Справа № 137/588/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"16" червня 2017 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Літині цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування Вінницької районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області,

ВСТАНОВИВ:

Голова Вінницької районної державної адміністрації звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не має змоги займатись вихованням свого сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не створила умов для його всебічного розвитку оскільки проживала в будинку який винаймала, власного житла не має, зловживала спиртними напоями, ніде не працювала, вела асоціальний спосіб життя, зарекомендувала себе з негативної сторони, умов для належного проживання, виховання утримання малолітньої дитини не створила, в кімнатах панувала антисанітарія. 16.11.2013 р. ОСОБА_2 з дитиною було доставлено в приймальне відділення Вінницької ЦРКЛ з метою медичного обстеження дитини, але в період оформлення медичної картки на дитину, мати (ОСОБА_2) залишила свого малолітнього сина, ОСОБА_1, в приймальному відділенні Вінницької ЦРКЛ і протягом 2-ох годин не повернулась, контактного телефону не залишила, не поцікавилась станом здоров'я. Згодом рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у ОСОБА_2, не позбавляючи батьківських прав, відібрано сина - ОСОБА_1, останнього передано на виховання та спільне проживання до прийомної сім'ї.

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки відносно дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, не цікавиться розвитком та станом здоров'я, не піклується про дитину, не утримує його матеріально, переклавши виконання батьківських обов'язків матері на прийомних батьків, тому представник позивача звернувся з даною позовною заявою до суду, у якій просив позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить надалі стягувати з ОСОБА_2. аліменти на утримання неповнолітнього сина.

Представник позивача - Органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації Кучер Ю.В. ( уповноважена представляти інтереси позивача напр. підставі довіреності від 04.01.2017 р. (а.с.35), до судового засідання не з'явилась надіславши на адресу суду заяву відповідно до якої просить: справу розглянути у відсутність представника позивача; позов підтримала в повному обсязі; не заперечила проти ухвалення заочного рішення (а.с. 34).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилась, хоча про місце дату та час судового засідання повідомлялась заздалегідь та належним чином про причини неявки суд не повідомила (а.с. 24, 38).

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 (уповноважена діяти на підставі довіреності від 04.01.2017 р. (а.с. 33) до судового засідання також не з'явилась надіславши на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність (а.с. 32).

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим повторно 14.02.2014 р Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, пояснюється наявність родинних відносин між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, як між сином та матір'ю. Батьком зазначений ОСОБА_5 (а.с. 6).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2014 р., ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 позбавлено батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішення набуло законної сили 19.05.2014 р. (а.с. 9-10).

У свою чергу рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2014 р. у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не позбавляючи батьківських прав, відібрано дитину - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішення набуло законної сили 27.01.2014 р. (а.с. 11-12).

Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації за № 287 від 02.06.2014 р. ОСОБА_1 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с. 7).

Відповідно до висновку за № 01-25/931 від 11.04.2017 р., комісія з питань захисту прав дитини Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області вважає, що існують всі підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як вона не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені статтями 150-155, 180 Сімейного Кодексу України (а.с. 4). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі«Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 повністю ухилилася від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим позов підлягає до задоволення. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону, відповідають інтересам позивача та неповнолітньої дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ,одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення

аліментів на дитину.

У своїй позовній заяві позивач просить стягувати із відповідача аліменти у частці від доходу відповідача, але не надає будь яких відомостей, котрі б підтверджували можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти та факт отримання постійного доходу останньою, що може надалі ускладнити виконання рішення про стягнення аліментів в частині від доходу. Однак суд задовольняючи позов в частині стягнення аліментів звертає увагу, що невиконання рішення в частині стягнення аліментів не позбавить малолітнього ОСОБА_1 матеріального забезпечення та поставить останнього у скрутне матеріальне становище, адже відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», № 2342-IV від 13.01.2005 р. держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів.

Як передбачено ч.3 ст.166 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Виходячи з того, що над малолітнім ОСОБА_1 не встановлено опіку та позивачем у свої позовній заві не зазначено на користь кого необхідно стягувати аліменти, тому суд вважає необхідним прийняти рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов'язавши позивача відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За наведених обставин з ОСОБА_2, слід стягнути витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-167, 181-183, 191 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», №3 від 30.03.2007 р., беручи до уваги ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року), Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., ст. 18 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р.), суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, (паспорт виданий Ленінським РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області 07.06.2010 р. ), жительки АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого мінімального розміру аліментів, починаючи стягнення з 28.04.2017 р. до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи їх на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, (паспорт виданий Ленінським РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області 07.06.2010 р. ), жительки АДРЕСА_1 на користь держави Україна 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Зобов'язати позивача відкрити особистий рахунок на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відповідач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.