АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/2696/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення винагороди за надані послуги адвоката,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення винагороди за надані послуги адвоката.

В обґрунтування позову зазначав, що 15 березня 2012 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичної допомоги. Оплата послуг адвоката за домовленістю між сторонами визначалась окремо, зокрема, 14 грудня 2012 року відповідачем була написана розписка про те, що за весь період участі адвоката під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_2 винний ОСОБА_1 47 000грн. Однак, вказані кошти відповідачем сплачені не були, а тому позивач просив стягнути їх примусово відповідно до положень ст. 903 ЦК Україниіз застосуванням ст. 625 ЦК України за затримку виконання грошового зобов'язання. При цьому позивач просив поновити йому пропущений строк позовної давності, вказуючи на стан свого здоров'я, встановлену йому групу інвалідності, а також його неодноразові звернення до суду та правоохоронних органів із вимогами про відновлення його порушеного права.

Посилаючись на викладене, та з урахуванням доповнень до позовної заяви, позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача на його користь несплачені за договором кошти та відсотки за затримку виконання грошових обов'язків у сумі 735 080 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 15 березня 2012 року між сторонами було укладено договір - доручення про надання юридичної допомоги №5, згідно з яким ОСОБА_3, як замовник, та ОСОБА_1, як виконавець, дійшли згоди про те, що відповідач просить позивача надати юридичну допомогу в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.2 КК України на досудовому слідстві, в органах прокуратури та на судовому слідстві.

При цьому п.4 даного договору передбачено, що замовник здійснює оплату за даним договором - дорученням готівкою особисто виконавцю згідно домовленості.

14 грудня 2012 року ОСОБА_3 було написано розписку про те, що останній позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 47 000грн. та зобов'язується повернути їх до 25 грудня 2012 року без процентів, а у разі прострочення один процент за кожний день прострочення (а.с.19).

Відповідно до ч. 1 ст.3 ЦПК країни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що він, в якості адвоката, здійснював захист інтересів відповідача ОСОБА_3, як підозрюваного, а пізніше як обвинуваченого та підсудного на стадії досудового слідства в Печерському РУ ГУ МВС України в м. Києві, Печерському районному суді м. Києва і в Апеляційному суді м. Києва по кримінальній справі №06-14911, яка була порушена відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 309 КК України. Оплата послуг адвоката за домовленістю між сторонами визначалась окремо, зокрема 14 грудня 2012 року відповідачем ОСОБА_4 була написана розписка про те, що за весь період участі адвоката під час розгляду кримінальної справи останній винний ОСОБА_1 47 000грн. Проте, вказані кошти відповідачем сплачені не були.

Судом встановлено, що адвокат ОСОБА_1 дійсно, здійснюючи захист ОСОБА_3, приймав участь на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду справи в суді. 21 грудня 2012 року провадження у кримінальній справі щодо відповідача було закрито.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ( що був чинний на час надання правової допомоги ) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ст. 26 вказаного Закону України адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ( що був чинний на час надання правової допомоги ) «Про адвокатуру» оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

У разі участі адвоката у кримінальній справі за призначенням та при звільненні громадянина від оплати юридичної допомоги через його малозабезпеченість оплата праці адвоката здійснюється за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення адвоката для надання юридичної допомоги громадянам визначається кримінально-процесуальним

законодавством.

Якщо договір розривається достроково, оплата праці адвоката провадиться за фактично виконану роботу. У разі неналежного виконання доручення на вимогу громадянина або юридичної особи, які уклали договір з адвокатом чи з адвокатським об'єднанням, внесена плата повертається їм повністю або частково, а при виникненні спору - за рішенням суду.

Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 зазначеного Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 29, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (що був чинний на час надання правової допомоги ), дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 надав суду розписку, видану відповідачем ОСОБА_2 14.12.2012 р., про те, що відповідач взяв у нього в борг гроші в сумі 47 000 грн. і зобов'язується їх повернути до 25.12.2012 р. без процентів, а в разі прострочення - один процент за кожний день (а.с.19).

Разом з тим, надану позивачем вказану розписку не можна визнати належним та переконливим доказом укладення угоди між адвокатом та клієнтом в частині порядку обчислення гонорару або визначення оплати наданих послуг адвокатом, оскільки розписка не містить переліку робіт та їх вартості, як і не містить посилання на те, що вказані кошти ОСОБА_3 повинен сплатити саме за виконану ОСОБА_1 в якості адвоката роботу.

Як видно з тверджень відповідача, після кожної участі адвоката ОСОБА_1 в процесуальній дії ним здійснювалася оплата роботи останнього в розмірі, обумовленому ними усно.

Дані доводи ОСОБА_5 позивачем не спростовано.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про недоведеність позовних вимог, обґрунтовано відмовивши у задоволенні позову ОСОБА_1

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішенням суду першої інстанції безпідставно було відмовлено йому в позові за пропуском строку позовної давності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд першої інстанції, виходив не з підстав пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з відсутністю доказів порушеного права, яке підлягало захисту, внаслідок недоведеності позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленого рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: