Справа 328/1657/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 листопада 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого: Ушатого І.Г.

при секретарі: Гніпель О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Токмацькому районному суді цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» в особі Таврійської філії Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Райз-Максимко» в особі Таврійської філії Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,6998 га, кадастровий номер :11:002:0019, яка розташована на території Таврійської сільської ради, Токмацького району та належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №050109 зареєстрованого в Книгу записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №25. По 2016 рік включно позивач відповідно до умов договору оренди землі №ТТ 54/10 від 17.08.2010 р. використовував зазначену земельну ділянку відповідача, а в 2017 р. в звязку з закінченням терміну дії договору оренди повернув її відповідачу шляху виділення земельної ділянки в натурі згідно плану меж земельної ділянки, визначеному в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЗП №050109. Виділена відповідачу земельна ділянка площею 4,6998 га, знаходиться в середині поля загальною площею 118,71 га, яке на теперішній час, за виключенням земельної ділянки відповідача, повністю обробляється Таврійською філією ПрАТ «Райз-Максимко» та засіяне соєю. На вказаному полі функціонує меліоративна система та позивач здійснює зрошення орендованих ним земельних ділянок власною дощувальною машиною «BAUER Centr Star 5000». В звязку з виділенням відповідачу її земельної ділянки позивач втратив можливість повного та ефективного зрошування орендованого ним земельного масиву, оскільки на шляху пересування машини знаходиться земельна ділянка відповідача. Для забезпечення зрошення поля, на якому знаходиться земельна ділянка відповідача позивач, посилаючись на вимоги ст.26 Земельного кодексу України, згідно якої «земельні ділянки, одержані громадянами внаслідок приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, на яких розташовані та функціонують меліоративні системи, використовуються спільно на підставі угоди» позивач звернувся до відповідача з листом-пропозицією підписати угоду про спільне використання земельної ділянки та договір про встановлення земельного сервітуту. Вказаний лист-пропозиція з доданими документами відповідач отримав 15.04.2017 р. та залишив його без відповіді та своїх пропозицій. На теперішній час позивач не має можливості в повному обсязі забезпечити зрошення поля, де знаходиться земельна ділянка відповідача, в звязку з тим, що не має права проїзду зрошувальної машини по земельній ділянці, що належить відповідачу та знаходиться в середині зрошуваного поля.

В звязку з цим позивач просив суд: 1. Встановити Приватному акціонерному товариству «Райз-Максимко» (37240, Полтавська обл.., Лохвицький р-н, м.Заводське, вул.Матросова, буд.10, ) постійний безоплатний земельний сервітут у вигляді права проїзду дощувальної машини через земельну ділянку площею 4,6998 га., кадастровий номер :11:002:0019, яка розташована на території Таврійської сільської ради, Токмацького району та належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №050109. 2.Визначити істотні умови сервітуту: 2.1. Строк сервітуту безстроковий. 2.2. ОСОБА_2, на яку поширюється земельний сервітут 4,6998 га. 2.3. Межі сервітуту згідно з кадастровим планом земельної ділянки. 2.4. ОСОБА_2 за встановлення за користування сервітутом безоплатна. 3 Стягнути з ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий Токмацьким РВ УМВС України в Запорізькій області 24.07.1998 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (37240, Полтавська обл.., Лохвицький р-н, м.Заводське, вул.Матросова, буд.10, ) 1684 грн. судового збору.

18.10.2017 р. представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просив суд: 1. Встановити Приватному акціонерному товариству «Райз-Максимко» (37240, Полтавська обл.., Лохвицький р-н, м.Заводське, вул.Матросова, буд.10, ) земельний сервітут у вигляді права проїзду дощувальної машини через земельну ділянку площею 4,6998 га., кадастровий номер :11:002:0019, що знаходиться на території Таврійської сільської ради, Токмацького району та належить ОСОБА_1. 2. Визначити істотні умови сервітуту: Строк сервітуту 5 років. ОСОБА_2, на яку поширюється земельний сервітут 0,03 га.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, пояснив, що дощувальна машина ходить по колу і не може робити повне коло по полю, в звязку з тим, що вона не має можливості проїжджати по земельній ділянці відповідача. З метою ефективного використання, назад машина не може йти, так як буде після поливу буде дуже зволожена земля. Строк сервітуту 5 років, та строк оренди суміжних земельних ділянок ще 5 років. На вказаному полі строк оренди земельних ділянок різний, а ж до 2025 року. В рахунок оплати буде поливатися земельна ділянка відповідачки. Згоди відповідачки на це не має. Розмір земельної ділянки на якій потрібно встановити сервітут було вирахувано по розміру коліс дощувальної машини. Підтвердження, що підприємство повернуло земельну ділянку відповідачу у представника позивача не має.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, в своїй заяві від 18.10.2017 р. вказала, що відповідно до договору укладеного з адвокатом ОСОБА_3 він буде представляти її інтереси, в звязку з чим просила суд розглядати справу без її участі за участі її адвоката.

18.10.2017 р. до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення на позовну заяву в яких зазначено, що відповідач просила суд у задоволенні позову ПрАТ «Райз-Максимко» до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту відмовити. В обгрутнування заперечень вказала, що викладені позивачем вимоги ґрунтуються на припущеннях, не відповідають обставинам справи та повністю необґрунтовані. Відповідач вважає, що позов фактично посягає на право ОСОБА_1п. вільно користуватися своєю власністю земельною ділянкою. Позивач у позовній заяві обмежився лише загальними вказівками на встановлення сервітуту, не визначаючи ні його зміст, ні зобовязання субєкта сервітуту щодо внесення плати за користь власника обтяженої земельної ділянки, точного просторового розташування земельної ділянки не зазначив. В силу вимог ст.119 ЦПК України позивач повинен був додати до позову технічну документацію, що дозволило б однозначно ідентифікувати обтяжену частину ділянки, чого позивач не зробив. У вирішенні спорів про встановлення сервітуту суд має враховувати обовязок обґрунтування площі і меж чужої земельної ділянки, встановлення сервітуту, на яку вимагає позивач, а також виготовлення проекту технічного (кадастрового) плану спірної земельної ділянки покладається на позивача. Технічного (кадастрового) плану спірної земельної ділянки позивач суду не надав. При встановленні сервітуту позивач не зазначив плати за його встановлення та платності його подальшого здійснення. При цьому, фактично, позивач просить вилучити земельну ділянку у відповідача. Вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок. Позивач не надав жодного документу, який би підтверджував факт належності йому на праві власності або користування суміжних земельних ділянок (строк дії Договорів оренди землі з іншими власниками на які вони були укладені), так як строк дії сервітуту припиняється після закінчення обставин у звязку з чим він був становлений. Також позивач не надав суду будь-якого належного доказу посіву суміжних ділянок сільськогосподарських культур та їх обробку. Не має карти посівних полів (затвердженої органами місцевої влади) з вказівкою на посіви зазначених полів. Звертаючись з позовом позивач не довів обставин, згідно яких він має право вимагати встановлення земельного сервітуту, а відповідач зобовязана надати право користування земельною ділянкою на умовах сервітуту.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що згідно практики ВССУ сервітут повинен бути платним. Є істотні умови встановлення сервітуту, зокрема технічна документація, яка повинна бути надана суду, для того, щоб суд чітко зазначив сервітут. На підставі рішення суду проводиться реєстрація сервітуту. В керівництві по монтажу дощувальної машини з 78 по 91 сторінки описано як працює апаратура. Фактично дощувальна машина може здійснювати полив як за часовою так і проти часової стрілки, може здійснювати полив по секторам. Позивач не узгодив з відповідачем полив його земельної ділянки. Фактично у відповідача не має потреби у поливі його ділянки. У відповідача в цьому році було посіяно соняшник, який не потребував поливу у вересні, коли його потрібно було косити. Дощувальна машина буде пошкоджувати всі посіви відповідача. Термін сервітуту 5 років є необґрунтованим. З позовом представник відповідача не погоджується: по-перше, що сервітут безоплатний, по-друге, повинна бути технічна документація на сервітут, по-третє відповідач сама користується своєю земельною ділянкою і не бажає, щоб хтось використовував її земельну ділянку, по-четверте, відповідно до технічної документації дощувальна машина може ходити по часовій стрілці і назад без виходу на земельну ділянку відповідача.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП №053109 виданого 19.12.2006 р. ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВВС №014488 від 22.04.2004 р. зареєстровано в реєстрі за №543 є власником земельної ділянки площею 4,700 га на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №25. Кадастровий номер земельної ділянки :11:002:0019.

З договору оренди землі №ТТ 54/10 від 17.08.2010 р. вбачається, що орендодавець ОСОБА_1 надала орендарю Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» в особі директора Таврійської філії ОСОБА_4 в строкове платне володіння і користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Токмацького району Запорізької області загальною площею 4,70 га. (рілля). Договір було укладено на 5 років.

Актом приймання-передачі обєкта оренди від 17.08.2010 р. підтверджується, передача вказаної земельної ділянки орендодавцем ОСОБА_1 орендарю ПрАП «Райз-Максимко».

Крім того 17.08.2010 р. між орендавцем та орендарем було складено акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

На теперішній час дія договору оренди землі №ТТ 54/10 від 17.08.2010 р. закінчилася і орендарем ПрАП «Райз-Максимко» земельна ділянка повернута орендодавцеві ОСОБА_1

З роздруківки Контуру поля 74 вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться в середині поля загальною площею 118,71 га. Дане поле на теперішній час, за виключенням ділянки ОСОБА_1 обробляється Таврійською філією ПрАТ «Райз-Максимко». Згідно плану розміщення посівів Таврійської філії ПрАТ «Райз-Максимко» з позначенням поля, де розміщена земельна ділянка ОСОБА_1 та самої земельної ділянки ОСОБА_1, в 2017 р., вказане поле було засіяне соєю.

На даному полі функціонує меліоративна система і Таврійська філія ПрАТ «Райз-Максимко» здійснює зрошення орендованих ним земельних ділянок власною дощувальною машиною «BAUER Centr Star 5000», що підтверджується договором №15/п про надання послуг з подачі води, що забирається юридичними і фізичними особами (сільгосптоваровиробниками) на полив зрошувальних сільськогосподарських земель від 04.05.2017 р., планом поливу сільськогосподарських культур в 2017 році Токмацькою філією ПрАТ «Райз-Максимко».

З листа вих.№28 від 11.04.2017 р. вбачається, що директор Таврійської філії ПрАТ «Райз-Максимко» ОСОБА_5 відповідно до заяви ОСОБА_1 щодо самостійного обробітку земельної ділянки кадастровий номер :11:002:0019, повідомила, що дана земельна ділянка знаходиться на полі, де функціонує зрошувальна система господарства. Відповідно до ст.26 Земельного кодексу України «Земельні ділянки, одержані громадянами внаслідок приватизації земель державних так комунальних сільськогосподарських підприємств, на яких розташовані та функціонують меліоративні системи, використовуються спільно на підставі угоди», а також необхідне укладення та реєстрація договору сервітуту. В звязку з цим на адресу ОСОБА_1 було направлено для підписання угоду про спільне використання земельної ділянки в двох екземплярах та договір про встановлення земельного сервітуту в двох екземплярах.

Направлення ПрАТ «Райз-Максимко» на адресу ОСОБА_1: Запорізька область, Токмацький район, с.Зелений Гай, вул.Зеленогаївська, 63 вказаного листа та примірників договору про встановлення земельного сервітуту від 10.04.2017 р. та угоди про спільне використання земельної ділянки від 10.04.2017 р. підтверджується описом вкладення в цінний лист від 12.04.2017 р. Вказане відправлення ОСОБА_1 отримала 15.04.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

ОСОБА_1 договір про встановлення земельного сервітуту від 10.04.2017 р. та угоду про спільне використання земельної ділянки від 10.04.2017 р. не підписала.

Ч.3 ст.402 ЦК України передбачає, що у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 101 ЗК України власник (землекористувач) земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлений земельний сервітут оплату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.

Право визначення розміру плати за користування, встановлене сервітутом, належить суб'єктам сервітутних відносин. При визначенні розміру плати, сторони повинні виходити з того, що плата повинна бути адекватною тим обмеженням та незручностям, які буде нести власник при реалізації свого права на майно, обтяженого сервітутом.

В ч. 3 ст. 403 ЦК України, вказано, що особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно ч. 5 ст. 403 ЦК України, сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Ч.2 ст.409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Згідно ч.3 ст. 98 ЗК України, встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Відповідно до ч.4 ст.98 ЗК України, земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

Ч.3 ст.101 ЗК України встановлено, що власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.4 ст.101 ЗК України, власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту.

Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови переднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже суспільна необхідність у встановленні сервітуту матиме місце тоді, коли без встановлення сервітуту пануючу земельну ділянку буде неможливо використовувати за призначанням, а негативні наслідки від встановлення сервітуту будуть явно меншими від вигоди для пануючої ділянки.

Таким чином вимога позивача щодо безоплатного використання земельної ділянки відповідача ОСОБА_1 фактично позбавляє її на користування своєю власністю всупереч Конституції України, міжнародним договорам та законодавству України.

При поданні позову до суду і під час судового розгляду справи позивач не надав належних та допустимих доказів, того що задовольнити потреби позивача в використанні орендованої земельної ділянки поля неможливо без зачіпання земельної ділянки відповідача.

Згідно ст.401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб є обов'язковою умовою встановлення земельного сервітуту. Під час розгляду спору про встановлення земельного сервітуту судам належить з'ясовувати, з яких причин позивач не може використовувати належне йому майно.

Відповідно до п.22-2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7, вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється відносно певного об'єкта і не залежить від власників цих об'єктів, оскільки його дія зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи, а при встановленні особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті.

Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Однією із обов'язкових вимог для встановлення земельного сервітуту є те - чи відповідає сервітут цільовому призначенню земельної ділянки, щодо якої встановлений сервітут. У випадку, якщо встановлення сервітуту перешкоджає використанню земельної ділянки за цільовим призначенням, сервітут не встановлюється.

Земельна ділянка відповідача ОСОБА_1 відноситься до земель сільськогосподарського призначення (рілля), яка використовуються для вирощування сільськогосподарських культур.

В позовній заяві позивач зазначив лише загальні вказівки на встановлення сервітуту, не визначаючи його змісту, зобов'язання суб'єкту сервітуту щодо внесення плати на користь власника обтяженої земельної ділянки, не зазначив точного просторового розташування земельної ділянки..

Таким чином позивач жодним належним доказом недовів, що йому задовольнити свої потреби у використанні орендованих земельних ділянок неможливо без зачіпання земельної ділянки відповідача.

Тобто позивач встановленням сервітуту не намагається поліпшити орендовані земельні ділянки (провести водопостачання або водовідведення чи таке інше), а намагається застосовувати сільськогосподарську техніку, яка може бути переміщена таким чином, щоб дотримуватися принципів добросусідства, які закладені в земельному законодавстві.

Наприклад, зрошення можливо проводити за допомогою не тільки дощувальної машини, а і крапельного зрошення, індивідуального водопровідного поливу, з застосуванням каналів, ариків, струмків, джерел і таке інше.

Крім того позивачем не надано суду, передбачену ст. 55-1 Закону № 858-IV, технічну документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту.

У вирішенні спорів про встановлення сервітуту суд має враховувати обовязок обґрунтування площі і меж чужої земельної ділянки, встановлення сервітуту, на яку вимагає позивач, а також виготовлення проекту технічного (кадастрового) плану спірної земельної ділянки покладається на позивача. Технічного (кадастрового) плану спірної земельної ділянки позивач суду не надав.

Згідно ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі.

Ст.99 ЗК України визначено, види права земельного сервітуту, підстави, за наявності яких можливе звернення з вимогою про встановлення сервітуту. Дана стаття визначає конкретних суб'єктів, між якими виникають відносини щодо сервітуту.

Вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок.

Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом.

Однак позивач не надав суду жодного документу, який би підтверджував факт належності йому на праві власності або користування суміжних земельних ділянок, строк дії договорів оренди землі із іншими власниками на якій вони були укладенні так, як строк дії сервітуту припиняється після закінчення обставин у звязку з чим він був встановлений.

Тобто строк дії сервітуту не може перевищувати строк дії договорів оренди земельних ділянок.

Також позивач не надав суду належного доказу посіву суміжних ділянок сільськогосподарських культур та їх обробку. Зокрема наданий позивачем ОСОБА_2 розміщення посівів Таврійської філії ПрАТ «Райз-Максимко» на 2017 рік, не затверджено належним чином.

Для забезпечення гарантованих прав власника земельної ділянки земельний сервітут має здійснюватися найменш обтяжливим способом. Таким чином, незручності у використанні власником своєї земельної ділянки, обтяженої земельним сервітутом, мають бути мінімальними, тобто такими, що суттєво не перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою.

Звертаючись з даним позовом, позивач не довів обставин, згідно яких він має право вимагати встановлення земельного сервітуту, а відповідач зобов'язаний надати право користування орендованою ним земельною ділянкою на умовах сервітуту.

Відповідач ОСОБА_1 на своїй земельній ділянці самостійно вирощувала соняшник в 2017 р., і полив позивачем її земельної ділянки в вересні заважав їй зібрати урожай. В майбутньому позивач бажає самостійно вирощувати різні сільськогосподарські культури, і полив її земельної ділянки, згідно умов земельного сервітуту, буде заважати їй вільно користуватися належною їй земельною ділянкою.

Крім того з інструкції по монтажу дощувальної машини «BAUER Centr Star 5000» вбачається, що дана машина має секторне управління з реверсивною автоматикою секторний автоматичний останов. Тобто дощувальна машина «BAUER Centr Star 5000» може здійснювати полив поля по секторам, без поливу земельної ділянки відповідача ОСОБА_1, не завдаючи їй шкоди поливом.

Отже надання сервітуту позивачу фактично унеможливить використання відповідачем ОСОБА_1 своєї земельної ділянки та отримання доходу від її використання.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позовної заяви ПрАТ «Райз-Максимко» в особі Таврійської філії ПрАТ «Райз-Максимко» до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту.

Керуючись ст.ст.15, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.401, 402, 403, 404 Цивільного кодексу України, ст.ст.98, 99, 100 Земельного кодексу України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» в особі Таврійської філії Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення в Токмацький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя/підпис/ З оригіналом згідно

Суддя Токмацького районного суду

Запорізької області ОСОБА_6