Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1542/16-ц
Провадження № 2/273/139/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

19 жовтня 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Новицького Є. А.

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року до Баранівського районного суду звернулася ОСОБА_2 (надалі також позивач) з позовом до ОСОБА_3 (далі також відповідач) про визнання батьківства.

Позов обґрунтовувався тим, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_3 в шлюбі, який було розірвано рішенням Баранівського районного суду житомирської області від 10.07.2015 року.

ОСОБА_3 час проживання в шлюбі у позивача та відповідача народилося двоє дітей, а саме: ОСОБА_5, 21.06.200 р.н. та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Після розірвання шлюбу позивач неодноразово зустрічалася з відповідачем, мала надію зберегти шлюб та і на даний момент не заперечує проти спільного проживання. З відповідачем були інтимні стосунки, позивач завагітніла та народила від відповідача третю дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 Відповідач є батьком ОСОБА_8, однак відмовився подавати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України. Діти знаходяться на утриманні позивача. Діти хворіють, потребують постійного обстеження та лікування, харчування тощо.

ОСОБА_7 позовом позивача рішенням Баранівського районного суду від 01.08.2016 року на її користь стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей у передбаченому законом розмірі. Після народження сина ОСОБА_8 відповідач відмовляється від сина та відмовляється надавати кошти на нього. На даний час позивач перебуває у декретній відпустці та потребує фінансової допомоги від відповідача.

Зважаючи на вище викладене, а також те, що відповідач не визнає свого батьківства по відношенні до ОСОБА_7, позивач вирішила звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у позові, зазначивши, що відповідач навмисно не зявився на судово-генетичну експертизу оскільки знає, що дитина його і намагається уникнути відповідальності.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що з жовтня 2015 по травень 2016 року постійно проживав з бабусею в с. Іванівка, Житомирського району, що підтверджується довідками виконавчого комітету Іванівської сільської ради. Після розлучення з ОСОБА_2, з останньою не проживав, тому дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає народжену не від нього. Підтвердив, що з позивачем зустрічався в кінці грудня 2015 року та на початку січня 2016 року для того щоб передати подарунки та заперечував щодо інтимних стосунків в цей період з позивачем. Вважає, що проведення судово-медичної експертизи може негативно вплинути на його повторний шлюб та принизити його гідність. Тому, посилаючись на ст. 28 Конституції України, відповідно до якої жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам, заперечує проти проведення відповідної експертизи.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що позивачем не надано беззаперечних доказів на підтвердження своїх вимог про визнання батьківства ОСОБА_3 стосовно дитини ОСОБА_7.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9, суду показав, що він разом з відповідачем проходить військову службу, знає що у нього є дві дитини, яким часто дзвонить, щодо третьої дитини та стосунків між колишньою дружиною знає все зі слів відповідача.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Баранівського районного суду від 10.07.2015 р (а.с. 9).

Від шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей, а саме: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчать свідоцтва про народження серії I-ТП №105456 та серії I-ТП №186758 (а.с. 6,7).

Після розірвання шлюбу позивач народила дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії I-ТП №267658 (а.с. 8).

ОСОБА_7 дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України, адже ОСОБА_3 батьківства по відношенні до дитини не визнав.

Позивач зазначає, дитина від відповідача, адже після розірвання шлюбу неодноразово зустрічалася з ним та мала інтимні стосунки, відповідач проти даного факту заперечує.

Отже, виходячи з характеру спірних правовідносин, суд визначає норми матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Згідно постанови пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Відповідно до пункту 9 вище вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

З огляду на викладене для підтвердження факту батьківства ОСОБА_3 по відношенні до ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ухвалою Баранівського районного суду від 25 січня 2017 року по даній справі було призначено судово-медичну експертизу, провадження у справі до отримання висновку експертів зупинено (а.с. 48).

24.05.2017 року від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи до Баранівського районного суду надійшла відповідь, згідно якої проведення експертизи методом ДНК-аналізу по справі №273/1542/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 є неможливим у звязку з неявкою останнього на відбір крові.

Відповідач зазначає, що не зявився на проведення експертизи, адже вважає, що проведення судово-медичної експертизи може негативно вплинути на його повторний шлюб та принизити його гідність.

Не зважаючи на позицію відповідача, суд вважає, що останній ухилявся від проведення вище вказаної судово-генетичної експертизи, адже доводи щодо приниження його гідності, не обґрунтовані, оскільки судова експертиза як один із засобів доказування спрямована на всебічне, повне й об'єктивне дослідження обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень та не є предметом приниження гідності громадянина України.

Одночасно суд бере до уваги доводи відповідача, що ґрунтуються на ст. 28 КУ, відповідно до якої жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам, на підставі якої останній заперечує проти проведення відповідної експертизи.

Примусове приведення на експертизу у порядку ч. 2 ст. 146 ЦПК України не означає примусового відбору для дослідження крові, тощо. У разі заперечення щодо проведення таких маніпуляцій застосування сили є неприпустимим.

Згідно пункту 9 вище зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач не зявився на відбір крові до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи будучи належним чином повідомленим про її призначення, про що свідчить відповідна розписка, керуючись пунктом 9 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 N 3, ст. 146 ЦПК, суд визнає факт батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, по відношенні до ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, українця. (а.с. 30).

Крім того, суд бере, до уваги те, що позивач та відповідач перебували у шлюбі та вже мають двох дітей батьком яких є саме відповідач.

Покази свідка ОСОБА_9 суд до уваги не приймає та відноситься до них критично, оскільки він є заінтересованою особою у даній справі, як друг позивача, і всі сімейні відносини між позивачем та відповідачем знає зі слів відповідача ОСОБА_3

Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства.

Керуючись ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. факт сплати якого підтверджується квитанцією про сплату судового збору. (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, проживаючого за адресою: пров.Молодіжний, 5, с.Іванівка, Житомирського району, батьком дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження дитини, серія I-ТП № 267658 від 28.09.2016 року) народженого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянкою України.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено: 24.10.2017 року.

Суддя: ОСОБА_10