Ухвала іменем україни 04 жовтня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Коротуна В.М., суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 21 березня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № Ф-139, за умовами якого останній було надано кредит у сумі 70 000 дол. США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до

19 березня 2027 року.

На забезпечення належного виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором, 21 березня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та

ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку належну їй квартиру АДРЕСА_1.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 21 березня 2007 року № Ф-139.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків не виконувала належним чином, внаслідок чого станом на 01 січня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 796 515 грн 80 коп., в рахунок погашення якої ТОВ «Кредитні ініціативи» просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, яка визначена на підставі оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20 січня

2016 року скасовано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2015 року, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи».

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

№ Ф-139, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 21 березня 2007 року в розмірі 287 916 грн 77 коп. звернуто стягнення на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Житомирської області від 20 січня 2016 року, залишити в силі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2015 року.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «Кредитні ініціативи» - Гаврилюк О.О., перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності при зверненні до суду із даним позовом, про застосування якого заявляла відповідач.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що кінцевий строк повернення кредиту встановлено сторонами до

19 березня 2027 року, а тому позивач пропустив строк позовної давності лише щодо вимог, заявлених поза межами трирічного строку до звернення із даним позовом. При цьому зазначено, що вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами встановлено, що 21 березня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № Ф-139, за умовами якого останній було надано кредит у сумі 70 000 дол. США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до

19 березня 2027 року.

На забезпечення належного виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором, 21 березня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та

ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку належну їй квартиру АДРЕСА_1.

12 січня 2011 року ОСОБА_3 отримала від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» розрахунок заборгованості і була попереджена про звернення банку до суду для дострокового стягнення суми кредиту, про що свідчить її підпис на розрахунку банку від 12 січня 2011 року (а.с. 154)

08 лютого 2011 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором

від 21 березня 2007 року № Ф-139, який ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2012 року було залишено без розгляду

(а.с. 90).

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 21 березня 2007 року № Ф-139.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 26 січня 2016 року у справі № 6-990цс15.

Згідно з п. 5.3.2 кредитного договору про необхідність дострокової сплати суми заборгованості за цим договором банк зобов'язаний письмово повідомити позичальника (поштою, повідомленням; при явці останнього в банк; вручення банком особисто позичальнику під розписку) протягом трьох днів до вчинення необхідних дій по примусовому стягненню коштів.

Враховуючи, що ОСОБА_3 12 січня 2011 року було вручено під розписку повідомлення про розмір заборгованості з роз'ясненням необхідності дострокового повернення кредиту та внаслідок невиконання вказаної вимог ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду із відповідним позовом, правильним є висновок суду першої інстанції про зміну банком строку виконання основного зобов'язання у зв'язку із пред'явленням 12 січня 2011 року вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом.

При цьому залишення позову ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості без розгляду не перериває строків позовної давності відповідно до положень ч. 1 ст. 265 ЦК України.

Беручи до уваги зазначене та враховуючи те, що з даним позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося лише 29 січня 2014 року, при цьому

ОСОБА_3 просила застосувати строки позовної давності (а.с. 183-185), законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Суд апеляційної інстанції на зазначені вище обставини справи, зокрема щодо зміни строку виконання основного зобов'язання, уваги не звернув та помилково вважав, що позивачем не пропущено строки позовної давності в межах суми стягнення у розмірі 287 916 грн 77 коп.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржуване рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до скасування рішення суду першої інстанції, ухваленого згідно із законом, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 20 січня

2016 року скасувати, залишити в силі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович