Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/537/17 2/382/362/17
РІШЕННЯ

іменем України

09 червня 2017 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди.

Встановив:

В позові до суду позивачка вказала, що 22 березня 2017 року в приміщенні Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області відбувалася чергова сесія ради, скликана її головою, з питань обговорення діяльності на адміністративній території ради кооператива «Кирильське» та надання земельних ділянок громадянам. Сесія сільської ради є гласною та відкритою, тобто вона відбувалася за участі місцевих депутатів та громади села.

Під час розгляду депутатами заяв громадян про надання земельних ділянок у власність, зокрема розгляду заяви мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, вона висловилась проти її задоволення.

На момент закінчення сесії, в присутності депутатів сільської ради та громади села, ОСОБА_2, який являється батьком ОСОБА_3, почав публічно висловлюватись, кричати на неї, ображаючи нецензурними грубими виразами, порівнюючи її з тваринами, став висловлювати образливі, грубі слова, став обмовляти на неї, поширювати завідомо неправдиві відомості, що вона веду розпусний спосіб життя, ходить по ресторанах замість того, щоб займатися дитиною, звинувачував її в хабарництві.

На зауваження голови Кулябівської сільської ради ОСОБА_4, відповідач відреагував агресивно, став обзивати і його.

ОСОБА_2 намагався, у такий спосіб, переконати громаду села в своїх корисливих, меркантильних мотивах.

Вислови, які лунали з вуст ОСОБА_2 є недостовірною інформацією, яка принижує її честь, гідність та ділову репутацію.

На її адресу ніколи не лунали такі звернення і образи, які в свою чергу завдали порушення її нормального та спокійного життя.

Вона сильно переживає, хвилюється через те, що її було публічно принижено, у присутності людей, чия думка для неї важлива.

Така інформація потягла за собою зменшення довіри до неї, як порядного місцевого депутата, турботливої матері та добропорядного громадянина України.

Свідками непристойної поведінки ОСОБА_2 щодо неї є: сільський голова ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та інші.

Зачіпаючи у такий образливий спосіб її особистість, вона втратила довіру та авторитет серед колег та громади села, яку здобувала тривалою та наполегливою працею в інтересах суспільства, втратила довіру мешканців села Кулябівка Яготинського району, та змушена, з цих підстав, звертатися до суду і доводити зворотне.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Дії ОСОБА_2 змусили її звернутися за захистом своїх конституційних прав до суду.

Вважає, що діями ОСОБА_2, вираженими в тому, що останній поширив свідомо неправдиві відомості про неї, що порочать її честь, гідність і ділову репутацію, давав непристойну оцінку її поведінки і особистості у формі, яка суперечить формі спілкування між людьми, та у такий спосіб, заподіяв їй моральну шкоду. Вона змушена змінити свій повсякденний спосіб життя, зорієнтувавши його лише на відстоювання своїх прав.

Така негативна та недостовірна інформація про неї набула широкого розголосу, а тому визначення розміру відшкодування моральної шкоди повинно здійснюватись з огляду на дані обставини.

По сьогоднішній день, вона відчуває сильні моральні страждання і нервовий стрес, який призвів до гіпертонічного кризу (довідка Яготинської ЦРЛ№ 138 від 03.04.2017року додається). Порушився нормальний хід її життя. Все це потребує від неї вжиття додаткових зусиль для організації свого життя, вона не може нормально працювати.

Вважає, що така образлива інформація про неї, повинна бути спростована у такий точно спосіб, яким була поширена та полягала у офіційному вибаченні перед депутатами сільської ради. За вказаних обставин, моральна шкода відповідачем повинна бути відшкодована грішми, оскільки така форма відшкодування забезпечує найбільш повне задоволення моїх інтересів. Розмір моральної шкоди вона оцінює в розмірі 10000 (десять) тисяч гривень.

Просила:

Визнати недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності, порушує права свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію про неї, розповсюджену ОСОБА_2.

Зобовязати ОСОБА_2, у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, публічно вибачитись перед нею за грубе спілкування та нанесення образ, в присутності депутатів Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди 10000 (десять) тисяч гривень, та судовий збір.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позов не визнав.

Із пояснення позивачки видно, що під час сесії Кулябівської сільської ради яка відбувалась в сільському клубі с. Кулябівка 22.03. 2017 року в приміщенні сільського клубу, вона не проголосувала за виділення земельної ділянки сину відповідача. Після цього відповідач у виступі сказав « Нехай оті дві дадуть пояснення чому вони не проголосували за виділення земельної ділянки його сину. « Оті двоє» він мав на увазі її- Меркотун В.М. та іншого депутата який також не проголосував по цьому питанню.На що вона відповіла, що не « Оті двоє» а ОСОБА_9. Виходячи із сесійної зали, відповідач звертаючись до неї сказав» Я знаю чим ти заробляєш, а потім сам і сказав « задком». Дані вислови є образою для неї та такі що порочать її честь та гідність в очах односельців.

Із пояснення відповідача видно, що він дійсно під час сесії маючи на увазі ОСОБА_1 та іншого депутата які проголосували проти виділу земельної ділянки її сину сказав « Оті двоє « нехай дадуть пояснення чому не проголосували по даному питанню. Інші вислови в адресу позивачки він не говорив.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 / депутати Кулябівської сільської ради / дали покази аналогічні поясненням позивачки ОСОБА_1

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13М, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які були присутні на сесії Кулябівської сільської ради яка відбулася 22.03. 2017 року, підтвердили пояснення відповідача., та підтвердили що жителі села навіть і не згадували про сварку яка відбулася в сесійному залі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Таким чином в судовому засіданні свідки позивача депутати Кулябівської ради / підтвердили пояснення позивача в тій частині, що після того як позивачка та ще інший депутат не проголовували по питанню виділення земельної ділянки сину відповідача, то відповідач сказав що нехай « оті двоє « дадуть пояснення чому вони не проголосували по даному питанню. А також, коли після закінчення сесії присутні виходили із зали то відповідач сказав « Я знаю чим вона / мав на увазі ОСОБА_1 / зароблє, а потім через хвилину сказав « задом».

Разом з тим як відповідач так і свідки які були присутні на сесії підтвердили тільки те, що дійсно, після того як позивачка та ще інший депутат не проголовували по питанню виділення земельної ділянки сину відповідача, то відповідач сказав що нехай « оті двоє « дадуть пояснення чому вони не проголосували по даному питанню.

Крім цього як свідки з боку позивачки так і свідки з боку відповідача та і сам відповідач заперечували проти того, що відповідач після закінчення сесії кричав на ОСОБА_1 ображав її нецензурними грубими виразами, порівнюючи її з тваринами, став висловлювати образливі, грубі слова, став обмовляти її, поширювати завідомо неправдиві відомості щодо неї, що вона веде розпусний спосіб життя, ходить по ресторанах замість того, щоб займатися дитиною, звинуватив її в хабарництві. Тому дані твердження позивачки викладені нею в позовній заяві та підтвердженні нею в судовому засіданні, на думку суду є надуманим вимислом.

На першому судовому засіданні яке відбулося були допитані сторони та всі свідки з обох сторін. Перед початком другого судового засідання, позивачка надіслала до суду заяву в якій просила відкласти розгляд справи мотивуючи тим що її адвокат перебуває у відпустці. Разом з тим, позивачка в заяві не вказала прізвище її адвоката та не надала до суду договір / копію / про надання їй допомоги адвоката.

Зокрема, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 15.03.2017 у справі № 569/568/15-ц про захист честі, гідності ділової репутації та відшкодування моральної шкоди зазначає таке.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

У законодавстві при цьому робиться чітке розмежування між інформацією фактичного характеру, яка має бути доведена й оціночними судженнями, які не підлягають доведенню і спростуванню (ст.47-1 Закону України «Про інформацію»).

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Негативна інформація, поширена про особу вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного.

Частина 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

За положенням ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції.

Статтею 10 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 15,21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації схваленої 12.02.2004 на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_16 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_17 Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, б Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Тому суд приходить до висновку, що інформація, про спростування якої пред'явила вимоги позивачка не підлягає визнанню недостовірною, оскільки така інформація стосується позивача, як публічної особи та його професійної діяльності / депутата Кулябівської сільської ради, а тому вона повинна бути готовою до неї, оскільки межа допустимої критики щодо неї є значно ширшою.

Таким чином, перевіривши матеріали с прави, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, яка є депутатом Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області, про захист честі, гідності та ділової репутації не можуть бути задоволені, оскільки, навіть якби й мали місце викладені позивачем дії і твердження відповідача, то вони (твердження) мали характер оціночних суджень і вчинялись стосовно публічної особи.

Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Керуючись

ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 277 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Карпович В.Д.