Справа № 462/1586/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/5350/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

за участі секретаря: Симець В.І.

з участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТзОВ "Факторингова компанія ОСОБА_3" на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання припиненим іпотечного договору, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 13.04.2016р. звернулася до Залізничного районного суду м.Львова з позовом до відповідачів, просить визнати припиненим іпотечний договір від 18.04.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 24376017 від 12.09.2015р. щодо реєстрації за ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01 та визнати за ОСОБА_4 право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за заповітом

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 14 червня 2017 року позов задоволено частково.

Скасувано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 24376017 від 12.09.2015 року щодо реєстрації за ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 01.

В решті позовних вимог відмовлено

Стягнуто з ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_4 551 грн. 20 коп. судового збору.

Дане рішення суду оскаржило ТзОВ "Факторингова компанія ОСОБА_3" подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не було звернено уваги на те, що рішення про державну реєстрацію права власності на нерухомість було прийняте приватним нотаріусом Київського МНО як спеціальним суб`єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Спори які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому суд має закрити провадження у справі. Вказує, що у зв`язку з переходом прав та обов`язків за іпотечним договором відповідач скориставшись договірним врегулюванням зобов`язальних віносин щодо звернення стягнення на предмет іпотеки звернулось до нотаріса, як спецільного суб`єкта що здійснює функції державного реєстратора, який у своїй діяльності керується вимогами ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868. Зазначає, що не було порушено права позивача, та ним не доведено, які саме законні інтереси суперечать оспорюваному рішенню відповідача.

Просить рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14 червня 2017 року скасувати та ухалити нове рішення, яким залишити без задоволення позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,представника ОСОБА_2 перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що 18.04.2008 року між ОСОБА_8 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №1301/0408/88 052, за умовами якого банк зобовязувався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії у розмірі 35000 дол. США, на строк з 18.04.2008р. по 17.04.2018р.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором 18.04.2008р. між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_9 було укладено іпотечний договір іпотеки, предметом якого була квартира АДРЕСА_4, яка належала на праві власності ОСОБА_9 /а.с.109-111/

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21.06.2010р. позов ПАТ «Сведбанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Сведбанк» - 33248 дол. США по тілу кредиту, 3914,80 дол. США процентів за користування кредитом, 725,79 дол. США пені за неналежне виконання умов договору, а всього 37888,59 дол. США, що еквівалентно станом на час винесення рішення суду 299698,74 грн. /а.с. 37-39 т.1/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08.08.2012р. позов ПАТ «Сведбанк» задоволено та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором №1301/0408/88-052 від 18.04.2008р., яка становить 54583,36 дол. США, що в еквіваленті становить 436257,47 грн. звернуто стягнення на користь ПАТ «Сведбанк» на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_9, а саме: на квартиру АДРЕСА_5, шляхом реалізації вказаного майна на публічних торгах /справа №1309/5803/12, а.с.80-81/.

Згідно Договору факторингу № 15 від 28.11.2012р. ВАТ "Сведбанк" відступило, а ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" прийняло права вимоги за зобов'язаннями по кредитними договорами, а також уклало з ВАТ "Сведбанк" договір про відступлення прав за іпотечними договорами /справа №1309/5803/12, а.с.144-150, 160-161/.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 02.07.2013р. замінено стягувача ВАТ "Сведбанк" правонаступником ТзОВ Факторингова компанія ВекторПлюс у виконанні рішення Залізничного районного суду м.Львова від 08.08.2012р. у справі №1309/5803/12.

06.09.2013р. Залізничним ВДВС ЛМУЮ було відкрито виконавче провадження №39649900 про примусове виконання виконавчого листа №1309/5803/12, виданого 29.03.2013р. Залізничним районним судом м.Львова, в подальшому 16.10.2014 року виконавчий документ був повернутий стягувачеві, у зв'язку з набранням чинності Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" /а.с.120/.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_8 станом на 27.10.2014р. складала 69462,11 дол. США./а.с.33 т.1/.

15.06.2015р. державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_10 було відкрито виконавче провадження №47832649 про примусове виконання вказаного виконавчого листа.

