Справа № 172/1354/16-ц
Провадження № 2/172/73/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2017 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Порох К.Г.

секретаря - Голубенко Т.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 30 815грн.25коп., в обґрунтування позову вказує, що 14 березня 2016 року вона на прохання відповідачки ОСОБА_2 надала їй еквівалентну 1135 доларів США суму. Відповідач зобов?язалася повернути надані кошти до 01 жовтня 2016 року. Однак зазначені в розписці умови відповідачка не виконала. Зустрічі уникає, вирішити проблему в добровільному порядку відмовляється. У зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Просила суд стягнути з відповідачки 30 815грн.25коп. (1135доларів США по курсу у відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк" 27,15грн. за 1 долар станом на 14.12.2016 - дата звернення до суду) та судові витрати по справі по сплаті судового збору в сумі 551,20грн.

Позивач у судовому засіданні підтримала свої вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Відповідачка позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення проти позову. В судовому засіданні пояснила, що договір позики з позивачкою не укладали, грошові кошти позивач їй не передавала. Позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтовані.

Так, 14 березня 2016 року позивачка продала їй будинок в с. Великоолександрівка вул. Сонячна (Крупської), 133 Васильківського району Дніпропетровської області. Всієї суми грошових коштів, що були озвучені позивачкою за капітальну будову - 100000грн. у неї не було, а тому ОСОБА_1 запропонувала написати розписку на суму 1135доларів США. Влітку з'ясувалось, що будинок немає фундаменту. Вона звернулась до ОСОБА_1 і запропонувала, або анулювати договір купівлі-продажу і повернути сплачені за будинок кошти та кошти вкладені в будинок, або зробити фундамент за власний рахунок, або ж повернути розписку на 1135доларів США. Оскільки анулювання договору купівлі-продажу чи виконання робіт з фундаменту не відбулося, вона вважає, що позивач погодилась на третій варіант. Крім того, відповідач не згодна з указаним у позовній заяві курсом валют на момент подання позовної заяви. Вказаний курс з обмінного пункту банку, хоча в розписці чітко вказано, що повернення грошей відбуватиметься в гривні за курсом НБУ.

Відповідач, посилаючись на ст.229, 1046, 1049 ЦК України та правову позицію, що висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015року в справі 6-1967цс15, просить відмовити ОСОБА_1 в задовленні позову, судові витрати покласти на позивача, стягнути з позивача на її користь витрати на дорогу до місця розгляду справи в розмірі 262,40грн.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до припису ст.1046 Цивільного кодексу України , за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Верховний Суд України у Правовому висновку у справі за №6-2789 цс16 зазначає, що Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки

Відповілно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що договір купівлі-продажу належного їй житлового будинку в селі Великоолександрівка по вулиці Крупської,133 Васильківського району Дніпропетровської області посвідчили в нотаріальній конторі в березня 2016 року. Відповідач сплатила їй частину обумовленої суми договору, а щодо сплати іншої частини грошових коштів надала розписку, в якій зазначено, що вона зобов"язується їй віддати в строк до 01 жовтня 2016року гроші в сумі 1135дол. США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент повернення. В Договорі купівлі-продажу не вказували про часткову оплату коштів покупцем та її обов"язок сплатити їх у обумовлений строк. Грошей готівкових вона ОСОБА_2 не передавала за розпискою. Оскільки є розписка, то відповідач повинна повернтути їй обумовлену суму коштів.

Відповідач ОСОБА_2 заявила, що за час користування будинком було виявлено суттєвий недолік - відсутність фундаменту. Вона дійсно давала розписку про повернення коштів ОСОБА_1 14 березня 2016 року, тобто, в день оформлення Договору купівлі-продажу будинку, однак будь-яких грошей за розпискою від ОСОБА_1 вона не отримувала, а тому вимоги позивачки про повернення позики є безпідставними.

Свідок ОСОБА_3 суду показала, що ОСОБА_1 є її матір"ю. ОСОБА_2 при купівлі-продажу будинку ОСОБА_1 не сплатила в повному обсязі обумовлену між ними суму коштів. В договорі вказана сума продажу 25 тисяч гривень, реальна сума продажу їй не відома, оскільки це не її майно. У її присутності відповідач ОСОБА_2 писала розписку про поверненян грошей ОСОБА_1 в строк до 01 жовтня 2016 року. Грошові кошти позивачем відповідачці при видачі розписки не передавались.

Свідок ОСОБА_4, пояснив , що ОСОБА_2 є його співмешканкою, вони разом придбавали будинок у ОСОБА_1 за обумовлену суму грошових коштів. Сплачено було частину коштів, а на частину коштів ОСОБА_2 написала розписку ОСОБА_1, зобов"язуючись повернути їх до 01 жовтня 2016 року. Однак грошей вона не повернула, так як під час проживання було виявлено прихований недолік будинку, а саме, відсутність у ньому фундаменту. При оформленні розписки будь-які кошти позивачкою ОСОБА_1 відповідачці ОСОБА_2 не передавались. Він та свідок ОСОБА_3 також підписали розписку ОСОБА_2 видану ОСОБА_1

Сторони по справі визнали, що в дійсності розписка ОСОБА_2 є не підтвердженням факту передачі їй позивачкою ОСОБА_1 грошових коштів та зобов"язанням відповідачки в обумовлений строк повернути їх, а обов"язок сплатити в майбутньому частину коштів за договором купівлі-продажу житлового будинку, яку вони узгодили між собою, не зазначивши цього обов"язку в нотаріально посвідченому Договорі купівлі-продажу житлового будинку по вулиці Крупської, №133 в селі Великоолександрівка Васильківського району Дніпропетровської області (а.с.25).

Отже, справжньою правовою природою укладеного договору за розпискою є усно обумовлений сторонами обов"язок відповідачки ОСОБА_2 сплатити грошові кошти на виконання Договору купівлі-продажу житлового будинку , а не повернення отриманих за письмовим договором позики грошових коштів.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що в дійсності передачі грошових коштів від позивачки ОСОБА_1 відповідачці ОСОБА_2 не було, то підстави для задоволення позову відповідно до положень ЦК України про договори позики відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.202, 235, 1046-1051ЦК України, ст. ст.10,11,59-60, 88, 213-215, 360-7 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя