Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача та повернення суми депозитного вкладу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», від імені якого діє Багрова Євгенія Олегівна, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), у якому зазначала, що 11 лютого 2013 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу «Стандарт», згідно з яким ОСОБА_3 надала банку грошові кошти у розмірі 1 000 доларів США на строк 365 днів із нарахуванням процентної ставки у розмірі 8,5% річних.

Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовляється повернути суму банківського вкладу, ОСОБА_3, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути банківський вклад у сумі 1 000 доларів США, проценти за фактичне користування грошовими коштами у період з 12 лютого 2014 року по 7 вересня 2014 року у сумі 48,44 доларів США, проценти за користування банківським вкладом за період з 9 вересня 2014 року по 30 листопада 2015 року у сумі 104,33 долари США, три проценти річних за період з 12 лютого 2014 року по 30 листопада 2015 року у сумі 53,92 долари США, інфляційні втрати за період з 12 лютого 2014 року по 30 жовтня 2015 року у сумі 739 долари США.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнено з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 депозитний вклад у сумі 1 000 доларів США, 8,5% річних за користування вкладом у період з 12 лютого 2014 року по 7 вересня 2014 року у сумі 48,44 доларів США, 8,5% річних на грошовий вклад у період з 9 вересня 2014 року по 30 листопада 2015 року у сумі 104,33 долари США та 3% річних за несвоєчасне повернення грошових коштів у сумі 1 417 грн.

У іншій частині заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», від імені якого діє Багрова Є.О., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не надано суду оригінал договору банківського вкладу та квитанції про внесення коштів на банківський рахунок, не надано належних та допустимих доказів відкриття депозитного рахунку у відповідача та знаходження грошових коштів на рахунку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, дослідивши в судовому засіданні оригінал договору банківського вкладу та квитанцію про внесення грошових коштів на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк», дійшов висновку про наявність договірних правовідносин між сторонами. Оскільки відповідач умови договору не виконує, банківський вклад та проценти за його користування позивачу не повертає, стягнув на користь позивача суми банківського вкладу, 8,5% річних та 3% від простроченої суми заборгованості.

Проте повністю погодитись із такими висновками не можна, враховуючи наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 11 лютого 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір № SAMDN0084, згідно з яким ОСОБА_3 розмістила на банківському рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» вклад - грошові кошти у сумі 1 000 доларів США із сплатою процентної ставки за користування грошовими коштами у розмірі 8,5% річних строком на 360 днів, мінімальний строк вкладу - 6 місяців.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, проценти за користування банківським вкладом у розмірі 8,5% річних за період з 12 лютого 2014 року по 7 вересня 2014 року складають 48,44 долари США; проценти за користування депозитним вкладом за період з 9 вересня 2014 року по 30 листопада 2015 року складають 104,33 долари США, 3% річних від простроченої суми - 53,92 долари США та інфляційні втрати за період з 12 лютого 2014 року по 30 жовтня 2015 рік складають 739 долари США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Пунктом шостим договору банківського вкладу між сторонами погоджено, що якщо у випадку закінчення строку вкладу клієнт не заявить банку про відмову від продовження вкладу та банк не заперечує проти такого продовження на новий строк, вклад фактично вважається продовженим ще на один мінімальний строк вкладу, який починається з наступного дня, що настає після закінчення попереднього строку вкладу.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Згідно з п. 7 цього договору сторони мають право розірвати договір у відповідності з діючим законодавством, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу за ініціативою клієнта до закінчення мінімального строку вкладу з дати початку/продовження мінімального строку клієнту повертається сума вкладу та виплачуються проценти, нараховані за ставкою вкладу «на вимогу», за фактичний строк користування вкладом.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що договір банківського вкладу між сторонами укладено строком на 365 днів до 11 лютого 2014 року, з правом пролонгації на мінімальний строк вкладу - 6 місяців за умови відсутності заяви вкладника про витребування вкладу.

4 вересня 2014 року ОСОБА_3 направила до ПАТ КБ «ПриватБанк» вимогу про розірвання договору банківського вкладу та повернення грошових коштів з урахуванням процентів за період з квітня 2014 року по серпень 2014 року, яку банк отримав 8 вересня 2014 року.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, врахувавши обставини справи, дійшов правомірного висновку про те, що строк дії договору банківського вкладу був продовжений, як це передбачено пунктом 6 цього договору, на мінімальний строк вкладу - 6 місяців, тобто до 12 серпня 2014 року.

Однак апеляційний суд залишив поза увагою ту обставину, що позивач повідомила ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення банківського вкладу 8 вересня 2014 року, тобто після пролонгації договору вдруге. Належних правових висновків з цього приводу не зробив, не звернув увагу на те, що від часу звернення позивача до банку з вимогою про розірвання договору банківського вкладу залежить розмір процентної ставки, за якою підлягають нарахуванню проценти, як це передбачено пунктом 7 цього договору, і дійшов передчасного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 8,5% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення суду не може вважатись законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

ухвалила:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», від імені якого діє Багрова Євгенія Олегівна, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючиВ.О.Кузнєцов
СуддіЄ.П.Євграфова Т.Л.Ізмайлова С.О.Карпенко Г.І.Мостова