Справа № 266/2267/17
Провадження № 2/266/776/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Д`яченко Д.О.

при секретарі - Сологуб Т.В.

з участю позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, представників відповідача ПАТ «Морський регістр судноплавства в Україні» - ОСОБА_3, ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Морський регістр судноплавства в Україні», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , суд -

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Морський регістр судноплавства у Україні» з вимогами про скасування наказу директора ПрАТ «Морський регістр судноплавства у Україні» № 161 л від 31.05.2017 року про його звільнення з посади старшого інженера Маріупольської ділянки ПрАТ «Морський регістр судноплавства у Україні»31.05.2017 року у звязку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України та поновлення його на роботі в ПрАТ «Морський регістр судноплавства в Україні» на посаді старшого інженера Маріупольської ділянки з 31.05.2017 року. Також просив стягнути з ПрАТ «Морський регістр судноплавства у Україні» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.05.2017 року по день поновлення позивача на роботі.

Позивач вважає своє звільнення незаконним і мотивує свої вимоги наступним.

ОСОБА_1 зазначає, що з 26.06.1986 року він був прийнятий на посаду інженера інспектора Жданівської інспекції Регістру СРСР Чорноморсько-Азовського та Дунайського басейнів. Правонаступником цього підприємства з 23.04.1993 року є відповідач. 03.02.1994 року позивача призначено на посаду старшого інженера-інспектора відділення в м. Маріуполі Регіонального управління в Україні. 17.08.1998 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного інженера-інспектора відділення в м. Маріуполі Регіонального управління в Україні. 01.07.2012 року позивача було переведено на посаду старшого інженера. 01.02.2016 року позивача переведено на посаду старшого інженера Маріупольської ділянки Регіонального управління на 0,5 ставки із окладу згідно штатного розпису.

Згідно наказу директора ПрАТ «Морський регістр судноплавства у Україні» ОСОБА_5 № 90-л від 29,03.2017 року, з метою удосконалення структури ПрАТ «Морський регістр судноплавства у Україні», та у звязку зі зменшенням обсягу робот було прийнято рішення про скорочення з 01.06.2017 року штату працівників підприємства на 24 одиниці. Також було наказано керівникам структурних підрозділів надати адміністрації пропозиції по кандидатурам на звільнення у звязку з скороченням штату, при цьому прийняти до уваги переваги на залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації відповідно до ст. 42 КЗпП.

31.03.2017 року позивача було письмово попереджене про звільнення 31.05.2017 року у звязку зі скороченням численності та штату працівників (ст. 40 п.1 КЗпП) та про відсутність роботи по спеціальності позивача, а також іншої роботи в ПрАТ «Морський регістр судноплавства у Україні».

Згідно наказу директора ПрАТ «Морський регістр судноплавства у Україні» ОСОБА_5 № 161-л від 31.05.2017 року ОСОБА_1М, було звільнено з посади старшого інженера Маріупольської ділянки ПрАТ «Морський регістр судноплавства у Україні» з 31.05.2017 року за скороченням штату (ст. 40 п.1 КЗпП).

Позивач стверджує, що він мав переважне право на залишення на роботі, оскільки мав більш високу кваліфікацію та продуктивність праці, та є працівником з більш тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві.

З огляду на викладене позивач наполягає на скасуванні наказу директора ПрАТ «Морський регістр судноплавства у Україні» № 161 л від 31.05.2017 року про його звільнення з посади старшого інженера Маріупольської ділянки ПрАТ «Морський регістр судноплавства у Україні» 31.05.2017 року у звязку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України та поновленні його на роботі в ПрАТ «Морський регістр судноплавства в Україні» на посаді старшого інженера Маріупольської ділянки з 31.05.2017 року, а також на стягненні з ПрАТ «Морський регістр судноплавства у Україні» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.05.2017 року по день поновлення його на роботі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що він найбільш кваліфікований працівник ніж інші старші інженери Маріупольської ділянки з огляду на стаж його безперервної роботи на підприємстві, а також у нього вища продуктивність праці.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 підтримав заявлений позов, просив суд його задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проти позову заперечували, наполягаючи на тому, що ОСОБА_1 був належним чином, вчасно, попереджений під розписку про майбутнє звільнення за скороченням. Крім того, суду повідомлено, що в штаті відповідача не було жодних вакансій, які б можна було запропонувати позивачу з огляду на його освіту, спеціальність та кваліфікацію, а крім того, позивач не мав переваг перед іншими працівниками підприємства щодо залишення на роботі.

Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що у позові ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На порушення своїх обовязків, передбачених ст. 10 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, щодо доведення підстав свого позову, не довели тих обставин, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог КЗпП України і що є підстави для поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку.

Наказом Начальника Інспекції Регістра СРСР Чорноморсько-Азовського та Дунайського басейнів №42 від 23.06.1986 року ОСОБА_1 прийнято на посаду інженера інспектора по корпусної частини Ждановської Інспекції Регістра СРСР. (т. 1 а.с. 6-8, 9)

Наказом Начальника Інспекції Чорноморсько-Азовського та Дунайського басейнів № 10 від 03.02.1994 року ОСОБА_1 призначено старшим інженером-інспектором. (т. 1 а.с.6-8, 10)

Наказом Начальника Регіонального Управління в Україні Російського морського Регістра судноплавства № 119 від 10.08.1998 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного інженера-інспектора. (т. 1 а.с. 6-8, 11)

Згідно наказу № 208 л від 08.06.2012 року ОСОБА_1 переведено на посаду старшого інженера. (т. 1 а.с.6-8)

Відповідно до наказу № 56-л від 20.01.2016 року ОСОБА_1 переведено на 0,5 ставки з окладу згідно штатного розпису. (т. 1 а.с. 15)

Згідно з частиною 3 статті 64 Господарського кодексу України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розклад. При цьому власник має право на свій розсуд змінювати чисельність співробітників відповідної професії та кваліфікації та зменшити численність відповідних посад.