30.06.2015р. головним державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_10 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у звязку із смертю 27.10.2014р. боржника ОСОБА_9 /а.с.121, 122/.

Постановою Львівського адміністративного суду від 15.02.2016р. позов ОСОБА_4 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24376017 від 12.09.2015р. щодо реєстрації за ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_6, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016р. постанову суду скасовано та провадження у справі закрито /справа №813/5820/15/.

Крім того судом встановлено, що квартира АДРЕСА_5 належала на праві приватної власності ОСОБА_9, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 11.06.1996р. Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці, згідно з розпорядженням від 05.06.1996 року № 2842, та зареєстрованого в ЛМБТІ у реєстрову книгу за №13917 /а.с.97 т.1/.

03.07.2014р. ОСОБА_9 був складений заповіт про те, що на випадок його смерті все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належало йому на день смерті і на що він за законом мав право, буде заповідано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.94 т.1/.

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 27.10.2014р. /а.с.99 т.1/.

13.03.2015р. приватним нотаріусом ОСОБА_6 заведено спадкову справу № 03/2015 після смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, який залишив заповіт на імя ОСОБА_4 /а.с.101/.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24376017 від 12.09.2015 року щодо реєстрації за товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_5, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 на підставі заяви уповноваженою особи ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" ОСОБА_11, реєстраційний номер заяви №13255871 від 12.09.2015р

Задовольняючи частково позовні вимоги суд прийшов до висновку, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 24376017 від 12.09.2015 року щодо реєстрації заТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_7, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, підлягає скасуванню, то відповідно заборгованість за кредитним договором від 18.04.2008 року так і не погашена, відтак суд вважає, що відсутні правові підстави для припинення іпотеки, предбачені ст.17 Закону України «Про іпотеку», а тому вимога ОСОБА_4 про визнання припиненим іпотечного договору від 18.04.2008р. до задоволення не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до ч.4 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно із ч.1 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.9 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868 , нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Як вбачається з матеріалів справи приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 нотаріальні дії з нерухомим майном не вчинялися.

Доводи апеляційної скарги про те, що до даний спір повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства колегія суддів вважає безпідставними виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Система нотаріату не входить до системи органів виконавчої влади. Проте вважати діяльність нотаріуса як таку, у межах якої здійснюються владні управлінські функції, не можна. У діях нотаріуса немає ані адміністративного примусу, ані управлінських повноважень, хоча він і є посадовою особою (але не державним службовцем), а нотаріальну діяльність слід характеризувати як публічно-правову, оскільки вона здійснюється від імені держави. Між нотаріальною та адміністративною діяльністю існує суттєва різниця за юридичним характером, колом субєктів та структурою їх правовідносин, цілями, результатами та методами регулювання.

Крім того, якщо метою виконавчо-розпорядчої діяльності є реалізація функції державного управління, а результатом цієї діяльності є управлінське рішення, яким один субєкт приписує певну поведінку іншому субєкту, то метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих субєктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже обєктивно існуючі факти, права та обовязки, які субєкти права покладають на себе за своїм бажанням.

Також слід зазначити, що структура нотаріату утворена таким чином, що вони не повязані між собою в організаційному відношенні і при вчиненні нотаріальних дій. Що ж до владності у нотаріальних правовідносинах, то вона виявляється лише в офіційній силі нотаріальних актів. Правовідносини, що виникають між нотаріусами та іншими субєктами нотаріальної діяльності, є суто процесуальними за своєю сутністю і не можуть характеризуватися як владні відносини у розумінні КАС.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 17 КАС можна дійти висновку про неможливість розгляду в порядку адміністративного судочинства справ щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні. А отже, виходячи з положень ст. 15 ЦПК, такі справи повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини повязані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК. Таким чином, не обговорюючи питання правильності застосування судами статей 36, 37 Закону № 898-IV, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 14 червня 2016 року у справі №21-41а16 яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вищезазначені доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.209, 303, 304, ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ТзОВ "Факторингова компанія ОСОБА_3" - відхилити.

Заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :

Судді: