Справа № 454/1670/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/6548/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О. з участю прокурора Панькевича Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» - ОСОБА_2 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» до Львівської місцевої прокуратури № 1 та Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

07.07.2017 року позивач ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2 В.» звернувся до суду з позовом до Львівської місцевої прокуратури № 1 та Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08.12.2016 року на адресу Генеральної прокуратури України ним направлено заяву про кримінальне правопорушення. В заяві просив відкрити кримінальне провадження за ст. 382 КК України відносно посадових осіб Львівського обласного управління водних ресурсів по факту невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2012 року у справі № 148664/11/9104 (№ 2а-10905/2011). Надалі дана заява була направлена в Прокуратуру Львівської області. З Прокуратури Львівської області його заява перенаправлена до Львівської місцевої прокуратури №1, звідки він отримав відповідь про те, що його заява знов перенаправлена до Личаківського ВП ГУНП у Львівській області.

Після повторного звернення до Генеральної прокуратури з приводу внесення вищевказаної заяви до ЄРДР, таке було пере направлено до Львівської місцевої прокуратури, звідки до Личаківського ВП ГУНП у Львівській області.

Вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що порушують його права та завдали моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» до Львівської місцевої прокуратури № 1 та Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржило ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2 В.».

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що рішення суду не ґрунтується на принципах законності, верховенстві права, ухвалене без дотримання положень Конституції України. Крім того, зазначає, що в порушення вимог ст. 213 ЦПК України судом першої інстанції не вказано причин не врахування доказів, вказаних у позовній заяві, та не застосовано норми закону, які підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Такий же порядок відшкодування шкоди встановлений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в т.ч. майнової та моральної шкоди.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із наступними змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно із ст. 94 ЦК України юридична особа має особисте немайнове право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та на інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Таким чином, під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, а визначення змісту ділової репутації залежить від природи її суб'єкта.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2 В.» звернувся до суду з позовом до Львівської місцевої прокуратури № 1 та Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення в його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями прокуратури.

Судом встановлено, що позивач ставив питання щодо відкриття кримінального провадження за ст. 382 КК України відносно посадових осіб Львівського обласного управління водних ресурсів по факту невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2012 року у справі № 148664/11/9104 (№ 2а-10905/2011), в результаті чого вказані посадові особи позбавили фермерське господарство прав, гарантованих ст.ст. 40, 55 Конституції України, та нанесли фермерському господарству шкоду. А також просив визнати фермерське господарство потерпілою стороною у даному провадженні.

Згідно листів від 23.12.2016 року та 28.12.2016 року вказана заява скерована для розгляду в Прокуратуру Львівської області та надалі в Львівську місцеву прокуратуру №1.

З листа від 30.12.2016 року вбачається, що Львівською місцевою прокуратурою №1 дана заява направлена для розгляду по суті до Личаківського ВП ГУНП у Львівській області.

Листом т.в.о. начальника Личаківського ВП ГУНП у Львівській області від 20.01.2017 року позивача повідомлено, що відомості за його заявою до ЄРДР не внесені. Одночасно розяснено його право оскаржити таке рішення.

Звернення фермерського господарства від 14.02.2017 року про внесення відомостей до ЄРДР за вищевказаною заявою про вчинення кримінального правопорушення, з Генеральної прокуратури України направлено до Прокуратури Львівської області, звідти до Львівської місцевої прокуратури та надалі до Личаківського ВП ГУНП у Львівській області.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту заподіяння йому діями прокуратури моральних страждань чи втрат немайнового характеру, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» до Львівської місцевої прокуратури № 1 та Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування до спірних правовідносин, крім загальних норм, ст.1176 ЦК України, є безпідставним, так як така на ці правовідносини не поширюється з огляду на спеціальний порядок відшкодування шкоди, визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.»відхилити.

Заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_4