Справа №2-2489/11
Провадження №4-с/359/58/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2, на постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачеві, а також на допущену нею бездіяльність, що полягала в ухиленні від закінчення виконавчого провадження та зняття арешту зі всього нерухо-мого майна боржника,

встановив:

В червні 2017 року ОСОБА_1, діючи від імені ОСОБА_2, звернулась до суду зі скаргою та обґрунтовувала її тим, що у ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві пере-бувало виконавче провадження №33289688 з виконання виконавчого листа №1005/133/ 2012, виданого 20 березня 2012 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 12303 гривень 87 копійок. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 від 9 липня 2012 року був накладений арешт на все майно боржника. На підставі цієї постанови в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна був внесений запис №12711900 про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_2 28 грудня 2012 року та 14 лютого 2013 року він погасив борг в повному обсязі, а також сплатив виконавчий збір та витрати, повязані з організацією і проведенням виконавчих дій. Однак 25 грудня 2014 року старший державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 винесла постанову про повернення виконавчого доку-менту стягувачеві та не зняла арешт зі всього нерухомого майна боржника. Такі дії суперечили п.8 ч.1 ст.49 та ч.2 ст.50 чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження». У звязку з цим ОСОБА_2 позбавлений можливості на власний роз-суд розпоряджатись його нерухомим майном. Тому представник заявника ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3, що полягала в ухиленні від зняття арешту зі всього нерухомого майна боржника, а також зобовязати ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві вчинити цю дію.

В ході розгляду скарги представник заявника ОСОБА_1 подала заяву про збіль-шення вимог скарги (а.с.50-51): просить визнати неправомірною постанову старшого дер-жавного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 від 25 грудня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, а також допущену нею без-діяльність, що полягала в ухиленні від закінчення виконавчого провадження №33289688 та зняття арешту зі всього нерухомого майна боржника; зобовязати Голосіївський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винести постанову про закінчення цього виконавчого про-вадження та зняти арешт зі всього нерухомого майна ОСОБА_2, а також подати до ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України постанову про зняття арешту зі всього нерухомого майна боржника для скасування запису №12711900 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримує скаргу та напо-лягає на її задоволенні.

ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Представник Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві взагалі не зявився у судове засідання. Він був неодноразово завчасно у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду скарги. Ця обставина підтверджується рекомендованими по-відомленнями про вручення йому судової кореспонденції (а.с.17, 21, 24, 55).

Вислухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи, а також до-слідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків.

Встановлено, що 9 липня 2012 року старший державний виконавець ВДВС Голо-сіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_6 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №33289688 з виконання виконавчого листа №1005/133/2012, виданого 20 березня 2012 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 12303 гривень 87 копійок (а.с.25).

В той же день старший державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_6 винесла ще одну постанову про накладення арешту на все майно борж-ника (а.с.26).

На підставі цієї постанови ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України вніс в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис №12711900 про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_2 Ця обставина підтверджується інфор-маційною довідкою з вказаного реєстру №88951016 від 7 червня 2017 року (а.с.5).

23 квітня 2013 року старший державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 винесла постанову про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 1230 гривень 39 копійок (а.с.33).

25 грудня 2014 року старший державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 винесла постанову про стягнення з боржника також витрат на про-ведення виконавчих дій в розмірі 50 гривень (а.с.34).

В той же день старший державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.32).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час винесення оскаржуваної постанови, виконавче провадження під-лягало закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з вико-навчим документом.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.50 цього ж Закону у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімався, скасовувались інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадились інші дії, необ-хідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Зокрема, у постанові про закін-чення виконавчого провадження державний виконавець обовязково зазначав про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Встановлено, що 28 грудня 2012 року ОСОБА_2 сплатив на рахунок ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві грошові кошти в розмірі 6000 гривень. Крім того, 14 люто-го 2013 року він вдруге сплатив на цей же рахунок грошові кошти в розмірі 10152 гривень 66 копійок. Ці обставини підтверджуються копіями квитанцій №30 від 28 грудня 2012 року та №546 від 14 лютого 2013 року (а.с.7).

Загальний розмір грошових коштів, які боржник сплатив на рахунок ВДВС Голо-сіївського РУЮ у м. Києві, склав 16152 гривні 66 копійок (6000 + 10152,66). Частина цих грошових коштів в розмірі 13584 гривень 26 копійок (12303,87 + 1230,39 + 50) була спрямована на повернення ОСОБА_4 боргу в розмірі 12303 гривень 87 копійок, а та-кож сплату виконавчого збору в розмірі 1230 гривень 39 копійок та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50 гривень.

Аналіз цих обставин беззаперечно свідчить про те, що ОСОБА_2 в повному об-сязі виконав рішення суду. Тому у старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 виник обовязок винести постанову про закінчення вико-навчого провадження №33289688 та зняти арешт зі всього нерухомого майна боржника, а не повертати виконавчий документ стягувачеві.

З огляду на це суд вважає, що постанова старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 від 25 грудня 2014 року, а також допущена нею бездіяльність, що полягала в ухиленні від закінчення виконавчого провадження №33289688 та зняття арешту зі всього нерухомого майна боржника, суперечили п.8 ч.1 ст.49 та ч.1, ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на той час.

За правилом ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом по-новлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час розгляду скарги, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактич-ного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.40 цього ж Закону у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника ви-ключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Зокрема, про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазна-чає у постанові про закінчення виконавчого провадження, яка в день її винесення над-силається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Вище вже акцентувалась увага на тому, що постанова старшого державного вико-навця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 від 25 грудня 2014 року, а також допущена нею бездіяльність не відповідали п.8 ч.1 ст.49 та ч.1, ч.2 ст.50 чинному на той час Закону України «Про виконавче провадження». У звязку з цим ОСОБА_2 позбавлений можливості на власний розсуд розпоряджатись його нерухомим майном.

Станом на час розгляду скарги ОСОБА_3 припинила працювати в Голосіїв-ському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Ця обставина підтверджується копією листа начальника Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві №58966 від 29 серпня 2017 року (а.с.43).

З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та порушеного права заявника належить визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 від 25 грудня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, а також допущену нею бездіяльність, що полягала в ухиленні від закінчення виконавчого провадження №33289688 та зняття арешту зі всього нерухомого майна боржника; зобовязати Голосіївський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винести постанову про закінчення цього виконавчого провадження та зняти арешт зі всього нерухомого майна ОСОБА_2, а також подати до ДП «Інформа-ційний центр» Міністерства юстиції України постанову про зняття арешту зі всього не-рухомого майна боржника для скасування запису №12711900 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Керуючись п.1 ч.1,ч.2 ст.208, ч.4 ст.209, ст.210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2, на постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_7 про повернення виконавчого документу стягувачеві, а також на допущену нею бездіяльність, що полягає в ухиленні від закінчення виконавчого провадження та зняття арешту зі всього нерухомого майна боржника, задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 25 грудня 2014 року про повернення вико-навчого документа стягувачеві.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу дер-жавної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_8, що полягала в ухиленні від закінчення виконавчого провад-ження №33289688 та зняття арешту зі всього нерухомого майна боржника.

Зобовязати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про закін-чення виконавчого провадження №33289688 та зняти арешт зі всього нерухомого майна ОСОБА_2, а також подати до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України постанову про зняття арешту зі всього нерухомого майна боржника для скасування запису №12711900 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_9