Справа № 222/464/17
Провадження № 2/222/234/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

при секретарі Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що в 2016 році він передав відповідачу ОСОБА_2 на ремонт транспортний засіб марки ВАЗ 21070, 2005 року випуску, держномер АН 81 68 АХ. Згідно реєстраційних документів зазначений автомобіль належить гр. ОСОБА_4, проте відповідно довіреності він є володільцем цього автомобілю і має право на власний розсуд розпоряджатися ним. Вони з відповідачем оговорили вартість ремонтних робіт автомобілю та строки його ремонту. Після передачі відповідачу автомобілю він сплатив останньому суму грошей в розмірі 8500 грн. для придбання необхідних запчастин. Протягом тривалості ремонтних робіт він періодично цікавився станом автомобілю та приїздив до будинку відповідача де знаходився на ремонті його транспортний засіб. Проте, згодом відповідач почав ухилятися від зустрічей, і як стало відомо пізніше автомобіль з території його домоволодіння зник. Де автомобіль знаходиться на даний час невідомо. Звернення до правоохоронних органів з відповідною заявою про зникнення автомобілю бажаного результату не надало. Вартість транспортного засобу подібної марки він оцінює в розмірі 50 000 грн. Таким чином вважає, що діями відповідача йому було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 58500 грн., яку він і просить стягнути з відповідача на свою користь.

В судовому засіданні позивач пояснив, що йому та його дружині ОСОБА_3на підставі довіреності належить автомобіль ВАЗ 21070, 2005 року випуску, держномер АН 81 68 АХ. Зазначений автомобіль потребував значного ремонту, оскільки знаходився в стані після ДТП. Він вирішив його відремонтувати та за рекомендацією знайомого звернувся до приватної особи, яка займається ремонтом автомобілів ОСОБА_2 Вони домовилися, що він передасть на ремонт ОСОБА_2 автомобіль, що потребував ремонту кузову, заміни запчастин та покраски, а той його відремонтує за два місяці і поверне. Також вони домовилися, що він по мірі необхідності надасть гроші відповідачу для придбання необхідних запчастин та матеріалів. На початку жовтня 2015 року він передав відповідачу за місцем його проживання свій транспортний засіб та одразу сплатив суму 1800 грн. за роботу та матеріали. Пізніше він ще сплатив відповідачу 5000 грн. для придбання запчастин та 1000 грн. на покупку фар для автомобілю, а тому загалом сплатив відповідачу суму 7800 грн. Після спливу обумовлених строків ремонту автомобілю відповідач автомобіль не відремонтував та не повернув, пояснює, що автомобіль у нього відсутній, ухиляється від зустрічей. На теперішній час, а ні автомобіль, а ні гроші йому не повернуто, а тому просив стягнути з відповідача спричинену йому матеріальну шкоду в сумі 58500 грн.

Представник позивача адвокат ОСОБА_5 позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що діями відповідача позивачу спричинено матеріальної шкоди на суму 58500 грн. Позивач є законним володільцем транспортного засобу, який з вини відповідача було втрачено. Вартість транспортного засобу в розмірі 50 000 грн. визначена позивачем виходячи з вартості аналогічного транспортного засобу, 2005 року випуску отриманої із відкритих джерел.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції проведеної між Володарським райсудом та Маріупольським СІ відповідач ОСОБА_2 пояснив, що позовні вимоги визнає частково, а саме не згоден з вартістю автомобіля та сумою переданих грошей. Також суду пояснив, що дійсно 04.10.2015 року позивач передав йому на ремонт транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21070, 2005 року випуску, держномер АН 81 68 АХ. Вони з позивачем домовилися, що зазначений автомобіль він відремонтує за два місяці. По мірі необхідності придбання необхідних для ремонту матеріалів позивач буде надавати кошти для їх покупки. В день передачі автомобіля позивач сплатив йому 1800 грн., 200 з яких він витратив на придбання необхідних матеріалів, а залишок суми по 800 грн. розподілив з напарником за роботу. Також позивач йому ще передавав 5000 грн. на придбання металевих запчастин та 1000 грн. для покупки фар. Ремонтом автомобілю він займався в домоволодінні за місцем свого проживання. Згодом йому стало відомо, що всі комплектуючи запчастини автомобіля, які знаходилися у нього на подвірї його домоволодіння були викрадені невідомими особами і у нього залишився лише каркас від автівки, який він за кошти здав на металобрухт. Не знімає з себе відповідальності за втрату автомобілю та готовий відшкодувати його вартість, але вважає, що оцінка вартості автомобіля в сумі 50 000 грн. є значно завищеною, оскільки автомобіль йому було передано без капоту, без бамперів, без двигуна, він взагалі не міг самостійно пересуватися, по суті йому було передано «половину транспортного засобу», а тому вважає його вартість становить 17200 грн. яку і готовий відшкодувати. Також згоден відшкодувати суму передану йому позивачем в розмірі 7800 грн. Таким чином визнає позов на загальну суму 25000 грн.

Третя особа: ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є дружиною позивача ОСОБА_1 Відповідно довіреності вони з чоловіком придбали автомобіль ВАЗ, який її чоловік передав на ремонт, оскільки автомобіль знаходився в непридатному для використання стані. На даний час автомобіль їм не повернуто. Вона будь яких претензій до відповідача не має. Наполягала на задоволенні позовних вимог її чоловіка ОСОБА_1

Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АНС 284877 транспортний засіб марки ВАЗ моделі 21070, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований з 05.02.2009 року за ОСОБА_4.

Відповідно нотаріально засвідченої довіреності на право користування та розпорядження автомобілем від 19.05.2010 року гр. ОСОБА_4 уповноважив гр. ОСОБА_6 розпоряджатися від його імені належним йому автомобілем марки ВАЗ моделі 21070, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у тому числі продати, обміняти, здати в оренду, або заключити договір найму, укладати від його імені договори цивільно правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, визначаючи на власний розсуд ціну та інші їх умови, одержувати належні йому за цими договорами грошові суми, тощо. Дана довіреність видана строком на десять років з правом передовіри повноважень третім особам.

Також відповідно нотаріально засвідченої довіреності від 29.10.2013 року ОСОБА_6 діючи від імені ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розпоряджатися від її імені легковим автомобілем марки ВАЗ моделі 21070, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у тому числі продати, обміняти, здати в оренду, або заключити договір найму, укладати від її імені договори цивільно правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, визначаючи на власний розсуд ціну та інші їх умови, одержувати належні їй за цими договорами грошові суми, тощо Дана довіреність видана без права передоручення та дійсна до 29.10.2018 року.

Відповідно правового змісту ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Також судом встановлено, і це не заперечується сторонами, що в жовтні 2015 року позивач передав відповідачу на ремонт автомобіль марки ВАЗ 21070, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. Сторони обумовили строк ремонтних робіт в 2 місяці після спливу якого відповідач мав повернути позивачу зазначений транспортний засіб у відремонтованому стані. Позивачем було передано, а відповідачем прийнято суму коштів в розмірі 7800 грн. для придбання ремонтних матеріалів. Після спливу двох місяців, і станом по теперішній час відповідачем транспортний засіб позивачу не повернуто, як і не повернуто передану суму в розмірі 7800 грн.

Відповідно положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у виді втрат, яких вона зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх відшкодування.

Також відповідно правового змісту ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що діями відповідача позивачу завдано майнової шкоди, суд вважає, що майнове право позивача порушене та підлягає захисту.

Щодо розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача слід зазначити наступне.

Так, позивач просить стягнути на свою користь вартість втраченого автомобілю, яку оцінює в сумі 50 000 грн., проте позивачем в обґрунтування зазначеної суми не надано жодних доказів, а тому, враховуючи, що зазначений розмір суми спричиненої шкоди стороною позивача є недоведеним, суд вважає, що задоволенню підлягає сума спричиненої шкоди, яка визнається відповідачем в розмірі 17200 грн.

Також слід зазначити, що посилання позивача на вартісну оцінку автомобіля аналогічної марки та року випуску з відкритих джерел не є належним доказом оцінки вартості втраченого автомобілю, оскільки зазначені відомості не містять реальної вартості з урахуванням технічного стану конкретного автомобілю позивача.

Крім цього, як встановлено судом, позивач в позовній заяві просить стягнути суму коштів передану відповідачу для придбання ремонтних матеріалів в розмірі 8500 грн., проте з пояснень самого позивача, вбачається, і це визнається відповідачем, що сума коштів для придбання ремонтних матеріалів була передана в розмірі 7500 грн., а тому сума в розмірі саме 7500 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Між тим слід зазначити, що захищаючи порушені права позивача, суд виходить з того, що незважаючи на належність реєстрації транспортного засобу за іншою особою у позивача, як у володільця транспортного засобу виникло право вимоги за даними правовідносинами, оскільки втрачений автомобіль у нього знаходився на законних підставах, і згідно довіреності він був уповноважений довірителем укладати цивільно - правові угоди, визначати їх ціну та умови, а також одержувати відповідні грошові суми.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачем при зверненні до суду було сплачено вірну суму судового збору в розмірі 640 грн. і суд задовольнив 42,73 % заявлених позивачем позовних вимог від суми 58500 грн., суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційна розміру задоволених позовних вимог в розмірі 273,50 грн., решта суми судового збору пропорційна розміру позовних вимог, в яких позивачу відмовлено, стягненню на користь останнього не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 1000, 1005, 1166 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) гривень.

В задоволенні решти частині позовних вимогОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 273 (двісті сімдесят три) гривні 50 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Подліпенець.