Відповідно до ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно зі статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Судом встановлено, що 02.03.2017 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видало Наказ № 287, відповідно до якого ПрАТ «РС в Україні» було застосовано спеціальну санкцію тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності. (т. 1 а.с. 74-75)

29.03.2017 року директором ПрАТ «РС в Україні» був виданий наказ № 90-л, відповідно до змісту якого був скорочений штат працівників підприємства на 24 одиниці та був затверджений перелік посад, що були виключені зі штатного розпису. (т. 1 а.с 16-17)

Наказом № 2-ф від 30.01.2017 року с 01.02.2017 року був встановлений штатний розпис та посадові оклади працівникам ПрАТ «Морський регістр судноплавства в Україні». (а.с.95-98)

Наказом № 6-ф від 29.03.2017 року с 01.06.2017 року був змінений штатний розпис ПрАТ «Морський регістр судноплавства в Україні». (т. 1 а.с.99-101)

Відповідно до наказу 161-л від 31.05.2017 року ОСОБА_1 старшого інженера дільниці в м. Маріуполі ПрАТ «Морський регістр судноплавства в Україні» звільнено з 31 травня 2017 року за скороченням штату (ст. 40 п.1 КЗпП України) з виплатою вихідної допомоги у розмірі місячного заробітку (ст. 44 КЗпП України.) (т. 1 а.с. 20)

Згідно зі ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Вказаною статтею також наводиться перелік обставин, які надають перевагу працівнику в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із подальшими змінами), судам розяснено, що, розглядаючи трудові спори, повязані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Як вбачається з наданих суду відповідачем документів ОСОБА_1 не мав більшої кваліфікації ніж інші працівники вказаного підприємства. Так з наданих суду документів, що підтверджують кваліфікацію всіх старших інженерів по підприємству, ОСОБА_1 мав таку саму кваліфікаціє як інші працівники, і відповідно не мав переважного права по залишенню на роботі. (т. 1 а.с. 107 230, т. 2 ас. 1-253, т. 3 а.с. 1-253, т. 4 а.с. 1-77).

Відповідно до таблиці виконаних робіт та відряджень всіх старших інженерів на всіх ділянках ПрАТ «РС в Україні» з 01.01.2014 року по 29.03.2017 року ОСОБА_1 працював на 0,5 ставки та переважно виконував роботу повязану з перевіркою вже виконаних робіт - 264 перевірки, і лише 57 раз виконував роботи у якості виконавця робіт, тобто робіт повязаних з інтенсивним завантаженням, а саме відвідування суден, спуск на нижні палуби, трюмів з метою перевірки корпусу судна. Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 не мав продуктивність праці вищою ніж інші старші інженери підприємства. (т. 1 а.с. 94).

Згідно повідомлення від 30.03.2017 року у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України ОСОБА_1 31.03.2017 року було повідомлено про наступне вивільнення його у звязку із скороченням численності та штату працівників. (т.1 а.с. 18)

В той же час з наданих суду відповідачем матеріалів вбачається, що в період з 29 березня 2017 року по 31 травня 2017 року (день звільнення позивача) в штаті відповідача не було наявних вакантних посад. (т. 1 а.с.95-101)

Цей факт підтверджується довідкою № 180-710-10-207979 від 28.07.2017 року за підписом директора ПрАТ «Морський регістр судноплавства в Україні» наданою відповідачем на вимогу суду. (т. 1 а.с.105) та листом за № 1742/19/02 від 18.07.2017 року за підписом в.о. директора Одеського обласного центра зайнятості про відсутність з 29.03.2017 року по 31.05.2017 року на підприємстві ПрАТ «Морський регістр судноплавства в Україні» попиту на робочу силу(вакансій). (т. 1 а.с. 106)

Відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору за ініціативою власника уповноваженого ним органу з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України може здійснене лише за попередньою згодою профспілкового органу, членом якого є працівник, профспілкового органу в ПрАТ «Морський регістр судноплавства в Україні» немає.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що у ПрАТ «Морський регістр судноплавства в Україні» відбулась зміна штатної структури - скорочення штатів що обєктивно потягло за собою скорочення численності працівників. Звільнення п

озивача відбулось із дотриманням вимог Кодексу законів про працю України.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що звільнення ОСОБА_1М, за п.1 ст. 40 КЗпП здійснене у відповідності до вимог чинного законодавства, підстав для скасування наказу № 161-л від 31.05.2017 року не має.

Враховуючи, що вимоги про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення у їх задоволенні також слід відмовити

Керуючись ст. ст. 40, 42, 49-2 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 81, ч. 3 ст. 88, ст. ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Морський регістр судноплавства в Україні», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5. про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-дений строк з дня проголошення рішення.

Суддя Д`яченко Д. О.