженням ним надано 11.04.2017 року, при цьому на поверхні документу «Замовлення», з обох боків, була наявна прозора плівка, він піддавався ламінації.

Згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України № 8321/17-34/8322/17-33 від 20.06.2017 року за результатами проведення судово-технічної експертизи документа, досліджуваний документ під назвою «ЗАКАЗ НА ВЫПОЛНЕНИЕ ОСОБА_7», датований 28.05.2009 року, виконаний за допомогою комп'ютерної або копіювально-розмножувальної техніки із струминним кольоровим способом друку (наприклад, струминного принтеру), тобто є технічною копією (а саме кольоровим зображенням друкованого тексту, відтиску печатки і підписів). Встановити час виготовлення досліджуваного документа (технічної копії) не видається можливим з причини змін у якісному складі барвних речовин реквізитів під час його ламінації необоротного нанесення полімерної плівки з обох сторін аркушів.

Таким чином, на підставі висновку судово-технічної експертизи документа судом встановлений факт надання відповідачем суду в якості оригіналу технічної копії (а саме кольорового зображення друкованого тексту, відтиску печатки і підписів) Замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року.

У судових засіданнях 26.07.2017 року 2017 року та 4.10.2017 року відповідачем було заявлено, що ним, начебто, помилково на експертизу був наданий не оригінал, а копія документа під назвою «Замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року». Після цього судом неодноразово пропонувалося відповідачу надати оригінал цього документа для проведення ще однієї експертизи документа на предмет давності його виготовлення. Але відповідач наявну у нього на руках ще одну заламіновану версію того ж документа для проведення експертизи надати відмовився, надавши її тільки для огляду.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 146 визначені наслідки ухилення від участі в експертизі. У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 12 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).

У звязку з вищевикладеним суд критично оцінює пояснення ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_8 щодо обставин укладення Замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року. Матеріалами справи підтверджено, що взаємовідносини позивача і відповідача щодо надання відповідачем позивачу юридичних послуг з представництва інтересів ДП «ІНГАЗ» у судах були врегульовані умовами господарського договору Договору № ИН-01-08 на виконання послуг (робіт) із забезпечення господарської діяльності підприємства від 29.12.2008 року, на підставі якого сторонами складалися двосторонні акти приймання виконаних робіт та здійснювалися розрахунки. Твердження третьої особи і відповідача щодо неодноразового укладення через ОСОБА_4 аналогічних оспорюваному письмових замовлень ДП «ІНГАЗ» на надання юридичних послуг фізичною особою ОСОБА_3 не підтверджені жодним письмовим доказом як щодо фактів укладення таких правочинів, так і щодо виконання робіт відповідачем за такими аналогічними правочинами, так і щодо здійснення розрахунків з відповідачем за аналогічними замовленнями.

За сукупністю наявних обставин і з урахуванням факту неодноразового ухилення відповідача від належного експертного дослідження документа під назвою «Замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року», суд приходить до висновку про визнання факту відсутності існування його оригіналу як документа, підписаного сторонами, факту виготовлення наданого документа за допомогою комп'ютерної або копіювально-розмножувальної техніки із струменним кольоровим способом друку і факту його виготовлення в інший період, ніж на ньому проставлена дата 28.05.2009 року.

Згідно зі статтею 207 ЦК України, угода, яку вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником юридичної особи з перевищенням повноважень, створює юридичні наслідки для цієї юридичної особи тільки у разі подальшого схвалення ним цієї угоди.

В даному випадку на укладення подібної угоди ОСОБА_4 не була уповноважена і в подальшому дана оспорювана угода не була схвалена. Тому Замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року підлягає визнанню недійсним.

Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена закононом, але одна із сторін або інша заінтересована особа опротестовує її дійсність на підставах вставнолених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

На підставі встановлених фактів суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним Замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року.

Що стосується строку позовної давності, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідачем і третьою особою не надано будь-яких доказів того, що позивач був поставлений до відома про намір чи факт укладення ОСОБА_4 від імені ДП «ІНГАЗ» замовлення на виконання юридичних послуг з ОСОБА_3 як фізичною особою в той час, як ОСОБА_3 як підприємець щомісячно підписував акти виконаних робіт і отримував оплату за всі юридичні послуги комплексно на підставі чинного господарського договору від 2008 року. За період з жовтня 2009 року до 2016 року відповідачем не надано доказів направлення позивачу претензій про оплату на підставі оскаржуваного замовлення, вимог, листів чи будь-яких інших згадувань про документ під назвою «Замовлення на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року». За таких обставин суд приходить до висновку, що перебіг строку позовної давності для позивача розпочався з 2016 року з моменту предявлення відповідачем позову до позивача щодо стягнення заборгованості за замовленням на виконання юридичних послуг від 28.05.2009 року, що є предметом розгляду у Орджонікідзевському районному суді м. Маріуполя (справа № 265/1166/16-ц). А тому строк позовної давності не є пропущеним.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог ДП «ІНГАЗ» виникає питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких відносяться витрати, повязані із проведенням судових експертиз.

За положеннями статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідача ОСОБА_3, який є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України, звільнено від сплати судових витрат.

Таким чином, судові витрати у цій справі мають компенсуватись за рахунок держави.

Як вбачається з квитанцій про сплату судового збору він складає 1378 грн., оплата проведеної експертизи становить 2376 грн., отже судові витрати, понесені Дочірнім підприємством «ІНГАЗ» слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.3,8,10,11,31,58-61,88,118,119,208-209,212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 підприємства «ІНГАЗ» до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання замовлення на виконання юридичних послуг недійсним задовольнити.

Визнати недійсним замовлення на виконання юридичних послуг, укладене 28.05.2009 року між замовником Дочірнім підприємством «ІНГАЗ» в особі ОСОБА_4 та виконавцем ОСОБА_3

Судові витрати, понесені Дочірнім підприємством «ІНГАЗ», , повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1378 грн., оплатою проведеної експертизи в розмірі 2376 грн., на загальну суму 3754 грн., компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя П.І. Папаценко