Справа № 469/986/17
З а о ч н е р і ш е н н я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2017 року Березанський районний суд Миколаївської області
в складі : головуючої - судді - Старчеус О.П.
при секретарі - Якубець С.В.
за участю: прокурора - Маковецкого Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Березанка цивільну справу за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки, -
Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 12.07.2017 року звернувся до Березанського районного суду з зазначеним позовом, в якому просив :
- визнати незаконними та скасувати рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26.12.2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,06 га (пасовища) для ведення садівництва із земель, не наданих у власність та постійне користування, в межах території с. Коблеве Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області;
Прокурор вважає, що вказані пункти рішення Коблівської сільської ради прийнято з порушенням вимог законодавства, у звязку з чим підлягають визнанню незаконними та скасуванню, оскільки:
- надана відповідачу ОСОБА_1 земельна ділянка була розташована на землях держлісфонду, які знаходились в постійному користуванні ДП Очаківське ЛМГ у кварталі 47 виділу 1 урочища Коблево Березанського лісництва, а тому Коблівською сільською радою надано земельну ділянку у власність відповідача ОСОБА_1 незаконно, без вилучення у постійного землекористувача ДП Очаківське ЛМГ, поза волею належного власника - держави в особі Березанської райдержадміністрації, до повноважень якої ч.5 ст.149 ЗК України віднесено вилучення земельних ділянок державної власності; без погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення органом лісового господарства та органом охорони навколишнього природного середовища, усупереч встановленому мораторію на вилучення земель земельних ділянок лісогосподарського призначення, без проходження державної експертизи землевпорядної документації;
- всупереч вимогам ч.8 ст.118, ч.3 ст.186-1 ЗК України Коблівською сільською радою прийнято спірне рішення за відсутності позитивних висновків управління лісового та мисливського господарства про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення;
- всупереч вимогам ст.17 Закону України Про основи містобудування, ст.118 ЗК України надана відповідачу ОСОБА_1 земельна ділянка розташована в зоні рекреації, в межах якої, відповідно до Проекту планування та забудови Березанського району, затвердженого постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112, дозволяється розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів праці та відпочинку, пляжів, памяток археології, заказників памяток культури та забороняється індивідуальне будівництво в 3-х кілометровій зоні узбережжя Чорного моря. Аналогічна заборона міститься і в п.2.4,5.14,,5.21,10.17 ДБН 360-92 Планування і забудова міських і сільських поселень, які є обовязковими у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Отже, будівництво індивідуального дачного будинку в 3-х кілометровій зоні узбережжя Чорного моря суперечить містобудівній документації Проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області та діючому містобудівному законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам.
Посилаючись на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення сільською радою не прийнято до уваги й місце розташування спірної земельної ділянки, а саме,
- що за даними НКС надана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка розташована у прибережній захісний смузі Чорного моря, відстань від південної межі земельної ділянки до урізу води Чорного моря становить 530-540м, до північної 540-550м, тобто спірна змельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги Чорного моря, а тому, відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84 ЗК України, може перебувати виключно у державній та комунальній власності і надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, до яких не відноситься індивідуальне дачне будівництво; згідно ст.88 ВК України та ст.60 ЗК України з метою охорони водних обєктів уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води та що відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84 ЗК України землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обраховану площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно-визначеній смузі від урізу води;
- надання у власність відповідачу ОСОБА_1 спірної ділянки для комерційного призначення для будівництва і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування суперечить вимогам ст.90 Водного кодексу України та ст.62 ЗК України, відповідно до яких прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних обєктів, обєктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, обєктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обовязковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд, тобто надання у власність відповідачу ОСОБА_1 спірної земельної ділянки для будівництва і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування також суперечить вимогам земельного та водного законодавства.
При прийнятті сільською радою рішень про надання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки для садівництва та зміни її цільового призначення допущено також порушення законодавства у сфері містобудування. Так, згідно ст.17 Закону України Про основи містобудування, ст.48 Закону України Про охорону земель, ст.118 ЗК України, оскільки містобудівною документацією, чинною на момент прийняття рішення про передачу у приватну власність спірної земельної ділянки, був Проект планування та забудови Березанського району, затверджений постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112. Згідно зі вступом до пояснювальної записки зазначений Проект є основою для розробки проектів планування та забудови населених пунктів, промислових та сільськогосподарських комплексів, зон відпочинку та туризму, а також вибору та відведення земельних ділянок для різноманітних потреб. Відповідно до інформації Управління містобудування надана відповідачу ОСОБА_1 земельна ділянка розташована в зоні рекреації, у межах якої, відповідно до Проекту планування, дозволяється розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів труда та відпочинку, пляжів, памяток археології, заказників памяток культури та забороняється індивідуальне будівництво в 3-х кілометровій зоні узбережжя Чорного моря. При цьому, згідно підрозділу 4 розділу V Проекту установлено, що в 3-кілометровій зоні Чорноморського узбережжя відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР №272 від 22.04.1969р. будівництво інших обєктів не дозволяється. Аналогічна заборона встановлена п.10.17 ДБН 360-92, які відповідно до Закону України Про будівельні норми є обовязковими у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Тобто, надання відповідачу ОСОБА_1 для ведення садівництва та будівництва і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування в 3-кілометровій зоні узбережжя Чорного моря суперечить містобудівній документації Проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області та чинному містобудівному законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам.
Крім того, при відведенні ОСОБА_1 Коблівською сільською радою спірної земельної ділянки допущені порушення вимог ч.1 ст.1 Закону України Про благоустрій населених пунктів, оскільки відповідно до управління містобудування та архітектури спірна земельна ділянка розташована вздовж місцевих вулиць, що забезпечує звязки з комплексами рекреаційних установ та фактично накладається на межі пішохідної доріжки.
Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача - Коблівської сільської ради, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Пунктами 1, 2 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26.12.2012р. затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України для ведення ссадівництва із земель, не наданих у власність та користування, в межах території населеного пункту с.Коблеве Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, та надано відповідачу ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,0600 га (пасовища) із земель, не наданих у власність та користування в межах території населеного пункту с. Коблеве, Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, для індивідуального ведення ссадівництва в с. Коблеве (а.с.15-16).
Зазначені обставини підтверджені також висновком про погодження проекту землевпорядної документації відділом Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області з експлікацією земельних угідь (а.с.17-19), поземельною книгою (а.с.46-49).
Рішенням Коблівської сільської ради №31 від 16.12.2014 року затверджено проект із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_1 площею 0,0600 га (пасовища) кадастровий номер :12:054:0291 з ведення садівництва на будівництво і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (а.с.20-24).

На імя ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку видано державний акт ЯК №808906 від 29.12.2012р. (а.с.29).

З повідомлення Коблівської сільської ради від 12.10.2016р. вбачається, що під час виходу на місце розташування спірної земельної ділянки шляхом візуального огляду встановлено, що на даний час будівельні матеріали, споруди, нерухомі обєкти на спірній земельній ділянці відсутні (а.с.31,53).

Повідомленням Управління містобудування та архітектури Миколаївської ОДА підтверджено, що спірна земельна ділянка розташована в зоні рекреації, в якій згідно Проекту планування та забудови Березанського району передбачалось розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів праці та відпочинку, пляжів, памяток археології, заказників памяток культури. Станом на 16.12.2014р. рішенням Коблівської сільської ради від 16.12.2014р. №28 затверджено генеральний план с. Коблеве, відповідно до якого спірна земельна ділянка розташована на території рекреаційних закладів (а.с.32,33).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №808906, виданого 29.12.2012р. Коблівською сільською радою, Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Березанського РУЮ у Миколаївській області, реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :12:054:0291 за ОСОБА_1 внесена до Державного реєстру 27.12.2014р. за номером запису про право власності 8286372. На підставі договору купівлі-продажу №536 від26.05.2017р. право привтної власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.34-36).

Як вбачається з повідомлення відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області з фрагментом публічної кадастрової картти України (а.с.37-38), згідно даних НКС приблизна відстань від урізуЧорного моря меж спірної земельної ділянки до південної межі складає 530-540м., до північної межі 540-550м.

Повідомленням Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області підтверджено, що документів дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відсутні записи про документи, в яких замовником зазначена ОСОБА_1 (а.с.40,41).

За положеннями ст.60 Земельного кодексу України та ст.88 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше 2-х км від урізу води.

З урахуванням зазначених нормативних розмірів, наявні підстави вважати, що спірна земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги.

Відповідно до положень ст.58 ЗК України землі, зайняті прибережними захисними смугами, віднесено до земель водного фонду.

За змістом ст.59 ЗК України, землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей.

Як передбачено ч.4 ст.59 ЗК України (в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень), земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність та для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено.

Таким чином, Коблівською сільською радою всупереч зазначеним нормам законодавства передано у приватну власність земельну ділянку, що знаходиться у межах прибережної захисної смуги, для потреб, не передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до повідомлення Управління містобудування та архітектури Миколаївської ОДА, надана відповідачу ОСОБА_1 у власність земельна ділянка розташована у зоні рекреації, у якій не передбачено розміщення земельних ділянок для ведення садівництва та будівництва і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування.

Невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, є підставою для відмови у дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.7 ст.118 ЗК України).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26.12.2012 року, яким затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, не відповідає зазначеним вимогам законодавства.

Оскільки рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 26.12.2012 року № 10 в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для садівництва суперечить зазначеним нормам законодавства, воно підлягає визнанню недійсним та скасуванню на підставі ч.10 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

У звязку зі скасуванням вищезазначеного рішення є незаконним та підлягає скасуванню і рішення Коблівської сільської ради №31 від 16.12.2012 року в частині затвердження проекта землеустрою щодо зміни цільового призначення належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,06 га (пасовище), для будівництва і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування.

Одночасно із скасуванням незаконних рішень Коблівської сільської ради про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення садівництва з подальшою зміною цільового призначення на будівництво і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування підлягає визнанню недійсним і документ, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

До спірних правовідносин про витребування земельних ділянок із володіння набувачів та повернення їх у власність держави підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол, Конвенція), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 7 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року, Трегубенко проти України від 2 листопада 2004 року, East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, повязані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає (правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи №6-157цс16 від 29.06.2016р.).

Як зазначив в правовій позиції Верховний Суд України у справі за №6-92цс13 від 18.09.2013р. створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обовязок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення у власність державі землі, яка вибула з її власності незаконно.

Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги прокурора щодо витребування спірної земельної ділянки загальною площею 0,06 га у відповідача ОСОБА_2, яка вибула з володіння держави незаконно, та повернення земельної ділянки територіальній громаді с. Коблеве в особі Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати в сумі 9859,87 грн., в рівних частках з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,212,214-215,218,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26.12.2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,06га (пасовища) для ведення садівництва із земель, не наданих у власність та постійне користування, в межах території с. Коблеве Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Визнати недійсним та скасувати рішення Коблівської сільської ради №31 від 16.12.2014 року в частині затвердження проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :12:054:0291 з ведення садівництва на комерційне призначення для будівництва і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування.

Визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_1 державний акт від 29.12.2012 року серії ЯК №808906 на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :12:054:0291 в с. Коблеве в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Витребувати від ОСОБА_2 у власність Коблівської обєднаної територіальної громади в особі Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області земельну ділянку площею 0,06 га, нормативною грошовою оцінкою 283991,44 грн. із кадастровим номером :12:054:0291.

Стягнути з Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь прокуратури Миколаївської області (р/р 0340, , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) судовий збір в сумі по 3286,62 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31.10.2017р..