Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги мотивовано тим, що 23 квітня 2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку урозмірі 8 900 грн зі сплатою 22,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення станом на 31 січня 2016 року року утворилася заборгованість у розмірі 37 018 грн 45 коп., із яких: 8 941 грн 63 коп. - тіло кредиту, 21 161 грн 38 коп. - проценти, 4 914 грн 56 коп. - пеня та комісія, 250 грн - штраф (фіксована частина), 1 780 грн 88 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути із боржника вказану суму боргу.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 018 грн 45 коп. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7., посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Судами встановлено, що 23 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку урозмірі 8 900 грн зі сплатою 22,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк, що відповідає строку дії картки.

Останній платіж на погашення кредиту ОСОБА_6 внесено 04 листопада 2011 року на суму 953 грн 07 коп.

Відповідач у суді першої інстанції просила застосувати позовну давність до вимог банку.

Відхиляючи доводи ОСОБА_6 щодо пропуску банком строку звернення до суду, апеляційний суд виходив із того, що банк 31 серпня 2014 року звертався до Ленінського районного суду м. Харкова з аналогічною позовною заявою до ОСОБА_6, ухвалою цього суду від 16 вересня 2014 року позов на підставі ч.1 ст.115 ЦПК України (подано з порушенням правил підсудності) повернуто заявнику. Останній платіж ОСОБА_6 вчинено04 листопада 2011 року, а первісно з позовом до неї банкзвернувся 31 серпня 2014 року, тобто з дотриманням трирічного строку позовної давності. Подачею позову до суду строк позовної давності згідно ч.ч. 2,3 ст. 264 ЦК України перервався, а після винесення судом ухвали від 16вересня 2014року розпочався заново. З даним позовом позивач звернувся до суду 25 лютого2016року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Із такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

За змістом ч. 1 ст. 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Пред'явлення позову до суду являє собою реалізацію позивачем права на звернення до суду. Саме із цією процесуальною дією пов'язується початок процесу у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, позовна заява подається до районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів з дотриманням правил підсудності, визначених статтями 108-114 ЦПК України. Позовна заява оформлюється з додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, за її подання сплачується судовий збір.

За змістом викладеного, перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема ст. ст. 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-895цс15 від 02 грудня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, висновків про те, що подача позову з недодержанням правил підсудності перериває перебіг строку позовної давності, апеляційний суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та без врахування висновків Верховного Суду України, що викладені в постанові № 6-895цс15 від 02 грудня 2015 року.

Крім того, суд мав з'ясувати, щодо якої частини позовних вимог банку підлягають застосуванню наслідки пропуску строку позовної давності - щодо повернення кредиту в цілому (перебіг позовної давності у такому разі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки), чи відносно окремих щомісячних зобов'язань (перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати кожного чергового платежу).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2104цс16 від 23 листопада 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Правову природу вчиненого ОСОБА_6 04 листопада 2011 року платежу на суму 953 грн 07 коп., тобто обставини про те, яку частину боргу (прострочений борг, поточний, заборгованість за конкретний платіжний період) боржник визнав вчиненням вказаного платежу, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 179, 214, 303, 316 ЦПК України не досліджував.

Таким чином, питання про застосування позовної давності у спорі вирішено без належного з'ясування обставин справи, які зумовлюють перебіг строків давності.

З урахуванням викладеного, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6- ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик