Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Євграфової Є.П., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, редакції Іршавської районної газети «Нове життя» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3та ОСОБА_6на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на першій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» було опубліковано друкований матеріал «ІНФОРМАЦІЯ_2», де всі відомості та інформація є надуманими, голослівними, не правдивими, не відповідають дійсності, такими, що мають наклепницький характер, грубо принижують та порочать честь, гідність та ділову репутацію позивачів, безпідставно ставлять під сумнів їхні професійні здібності. Вказана інформація також повторюється у продовженні друкованого матеріалу «ІНФОРМАЦІЯ_2» на другій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» від ІНФОРМАЦІЯ_3 за підписами відповідачів загальною кількістю 1 836 примірників. Крім цього, ІНФОРМАЦІЯ_4 на другій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» загальним тиражем 1 732 примірників опубліковано друкований матеріал «ІНФОРМАЦІЯ_5» за підписами відповідачів, в якому всі поширені відомості та інформація є також надуманими, голослівними, неправдивими, наклепницькими, не відповідають дійсності, що грубо принижують та порочать честь, гідність та ділову репутацію позивачів, безпідставно ставлять під сумнів їхні професійні здібності, як посадових осіб Іршавської райспоживспілки, а всі поширені твердження підлягають спростуванню. ОСОБА_3 звернувся до редактора Іршавської районної газети «Нове життя» з вимогою спростувати вказану вище інформацію, однак таке спростування у газеті надруковано не було. Поширені у наведених друкованих матеріалах відомості та інформація принижують честь, гідність та ділову репутацію позивачів, внаслідок чого їм спричинено моральну шкоду. З врахуванням масштабу поширення зазначених відомостей, моральну шкоду позивачі оцінили в наступних розмірах: ОСОБА_3 - 20 000 грн., ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - по 10 000 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просили: визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності й такими, що порочать й принижують, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію, а також спростувати всі відомості, що викладені в матеріалі «ІНФОРМАЦІЯ_2»; стягнути з відповідачів моральну шкоду в указаних вище розмірах.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недостовірними, такими, що не відповідають дійсності й такими, що порочать й принижують, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, всі відомості, що викладені у матеріалі «ІНФОРМАЦІЯ_2» на першій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» від ІНФОРМАЦІЯ_1 й у продовженні друкованого матеріалу «ІНФОРМАЦІЯ_2» на другій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» від ІНФОРМАЦІЯ_3, а також у друкованому матеріалі «ІНФОРМАЦІЯ_5» на другій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» за ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: « - А ви, ОСОБА_3, скористалися зневіреністю пайовиків району, нестабільністю в економіці, політиці і владі району за останні 5 років, потихеньку почали відсторонюватися від життя району, і порвавши ті міцні стосунки з органами влади району, які були напрацьовані роками і які були скеровані на розвиток системи кооперації в районі, почали будувати свої схеми роботи: корупційні і чорні схеми, які направили на збагачення себе і своїх «наближених». Ви та ваша «сестра» - базарком почали швидко багатіти за короткий час, а ми прості працівники швидко бідніти. Ви просто нас «кинули» і не просто «кинули», а через надмірну зажерливість та аморальність після статті - звернення пайовиків у районній газеті, які справедливо обурені за стан в райспоживспілці району, Ви пан ОСОБА_3, глузливо почали називати пайовиків, які Вас вибрали на посаду голови правління «сепаратистами» та грубими образливими словами. Ви зробили правління райспоживспілки закритим режимним «об'єктом», тайним орденом наближених до вас людей, коли на останнє засідання правління по підсумках роботи райспоживспілки району за I півріччя 2014 року прийшли слухати представники влади, ви по-хамськи оголосили, що засідання правління закрите. Про підсумки роботи Ви будете говорити пайовикам району, якщо ви ні разу не запросили професійних колишніх керівників системи райспоживспілки району. Звідки така самовпевненість та нахабність? Це в той час, коли існує й була підписана спільна угода правління райспоживспілки з РДА та райрадою про співпрацю… Результат такого становища в райспоживспілці, не тільки через безконтрольність вищестоящих органів правління райспоживспілки, а і через їх наявне потурання і навіть захист неправомірних дій голови правління РСС, це і при проведенні перевірки ринку ревізором Закарпатської області, це і при створенні підприємства споживчої кооперації «Тиса» (озеро на в'їзді в місто Іршава при центральній автодорозі), засновником якого є представник обласної споживчої кооперації та ви пан ОСОБА_3, це надання постанов області про дозвіл продажу перспективних і стратегічних об'єктів, таких як сушильний цех РЗК по сушінню фруктів село Білки, лікарських трав, списання основних засобів коопторгу, наприклад фундаменту на ринку, який і на якому сестра ОСОБА_6 (директор ринку) із пані ОСОБА_4 (заступник ОСОБА_3) побудували магазин вже більше року назад…

...Це в заготконторі здано майно все в металолом… Як нам стало відомо ви і сьогодні намагаєтесь привласнити кооперативне майно шляхом створення підприємства споживчої кооперації на базі коопунівермагу…

…Однак, починаючи з 2008 року, коли правління Іршавської РСС очолив ОСОБА_3 з освітою профтехучилища та спеціальністю «Шофер-слюсар», почалося незрозуміле, непрофесійне і некомпетентне керування системою РСС… Через відсутність кваліфікованого технолога по громадському харчуванню РСС розвитком цієї галузі займатися немає кому…».

Зобов'язано редакцію Іршавської районної газети «Нове життя» в черговому підготовленому випуску газети, на тій же самій сторінці та шпальті, що й спростуванні та інформація, опублікувати під заголовком «Спростування» спростування всієї недостовірної інформації та відомостей, які були опубліковані на першій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» від ІНФОРМАЦІЯ_1, у продовженні друкованого матеріалу «ІНФОРМАЦІЯ_2» на другій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» від ІНФОРМАЦІЯ_3 та у друкованому матеріалі «ІНФОРМАЦІЯ_5» на другій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» від ІНФОРМАЦІЯ_4 в тій же кількості примірників тиражу газети, що і випуску номерів газет, в яких поширена неправдива інформація та відомості.

Стягнуто із ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, редакції Іршавської районної газети «Нове життя» солідарно на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., на користь ОСОБА_4 - 6 000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_5 - 6 000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_6- 6 000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_6, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що поширена відносно позивачів інформація є недостовірною, ганьбить їх гідність, честь та ділову репутацію, а дії відповідачів є неправомірними, призвели до моральних страждань позивачів, що є підставою для стягнення на користь останніх моральної шкоди та спростування такої інформації.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що спірна інформація є критичною, а позов пред'явлено до всіх неналежних відповідачів.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на першій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» було опубліковано друкований матеріал «ІНФОРМАЦІЯ_2» та на другій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» від ІНФОРМАЦІЯ_3 було надруковано продовження друкованого матеріалу «ІНФОРМАЦІЯ_2» в кожному тиражі по 1 836 примірників за підписами відповідачів: ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_16

Крім цього, ІНФОРМАЦІЯ_4 на другій сторінці Іршавської районної газети «Нове життя» загальним тиражем у 1 732 примірників опубліковано друкований матеріал «ІНФОРМАЦІЯ_5» за підписами відповідачів: ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_18, ОСОБА_13

Згідно зі статутом комунального підприємства «Редакція газети «Нове Життя» Іршавської районної ради Закарпатської області останнє є комунальним засобом масової інформації Іршавської районної ради Закарпатської області, що діє на базі майна комунальної власності та відповідного фінансування з місцевого бюджету, метою якого є інформування громадян про діяльність районної влади та інших органів державної влади.

Власником та засновником комунального підприємства «Редакція газети «Нове Життя» Іршавської районної ради Закарпатської області є територіальні громади сіл, міст Іршавського району в особі Іршавської районної ради Закарпатської області. Комунальне підприємство «Редакція газети «Нове Життя» Іршавської районної ради Закарпатської області за дорученням власника оприлюднює рішення Іршавської районної ради Закарпатської області, розпорядження голови Іршавської районної ради Закарпатської області, іншу інформацію, яка потребує негайного опублікування або має соціальну значимість.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі ст. 21 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обов'язок вирішення справи відповідно до закону покладено на суд, у зв'язку з чим суд має визначити характер спірних правовідносин, норми матеріального права, які підлягають застосуванню, а також суб'єктний склад учасників процесу тощо.

Суди наведеного не врахували та у порушення норм статей 212 - 214, 303, 316 ЦПК України належним чином не встановили, чи має редакція Іршавської районної газети «Нове життя» статус юридичної особи, не перевірили, чи є ця редакція структурним підрозділом юридичної особи. Крім того, у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України позивачу не роз'яснено право заявити відповідне клопотання про заміну неналежного відповідача.

Як роз'яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії, суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.

Крім того, відповідно до роз'яснень, викладених в абзацах 3 - 5 п. 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону України «Про пресу», ст. 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Таким чином, вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суди повинні визначитися з характером такої інформації, та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Суд першої інстанції, визнаючи неправдивою спірну інформацію, зазначену в Іршавській районній газеті «Нове життя», не визначився, чи ця інформація є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Нормами ст. 47 Закону України «Про інформацію», статей 33, 34 Закону України «Про інформаційні агентства», статей 37, 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» передбачені підстави для відповідальності та звільнення від неї засобів масової інформації та інформаційних агентств за поширення недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо: ці відомості одержано від інформаційних агентств або від засновника (співзасновників); вони містяться у відповіді на інформаційний запит щодо доступу до офіційних документів і запит щодо надання письмової або усної інформації, наданої відповідно до вимог Закону України «Про інформацію»; вони є дослівним відтворенням офіційних виступів посадових осіб державних органів, організацій і об'єднань громадян; вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього; в них розголошується таємниця, яка спеціально охороняється законом, проте ці відомості не було отримано журналістом незаконним шляхом.

Проте, місцевий суд на зазначене уваги не звернув, визнавши інформацію недостовірною, не з'ясував, чим саме вона порочить честь і гідність позивачів, чи завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам та не надав оцінки кожному вислову із вищезгаданих публікацій.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 4 «Про судове рішення в цивільній справі», резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК України.

Проте, резолютивна частина рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає. Крім того, у ній не зазначено, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивачів.

Зазначені порушення вимог закону також залишилися поза увагою апеляційного суду.

Частиною 3 ст. 335 ЦПК України встановлено, що суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Наведене свідчить про те, що суди першої і апеляційної інстанцій не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не визначились із нормами права, які регулюють спірні правовідносини, належним чином не перевірили доводи та надані сторонами докази.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська