"30" жовтня 2017 р. Справа № 363/1728/13-ц
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Чіркова Г.Є., при секретарі Гавриленко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Старопетрівської сільської ради Вишгородського району, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Головне управління Держгеокадастру в Київській області, Управління держкомзему у Вишгородському районі, ПАТ «Державний ощадний банк Україна», про визнання недійсними та скасування кадастрового номеру, державного акту на землю, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

позов ОСОБА_1 в цій справі знаходиться на розгляді Вишгородського районного суду Київської області з 21 травня 2013 року й донині свого вирішення не знайшов через затягування розгляду справи стороною позивача.

Так, 6.02.2014 року після численних заяв про відвід судді Скарлат О.І., та внаслідок залишення позивачкою судового засідання її позов ухвалою суду залишено без розгляду згідно п. 9 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 8.05.2014 року вказану ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу повернуто для продовження розгляду. Зазначено, що оскільки судом досліджено докази, встановлено обставини справи, суд першої інстанції має завершити розгляд справи по суті спору.

18.02.2015 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області спір по суті розвязано, в задоволенні позову відмовлено. 28.05.2015 року вказане рішення залишено без зміни ухвалою Апеляційного суду Київської області.

4.11.2015 року ухвалою Касаційного суду названі судові рішення скасовано справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційний суд дійшов висновку, що мало місце порушення права позивача на залишення позову без розгляду відповідно до ст. 207 ЦПК України. При новому розгляді справи належало зясувати дійсні наміри позивача щодо процесуальної долі заявленого нею позову.

При новому розгляді справи з грудня 2015 року позивачка двічі уточнила позовні вимоги, змінила предмет позову (31 липня і 21 серпня 2017 року).

Водночас, 17.03.2016 року в судове засідання не прибула, просила відкласти розгляд справи через зайнятість в інших судових справах. Письмових доказів, які б підтвердили поважність причин її відсутності не надала.

21.04.2016 року позивачка до суду повторно не прибула, посилаючись на хворобу.

22.11.2016 року та 12.05.2017 року, будучи в судовому засіданні, наполягала на відкладенні розгляду справи, посилаючись на хворобу й неможливість брати участь в розгляді справи. Суд її клопотання задовольнив, із зобовязанням надати докази, які підтверджують хворобливий стан, що перешкоджає участі в справі, розяснив право на процесуальне представництво інтересів в суді.

3.10.2017 року позивачка до суду не прибула, посилаючись на хворобу.

Втім будь-яких письмових доказів медичних документів, які б підтвердили поважність відсутності позивачки, та неможливість взяти участь в судових засіданнях за весь час розгляду справи суду так і не представлено.

Внаслідок вказаної процесуальної поведінки позивачки розгляд справи по суті не розпочато, докази судом не досліджувалися, обставини справи не зясовувалися.

В дане судове засідання 30.10.2017 року, позивачка, будучи повідомленою про розгляд справи, не прибула. Про причини своєї неявки в установленому Законом порядку суд не повідомила.

За таких умов представник відповідача ОСОБА_2 та представник ПАТ «Державний ощадний банк Україна» наполягали в суді на залишенні позовної заяви без розгляду, посилаючись на зловживання позивачкою своїми процесуальними правами, невиконання процесуальних обовязків, яка систематично затягує вирішення справи, в судові засідання не прибуває, докази поважності причин своєї відсутності не надає, а відтак її дійсні наміри не спрямовані на розгляд її позову, яка розгляду позову не бажає. Зазначене призводить до тривалого порушення їхніх прав на розгляд справи протягом розумного строку, штучно створює ситуацію правової невизначеності. З огляду на мотиви і висновки, викладені в ухвалі касаційного суду від 4.11.2015 року, вважали, що суд не вправі в черговий раз відкласти розгляд справи й повинен залишити позов без розгляду.

Заслухавши вказаних представників, дослідивши справу, суд доходить висновку, що доводи їхнього клопотання є слушними, заслуговують на увагу, ґрунтуються на матеріалах справи й дійсних обставинах.

Згідно вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязанні добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Суд надав позивачці вичерпні можливості взяти участь в розгляді справи, подати докази, дати пояснення, довести переконливість своєї позиції перед судом, неодноразово відкладав розгляд справи за її клопотаннями. Не дивлячись на таке, позивачка участі в розгляді справи не взяла, до суду повторно не прибула, поважність причин своєї систематичної відсутності перед судом та учасниками процесу не довела. За таких обставин, суд вважає, що дійсні наміри позивачки на розгляд справи по суті не спрямовані.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

У цій справі позивачка систематично затягує розгляд справи, недобросовісно користується своїми процесуальними правами та, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, повторно до суду не зявилася, що згідно ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України є підставою для залишення її позову без розгляду.

При цьому причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України) спрямоване на дотримання розумних строків розгляду справи і недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які зявляються до суду, а позивачка і не зявляється до суду, і не використовує положення про процесуальне представництво в суді (Ухвала ВССУ від 31.08.2015 року в справі №6-24063ск15).

Беручи до уваги викладене, в даному випадку суд позбавлений можливості в черговий раз відкласти розгляд справи, який не відбувається внаслідок дій позивачки, що призводить до порушення прав інших учасників судового процесу, порушення прав осіб на розгляд їхньої справи протягом розумного строку згідно ст. 6 Конвенції, а тому позов у цій справі підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 207 і 210 ЦПК України,

ухвалив:

клопотання представника відповідача ОСОБА_2 та представника ПАТ «Державний ощадний банк Україна» задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя: