АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/296/17 Справа № 202/2216/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В. П. Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № DNH4KP73580036 від 27.07.2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 2988,69 грн., зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.07.2008 року.

Вимоги, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ «Акцент - Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Впорушення умов договору свої зобов'язання ОСОБА_2 належним чином не виконала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 45839,67 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_2на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 35839,67 грн. та судові витрати по справі, стягнути солідарно з відповідачів 10000 грн., стягнути з ОСОБА_2 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлені належним чином.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, що не містять доказів отримання відповідачем коштів за кредитним договором.

Проте, колегія суддів повністю не може погодитись з таким висновком з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № DNH4KP73580036 від 27.07.2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 2 988,69 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.07.2008 року.

Власноручним підписом ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що наявна в матеріалах справи Заява разом з запропонованими позивачем Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами складає між нею та Банком кредитно-заставний договір.

Відповідач отримала кредитні кошти, що підтверджується випискою по її рахунку від 27.07.2006 року.(а.с.90)

За змістом статей 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до п.3.2.3. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.4.1 Умов.

Згідно п.6.3 договору, при порушенні позичальником будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн.+ 5% від суми заборгованості.

ОСОБА_2 зобов'язання за Кредитним договором № DNH4KP73580036 від 27.07.2006 року належним чином не виконувала, що вбачається з наданого позивачем розрахунку, в зв'язку з чим станом на 21.10.2013 року утворилась заборгованість, що підлягає стягненню в сумі 18653,91 грн., а саме:

-заборгованість за кредитом - 2 988,70 грн.;

-заборгованість по процентам за корисутвання кредитом - 14 300,74 грн.;

-штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;

-штраф (процентна складова) - 864,47 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню і судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Що стосується позовних вимог до ОСОБА_2 в частині стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 25 891,20 грн., то дані позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6.1 Умов, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення, але не менше 1 гривні.

Проте, зі змісту розрахунку заборгованості, наданого позивачем на підтвердження своїх вимог, колегія суддів не може перевірити та встановити порядок і строк нарахування пені, оскільки, наданий розрахунок не відповідає п.6.1 Умов та, всупереч вимогам, ст.58 ЦПК України, не містить достатньої інформації щодо предмета доказування.

Також не підлягають стягненню витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн., оскільки належним чином не підтверджені.

Із матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № DNH4KP73580036 від 27.07.2006 рокуміж позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості до ПАТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції не врахував положення п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, згідно із якими суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Вирішуючи позовні вимоги до ПАТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, вирішив спір, що виник між юридичними особами та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, разом із вимогами, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-1737цс15.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає скасуванню, а провадження у справі- закриттю, згідно ст.ст.205, 310 ЦПК України.

Також, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України, доцільно повідомити ПАТ КБ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»- задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користьПублічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KP73580036 від 27.07.2006 року станом на 21.10.2013 року в сумі 18653 грн. 91 коп., що складається з: 2988,70 грн. - заборгованість за кредитом; 14300,74 - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 864,47 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»- закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова