АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2273/17 Головуючий 1-ї ін-ї. - Бондарєва І.В.
Справа № № 645/9432/15-ц Доповідач - Сащенко І.С.
Категорія - право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, перерозподіл часток, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Фрунзенського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, перерозподіл часток, визнання права власності.

В обґрунтування позову посилався на те, що він народився у спірному будинку. Будинок належав його батькові, та після його смерті у 1997 році позивач успадкував його 1/2 частину. Іншу 1/2 частину будинку успадкувала друга дружина батька ОСОБА_5 Після смерті батька він не турбував його дружину, яка мешкала в будинку з іншим чоловіком, та подарувала належну їй частку своїй сестрі ОСОБА_4 Таким чином, відповідач є сторонньою особою для родини первісного власника будинку, тому їй має належати менша кімната, а йому - більша. Він не був у будинку 17 років, оскільки не має ключів та доступу у квартиру. Він забезпечений іншим житлом, як і відповідач. В разі, коли відповідач надасть йому дублікати ключів, він буде сплачувати 1/2 частини наданих комунальних послуг.

З урахуванням уточнень просив: надати кімнату житловою площею 14,4 кв. м у квартирі АДРЕСА_1 у володіння та користування ОСОБА_2; надати кімнату житловою площею 12,9 кв. м у квартирі АДРЕСА_1 у володіння та користування ОСОБА_4; кухню площею 8,5 кв. м, ванну кімнату площею 3,1 кв. м, передпокій площею 16,7 кв. м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та здійснити перерозподіл часток у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 наступним чином: визнати за ОСОБА_2 право власності на 53/100 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_4 право власності на 47/100 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнала.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що надання йому у володіння та користування більшої кімнати житловою площею 14,4 кв. м, з виплатою грошової компенсації відповідачу шляхом її внесення на депозитний рахунок суду або відповідачу безпосередньо, відповідає інтересам останньої, не погіршує її майновий стан, а також дозволяє врегулювати майновий спір між сторонами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи ОСОБА_2 у позові, суд першої інстанції виходив із того, що технічна можливість для виділу частини квартири в натурі відсутня. Доказів на підтвердження того, що відповідачка чинить перешкоди ОСОБА_2 у користуванні своїм майном, позивачем не надано.

Однак, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може.

Встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 1/

2 частина квартири АДРЕСА_2 (т.1 а.с.7-8, 9)

Інша частина спірної квартири належить ОСОБА_4, що підтверджується договором дарування від 23.08.2006 року ( т. 1 а.с.77, 78).

Таким чином, спірна квартира знаходиться у спільній частковій власності сторін.

Ні позивач, ні відповідач у вказаній квартирі не мешкають та не зареєстровані.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 4.10.1992 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого

будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на

увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній

із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з

самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при

наявності технічної можливості переобладнати приміщення в

ізольовані квартири.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «ХМБТІ» станом на 07.04.2015 р., вказана квартира розташована на 1 поверсі 1-поверхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 14,4 кв.м. та 12.,9 кв.м., кухні площею 8.5 кв.м., ванної кімнати площею 3,1 кв.м., та передпокою площею 16,7 кв.м. Загальна площа квартири становить 55,6 кв.м.(а.с.11).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4256/11406 від 23.11.2016 р., технічний стан квартир АДРЕСА_1 та будинку в цілому відповідає незадовільному. Фізичний знос конструкцій квартири №2 складає 58%. Фізичний знос будинку в цілому складає 48%.

Конструкції квартири АДРЕСА_3 мають пошкодження та руйнування, що перешкоджають їх використанню за призначенням. Експлуатація елементів квартири №2 можлива лише при умові проведення їх ремонту.

З технічної точки зору, виділити в натурі належну ОСОБА_2 1/2 частину квартири №2 не надається можливим (т.1 а.с.147-168).

З огляду на викладене, суд першої інстанції діййшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_2 у позовних вимогах про виділ частки в натурі, перерозподіл ідеальних часток та визнання права власності.

За положеннями п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 4.10.1992 року якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за

заявленим про це позовом встановити порядок користування

відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.

У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо)

можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної

часткової власності.

Із матеріалів справи вбачається, що судовим експертом було запропоновано два варіанти визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1.

В уточнених позовних вимогах та апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив визначити порядок користування спільною частковою власністю відповідно до ІІ варіанту.

Однак, у судовому засіданні суду апеляційного суду позивач змінив свої вимоги, погодившись на І варіант визначення порядку користування квартирою, відповідно до якого просив виділити йому в особисте користування кімнату №3 житловою площею 14,4 кв.м., та частину №2 передпокою площею 7,6 кв.м.; а ОСОБА_4 - кімнату №4 житловою площею 12,9 кв.м. та частину №2 передпокою площею 9,1 кв.м.; в загальному користуванні залишити кухню №1 площею 8,5 кв.м., ванну №5 площею 3,1 кв.м. Необхідні переобладнання та ремонтні роботи погодився провести за свій рахунок.

За змістом ст.152 Житлового Кодексу Виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні

системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Проте, позивачем до суду апеляційної інстанції були надані узгодження про можливість проведення переобладнань, вказаних у висновку експерта, зокрема, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради, ПАТ «Харківміськгаз», КП «Харківводоканал» (т.2 а.с. 13-14, 16-17, 20-22). Заперечень щодо проведення відповідних переобладнань не надходило.

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне вимоги ОСОБА_2 у частині визначення порядку користування житловим приміщенням задовольнити та визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до І варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №4256/11406 від 23.11.2016 року.

З урахуванням викладеного та у відповідності до ст. 309 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, ухваливши нове про часткове задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат судова колегія вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1,3,4; 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до І варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 23.11.2016 року, виділивши ОСОБА_2 в особисте користування кімнату №3 житловою площею 14,4 кв.м., та частину №2 передпокою площею 7,6 кв.м.; ОСОБА_4 - кімнату №4 житловою площею 12,9 кв.м. та частину №2 передпокою площею 9,1 кв.м.; в загальному користуванні залишити кухню №1 площею 8,5 кв.м., ванну №5 площею 3,1 кв.м.

Зобов`язати ОСОБА_2 встановити перегородку на відстані 2,5 м. від суміжної з приміщенням №4 стіни, віконний отвір з приміщення №1 в приміщення №2 переобладнати в дверний, встановивши дверний блок. Провести ремонтні роботи.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3151,12 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді