АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9649/2017 Головуючий в 1-й інстанції -Цокол Л.І.
461/1946/16-ц Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової ВВ.,

при секретарі - Казаник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «БуркаВ.В.» на рішення Печерського районного суду м. Києва від13 червня 2017 року в справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Міністерства юстиції України, Уповноваженого Верховної Ради з прав людини про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що ухвалоюЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2013 року апеляційну скаргу Фермерського господарства «БуркаВ.В.» на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 25.01.2013 року, якою відмовлено в задоволенні його адміністративного позову, залишено без руху. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 року апеляційну скаргу фермерського господарства «Бурка В.В.» залишено без задоволення, а постанову Сокальського районного суду Львівської області від 25.01.2013 року без змін. Зазначаючипро те, що судами порушені його права просить стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн..

18.07.2016 року позивач звернувся до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини з листом про здійснення заходів щодо захисту прав фермерського господарства «Бурка В.В.», посилаючись на те, що нерозглядом його звернення відповідач порушив його конституційні права , в зв»язку з чим просив стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн..

30.04.2014 рокуухвалоюГалицького районного суду м. Львова, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20.06.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 24.09.2014 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Львівського апеляційного адміністративного суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди . Посилаючись на те, що судами порушені його права, просить стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн..

04.01.2017 позивач звернувся до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини з листом про здійснення заходів щодо захисту прав фермерського господарства «Бурка В.В.», посилаючись на те, що нерозглядом його звернення відповідач порушив його конституційні права , просив стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн..

16.06.2011 рокуухвалою Червоноградського міського суду, яка залищена без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.11.2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 08.07.2013 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою Фермерського господарства «Бурка В.В.» до судді Сокальського районного суду Львівської області Адамовича М.Я. про відшкодування матеріальної шкоди за порушення строків розгляду адміністративного позову. 30.03.2017 ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою представника Фермерського господарства «Бурка В.В.» Бурки В.В. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 16.06.2011року. Посилаючись на те, що судами порушені його права просить стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 000 грн..

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від13 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Бурка В.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представників Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2013 року апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 25.01.2013 року, якою відмовлено в задоволенні його адміністративного позову, залишено без руху. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 року апеляційну скаргу фермерського господарства «Бурка В.В.» залишено без задоволення, а постанову Сокальського районного суду Львівської області від 25.01.2013 року без змін.

Зазначаючи про те, що суддя Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 в порушення своїх обов'язків та присяги, передбачених ст..ст. 6,10 Закону України «Про статус суддів», ст.. 54,55 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.. 40 Конституції України, ст..ст. 122,190,195-1 КАСУ не направила йому протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, не вжито суддями Львівського апеляційного адміністративного суду заходів щодо розгляду його апеляційної скарги протягом строку встановленого законом, чим йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 1 000 000,00 грн..

30.04.2014 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20.06.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.2014 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Львівського апеляційного адміністративного суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначаючи про те, що суддя Галицького районного суду м. Львова, колегія суддів Апеляційного суду Львівської області, судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ позбавили його права доступу до правосуддя, порушили його права гарантовані ст..ст. 8,40,55,56 Конституції України, оскільки на даний час позовна заява фермерського господарства судами не розглянута, чим йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 1 000 000,00 грн..

16.06.2011 рокуухвалою Червоноградського міського суду Львівської області, яка залищенабез змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.11.2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2013 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою Фермерського господарства «Бурка В.В.» до судді Сокальського районного суду Львівської області Адамовича М.Я. про відшкодування матеріальної шкоди за порушення строків розгляду адміністративного позову.

30.03.2017 рокуухвалою Червоноградського міського суду Львівської області відмовлено у відкриттіпровадження за нововиявленими обставинами за заявою представника Фермерського господарства «Бурка В.В.» Бурки В.В. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 16.06.2011 року.

БуркаВ.В. , зазначаючи про те, що вказаними судами по суті позовна заява по справі № 2-1003/11 не розглянута, в результаті чого фермерське господарство «Бурка В.В.» позбавлено доступу до правосуддя та порушено права гарантовані ст..ст. 8,40,55,56 Конституції України, в результаті чого йому завдано моральну шкоду, розмір якої ним визначено у сумі 10 000 000,00 грн..

Вказані позови об'єднано судом першої інстанції в одне провадження.

Крім того, 13.12.2016 троку та 13.03.2017 року фермерське господарство «Бурка В.В.» звернулось до суду з позовами до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, в яких зазначало, що 18.07.2016 року та 03.01.2017 року господарство звернулось до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини з листом про здійснення заходів щодо захисту прав фермерського господарства «Бурка В.В.», проте останнім йому було відмовлено в розгляді його скарг, чим грубо порушено права гарантовані ст.. 40 Конституції України і на даний час не прийнято законного рішення за результатами розгляду його скарги, чим йому завдано моральної шкоди за кожним фактом такої відмови у розмірі по 1 000 000,00 грн..

Вказані позови також об'єднано судом першої інстанції в одне провадження з вищевказаними позовами.

Відповідно до ст.. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову Бурки В.В., суд першої інстанції виходив з того, що аналіз заявлених вимог у взаємозв»язку із нормами права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода, яку позивач просить стягнути з відповідачів, неможна вважати такими, що доведені належними та допустимими доказами, які обґрунтовують завдання такої шкоди в розумінні положень ст.. 1167 , 1173ЦК України.

Таке рішення суду, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, відповідним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, які регулюють даний вид правовідносин, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

До такої правової позиції прийшов Верховний Суд України у своїй постанові №6-440цс16 від 25.05.2016 року.

Зазначена у вказаній постанові правова норма ч. 1 ст. 1176 ЦК України, регулює підстави відшкодування шкоди при розгляді кримінальних справ та справ про адміністративне правопорушення.

Підстави відшкодування шкоди при розгляді цивільних справ регулює ч. 5 ст. 1176 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Отже, зважаючи на правову позицію Верховного Суду України , за відсутності підстав для застосування частини п'ятої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Як вбачається з позовних вимог фермерського господарства «Бурка В.В.» до Держави в особі Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби, то останній фактично не погоджується із законністю судових рішень, ухвалених вищевказаними судами.

Вказані судові рішення набрали законної сили і доказів того, що в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, встановлено склад злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, матеріали справи не містять .

Отже, підстави відшкодування шкоди за ч. 5 ст. 1176 ЦК України, відсутні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров»ю.

Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Проте, відповідно до ст.. ст.. 1173, 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень та/або їх посадовими або службовими особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів та/або осіб.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з подальшими доповненнями та змінами роз'яснено,що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Зазначаючи про те, що фермерському господарству «Бурка В.В.» завдано моральної шкоди, будь-яких доводів на втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням ділової репутації саме юридичної особи ФГ «Бурка В.В.» за обставин вказаних позивачем, та/або посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності, даний позов не містить , окрім посилань на незаконність судових рішень, підставами до відшкодування якої є виключно обвинувальний вирок, про що зазначено вище.

Вимоги фермерського господарства «Бурка В.В.» до Уповноваженого Верховної Ради з правлюдини, також є безпідставними, оскільки при розгляді скарг останнього Уповноважений Верховної Ради з прав людини діяв в межах Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради з правлюдини», відповідно до якого Уповноважений Верховної Ради з прав людини приймає та розглядає звернення громадян або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Так, статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» чітко визначені категорії осіб, які мають право звернутись до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ ,організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Юридичні особи, до яких належить фермерське господарство «Бурка В.В.», не є суб'єктами звернення відповідно до положень зазначеної норми закону.

Всі зазначені обставини у їх сукупності свідчать про безпідставність та недоведеність вимог позивача, про що і зазначено судом першої інстанції .

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -