Справа № 569/6392/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

з секретарем Прокопчук Л.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі-позивач) просить розірвати шлюб з ОСОБА_3 (надалі-відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сімя фактично розпалася. Позивач переконана в неможливості примирення із відповідачем. Також, враховуючи перебування неповнолітніх дітей сторін: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на її утриманні просить залишити їх проживати з нею та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Також вказала, що діти проживають разом з нею, на їх утримання потрібні кошти, однак вона не заперечує щодо стягнення з відповідача аліментів у вказаному ним розмірі, а саме 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача на двох дітей.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненням позивача.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, він не заперечує, що шлюб слід розірвати, дітей залишити проживати з позивачем. Також не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей, однак вказав, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини від його доходу, враховуючи його стан здоровя та стан здоровя його батьків, яким він допомагає.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненням відповідача.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1130, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №039608 від 09 серпня 2008 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ГЮ №133587 від 29 листопада 2010 року та серії І-ГЮ №202445 від 31 січня 2014 року відповідно.

З пояснень сторін вбачається, що сторони спільним побутом на даний час не пов'язані, проживають окремо, їхні шлюбні стосунки фактично припинилися, примирення між ними неможливе.

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Враховуючи думку сторін, а також те, що на час розгляду справи діти сторін проживають разом з позивачем, відповідно до статті 160 СК України суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити спільних дітей сторін проживати разом з позивачем.

Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки відповідач на даний час проживає окремо від позивача та своїх дітей, домовленість між ним та позивачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною третьою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що відповідач має офіційне місце роботи, що визнано сторонами по справі, що свідчить про необхідність стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу). Суд враховує, що відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, а позивач не заперечує проти стягнення аліментів саме в такому розмірі. Також суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхніх спільних з позивачем дітей захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб.

Доказів про перебування батьків відповідача на його утриманні відповідач суду не надав, а сам по собі той факт, що батьки відповідача є інвалідами не свідчить про те, що вони перебувають на утриманні відповідача та потребують матеріальної допомоги. Так само факт наявності у відповідача захворювання вуха сам по собі не свідчить про незадовільний стан його здоровя.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів частково. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 24 квітня 2017 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 24 квітня 2017 року по 23 травня 2017 року.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати за подання позовної заяви в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, у розмірі 640 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 105, 110-112, 160, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 218, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 09 серпня 2008 року, актовий запис №1130 між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 24 квітня 2017 року по 23 травня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3в дохід держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в Апеляційний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 14 червня 2017 року.

Суддя О.О. Першко