РІШЕННЯ

Іменем України

09.06.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львів в складі:

головуючого судді Масендич В.В.

при секретарі Левицького М.І.

з участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Бояківський А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 12.11.2015р. було укладено договір про спільне утримання та виховання дитини з однієї сторони ОСОБА_6 (Батько), який проживає у АДРЕСА_1 та з другої сторони ОСОБА_2 (Дід), який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2, ОСОБА_7 (Баба), яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2. Позивач зазначає, що факти невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині сплати на утримання дитини аліменти в розмірі 500 грн. щомісяця, порушення умов договору і чинного законодавства України дають усі підстави вважати, що відповідач не має намірів добровільно виконувати свої зобов'язання, борг останнього може бути погашено виключно шляхом примусового стягнення. Відповідач заборгував аліменти за чотири місяці з лютого по травень. Відтак, згідно п.2 Договору про спільне утримання та виховання дитини, за домовленістю сторін даним договором встановлюється обов'язок Батька сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 500 грн. щомісяця. Перерахунок суми виплати здійснюється сторонами самостійно, один раз в рік. Згідно пункту 3 даного Договору, аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше другого числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів через поштове відділення за адресо проживання дитини. Проте, відповідач цього не зробив. Станом на 24.06.2016р. заборгованість відповідача становить 2000 грн. Просить позов задоволити, та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 2000 грн.

Представник відповідача подала на адресу суду заперечення, в яких зазначила, що позивач в обґрунтування позову посилається на договір про спільне утримання та виховання дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, від 12.11.2015 року, за умовами якого ОСОБА_6 зобов'язується сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, шляхом перерахування даних коштів не пізніше другого числа кожного поточного місяця за наступний місяць через поштове відділення за адресою проживання дитини. Водночас, позивач додає до позовної заяви копію договору, в якому містяться виправлення, які відсутні в примірнику відповідача, та завідома не повідомляє суд про те, що договір був підписаний 08.04.2016р., а відповідно до п.16 даний правочин вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до досягнення дитиною тринадцятирічного віку, а саме до 26.06.2016 року. Тобто, на думку представника відповідача, позивач своїми діями свідомо вводить суд в оману. Крім цього, позивач не повідомив суд про те, що в червні ОСОБА_7 проживала із своїм батьком - відповідачем, та його дружиною і дітьми, та 02.06.2016р. ОСОБА_6 були перераховані грошові кошти у розмірі 500 грн. на потреби дитини, а саме стоматологічні послуги. Окрім цього, з численних квитанцій, долучених до матеріалів справи вбачається, що відповідачем сплачено усі суми за договором. Щодо самого правочину, який слугував підставою позову ОСОБА_2, представник відповідача зазначає, що договір між позивачем та відповідачем був укладений виключно за рекомендацією органів опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР, оскільки ОСОБА_2 постійно звертався до останніх з надуманими скаргами щодо невиконання батьківських обов'язків ОСОБА_6, які до того ж не знаходили свого підтвердження. Крім цього, враховуючи норми с. 219 ЦК України, договір укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є нікчемним, оскільки не був нотаріально посвідчений, а отже не породжує жодних юридичних наслідків.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти позову, надала пояснення аналогічні викладеному в запереченнях, просила в позові відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи щодо задовлення позову поклався на розгляд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.07.2003 року, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Львові, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (а.с.6).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 13.07.2016р. №3543, ОСОБА_7 зареєстрована разом із батьком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).

Судом встановлено, що між ОСОБА_6 (далі за текстом «Батько») з одної сторони та ОСОБА_2 (далі за текстом «Дід»), ОСОБА_7 (далі за текстом «Баба») з другої сторони, укладено 12 листопада 2015 року договір про спільне утримання та виховання дитини, а саме: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі за текстом «Дитина») (а.с. 3-5, 42-44).

Згідно п.2 Договору за домовленістю сторін даним договором встановлюється обов'язок Батька сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 500 грн. щомісяця. Перерахунок суми виплати здійснюється сторонами самостійно, один раз в рік.

Згідно п.3 Договору аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 02 (другого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів через поштове відділення за адресою проживання дитини.

Крім цього, згідно п.5 Договору, сторони домовились, що до досягнення дитиною тринадцятирічного віку, дитина буде проживати разом із бабою та дідом за адресою: АДРЕСА_2. Після досягнення дитиною 13-ти років, її місце проживання сторони визначать за спільною згодою між собою та самої дитини.

Відповідно до п.16 Договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами діє до досягнення дитиною тринадцятирічного віку, а саме до 26 червня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказаний Договір про спільне утримання та виховання дитини запропонований ОСОБА_2 та ОСОБА_7 представником відповідача - ОСОБА_4, що підтверджується супровідним листом від 13.11.2015р. вих.№б/н.

Згідно довідок про доходи виданих ЛКП «Господар» (а.с.69-70 а.с.) ОСОБА_6 працює в ЛКП «Господар» на посаді двірника, його сума доходу за період з червня 2015 року по червень 2016 року становить 30 156,12 грн.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 18.07.2015р. зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 (дівоче прізвище ОСОБА_11), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 18.07.2015р. (а.с.79)

На утриманні у відповідача є малолітня донька - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 20.04.2016 року. (а.с.78).

Як вбачається із наявних в матеріалах справи квитанцій (72-77 а.с.) ОСОБА_6 на виконання умов Договору про спільне утримання та виховання дитини за період з 12.11.2015 року, тобто з дня укладення Договору до 26 червня 2016 року, тобто до закінчення дії договору, а саме до досягнення дитиною тринадцятирічного віку сплатив на рахунок ОСОБА_2 кошти в розмірі 1900 грн. замість необхідних 4000 грн., які повинні були бути сплачені за вказаним договором за даний період.

Відтак, на момент подачі позову до суду, ОСОБА_6 заборгованість, яка виникла по Договору про спільне утримання та виховання дитини ОСОБА_2 не сплатив.

Однак, як вбачається із наявних у матеріалах справи квитанцій (72-77 а.с.), станом на день винесення рішення ОСОБА_6 сплатив ОСОБА_2 на виконання вимог Договору про спільне утримання та виховання дитини 4900 грн.

Крім цього, в матеріалах справи знаходиться строковий депозитний Договір «Депозит Плюс» від 10.08.2016р. укладений між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «Приват Банк». Строк дії договору 12 місяців. Однак суд зазначений договір не бере до уваги, оскільки з такого не вбачається хто відкрив депозитний рахунок неповнолітній ОСОБА_7.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків.

Відповідно до умов ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, а також те, що ОСОБА_6 станом на день винесення рішення виконав своє зобов'язання за договором про спільне утримання та виховання дитини від 12.11.2015р. та сплатив ОСОБА_2 аліменти за договором в розмірі 4900 грн. замість належних 4000 грн. за період з 12.11.2015р. по 26.06.2016р., суд приходить до висновку, що зобов'язання відповідача за договором про утримання та виховання дитини від 12.11.2015р. виконані, а відтак в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 212, 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Масендич В.В.