АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5666/17 Справа № 209/3695/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Замкова Я. В. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 28 червня 1993 року по 25 серпня 2015 року він працював в ПАТ КБ «ПриватБанк» на посадах водія АГУ, водія-співробітника Управління безпеки, водія-охоронця Управління офісної та спеціальної охорони, водія напрямку адміністративного забезпечення Дніпропетровського РУ, водія «Автогосподарства» напрямку перерахунку та інкасації грошових коштів Дніпропетровського РУ, водія-інкасатора-охоронця відділу перевезення цінностей та інкасації. 25 серпня 2015 року його було звільнено за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення позивач неодноразово особисто звертався до керівництва ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою виплатити компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, однак до теперішнього часу вищезазначені виплати він не отримав. Зазначив розрахунок, згідно якого розмір грошової компенсації за 74 невикористаних днів щорічних відпусток в період часу з 28 червня 2006 року по 28 червня 2012 року становить 6436,05 грн.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача грошову компенсацію за 74 невикористаних днів щорічних відпусток за період з 28 червня 2006 року по 28 червня 2012 року в розмірі 6436,05 грн. та суму в розмірі 580,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніппропетровської області від 17 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково: стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача грошову компенсацію за 43 невикористаних днів щорічних відпусток за період з 29 червня 2006 року по 28 червня 2010 року в розмірі 3738,40 грн. та 551,20 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог - було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належній йому зарплати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював водієм у відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» з 29 червня 1993 року по 25 серпня 2015 року, звільнений за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача, наказом про звільнення, копією контракту №309 від 28 червня 1993 року, а також повністю визнається сторонами у справі.

Згідно наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» наказів про відпустку ОСОБА_2, останньому надавались відпустки у наступній кількості: з 02 липня 2012 року по 15 липня 2012 року на 14 календарних днів; з 19 липня 2008 року по 20 липня 2008 року на 2 календарних дня; з 02 серпня 2008 року по 03 серпня 2008 року на 2 календарних дня; з 09 серпня 2008 року по 10 серпня 2008 року на 2 календарних дня; з 23 серпня 2008 року по 24 серпня 2008 року на 1 календарний день; з 30 серпня 2008 року по 31 серпня 2008 року на 2 календарних дня; з 06 вересеня 2008 року по 07 вересня 2008 року на 2 календарних дня; з 13 вересня 2008 року по 14 вересня 2008 року на 2 календарних дня; з 27 вересня 2008 року по 28 вересня 2008 року на 2 календарних дня; з 04 жовнтя 2008 року по 05 жовтня 2008 року на 2 календарних дня; з 11 жовтня 2008 року по 12 жовнтя 2008 року на 2 календарних дня; з 25 жовнтя 2008 року по 26 жовнтя 2008 року на 2 календарних дня; з 01 листопада 2008 року по 02 жовтня 2008 року на 2 календарних дня; з 10 серпня 2009 року по 16 серпня 2009 року на 7 календарних днів;

А всього, у 2012 році - 14 днів, у 2008 році - 23 дня, у 2009 році - 7 днів.

Згідно наданих відповідачем розрахункових листів за 2011-2012 роки та випискам по рахунку позивачу сплачено компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки виходячу з окладу 2576,40 грн. у наступній кількості:

- у 2011 році в сукупності за 33 дн. (17 дн. +16 дн.) в розмірі 3509,02 грн. (1850,62+1658,40);

- у 2012 році в сукупності за 28 дн. ( 19 дн. + 1 дн.+ 2 дн. + 2 дн. + 2 дн. + 2 дн.) в розмірі 2673,55 (1773, 08 +98,15+197,56+199,92+201,16+203,66).

В судовому засіданні було підтверджено, що позивачу при звільненні не виплатили компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період з 29 червня 2006 року по 28 червня 2010 року в кількості 43 днів., яка складається з наступного: 1 день за період з 29 червня 2006 року по 28 червня 2007 року; 24 дня за період з 29 червня 2007 року по 28 червня 2008 року; 1 день за період з 29 червня 2008 року по 28 червня 2009 року; 17 днів за період з 29 червня 2009 року по 28 червня 2010 року.

Пунктами 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Пунктом 7 вказаної Постанови визначений порядок нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях і провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством).

Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Розрахунок компенсації на суму в розмірі 3738,40 грн. було обчислено у відповідності до п. п. 2, 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, ст. 73 КЗпП України, листами Міністерства праці та соціальної політики України за період 2006-2010 роки:

- 29 червня 2006 року по 28 червня 2007 року: 1 день х (2576,00 грн. х 12 мес.) / (365 дн.- 10 дн.) = 1 день х 30912,00 грн./355 дн. = 87,08 грн.;

- 29 червня 2007 року по 28 червня 2008 року: 24 дні х (2576,00 грн. х 12 мес.) / (366 дн.-10 дн.) = 24 дні х 30912,00 грн./356 дн. = 2083,95 грн.;

- 29 червня 2008 року по 28 червня 2009 року: 1 день х (2576,00 грн. х 12 мес.) / (365 дн.- 10 дн.) = 1 день х 30912,00 грн./355 дн. = 87,08 грн.

- 29 червня 2009 року по 28 червня 2010 року: 17 днів х (2576,00 грн. х 12 мес.) / (365 дн.-10 дн.) = 17 днів х 22776,00 грн./355 дн. = 1480,29 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок (ст. 116 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції керувався положеннями КЗпП України, Законами України «Про відпустки» і «Про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року, та виходив із встановленого і не заперечуваного сторонами факту, що позивач знаходився в трудових відносинах з ПАТ КБ «ПриватБанк» з 29 червня 1993 року по 25 серпня 2015 року та виконував свої трудові обов'язки в повному обсязі і при звільненні не отримав грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки лише за доведений належними доказами період 29 червня 2006 року по 28 червня 2010 року в розмірі 3738,40 грн.

В своїй апеляційній скарзі, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, які мають істотне значення для її вирішення та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт вважає, що судом безпідставно було відкинуто більшу частину письмових доказів - наказів, які підтверджується виплату грошової компенсації за невикористані позивачем дні відпусток в період з 29 червня 2006 року по 28 червня 2010 року.

Однак, колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта, оскільки ряд спірних наказів, на які посилається відповідач (а.с.68-71, том №2), не можуть бути прийняті до уваги, у зв'язку з тим, що не стосуються меж позовних вимог про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, заявлених ОСОБА_3 з урахуванням уточнень до позовної заяви.

Обставини виплати позивачу 21 лютого 2017 року компенсації за 55 днів та 19 квітня 2017 року компенсації за 32 дня невикористаних щорічних відпусток, про які також зазначає банк, були визнані сторонами по справі в повному обсязі та враховані судом першої інстанції під час ухвалення рішення.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова