Справа № 360/2093/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 квітня 2013 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останній кредит на суму 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 30 вересня 2016 року її заборгованість склала 26 772,43 грн.

Просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 26 772,43 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав та викладене підтвердив.

Представник відповідачки адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, щодо його задоволення заперечувала, посилаючись на те, що наявна у матеріалах справи копія Пам»ятки клієнта про умови кредитування, яка є складовою кредитного договору, не містить підпису відповідачки, а підписана лише керівником банку, докази про те, що саме такі умови були надані відповідачці при укладенні зазначеного кредитного договору, відсутні, також відсутні і тарифи банку, які теж являються складовою кредитного договору, немає належних доказів про видачу відповідачці платіжної картки, крім того, в заяві-анкеті зазначено, що відповідачці встановлюється кредитний ліміт на платіжну карту у розмірі 1000 грн., але згодом кредитний ліміт банком було безпідставно збільшено до 5200 грн. без повідомлення про це останньої. Також вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору базується на припущеннях, не оформлений належним чином, зокрема, у розрахунку не зазначено прізвище посадової особи, яка дійсно мала право складати даний розрахунок, відсутній підпис такої особи. Просила застосувати до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовну давність в один рік.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 15 квітня 2013 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с. 5-32/.

Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 30 вересня 2016 року її заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 26 772,43 грн., яка складається з: 2460,56 грн. заборгованість за кредитом, 19 510,8 грн. заборгованість за відсотками, 3050 грн. комісія, 1751,07 грн. заборгованість по штрафам /а.с. 4, 110-117/.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як вбачається з матеріалів справи /а.с. 4,6/, за умовами вказаного кредитного договору ОСОБА_1 зобов»язалась погашати кредитну заборгованість щомісячними платежами до 25 числа місяця, наступного за звітним, у разі несвоєчасного погашення заборгованості нараховується пеня, яка складається з пені 1 (базова відсоткова ставка по договору / 30, нараховується за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки по кредиту чи відсотках 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.). Оскільки останній платіж відповідачка здійснила у січні 2014 року, то відповідно перебіг позовної давності, в силу ст. 258 ЦК України, почався з лютого 2014 року, проте ПАТ КБ Приватбанк звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права, в тому числі з вимогою щодо стягнення з відповідачки пені, лише 14 листопада 2016 року, тобто з пропуском установленого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України річного строку позовної давності до такої вимоги.

Таким чином, суд, враховуючи положення статей 256, п. 1 ч. 2 ст. 258 , ч.1,5 ст.261,ч.3 ст.267 ЦК України щодо строку позовної давності, та те, що відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо позову представник останньої суду не надала, вважає з необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі 24 822,43 грн., яка включає в себе: 2460,56 грн. заборгованість по тілу кредиту, 19510,8 грн. заборгованість по відсотках, 1100 грн. пеня, в межах строку позовної давності, нарахована з 30 листопада 2015 року, 1751,07 грн. заборгованість по штрафам.

З огляду на зазначене, в іншій частині в позові суд вбачає за доцільне відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1378 грн.

Керуючись ст. 526,530,1046-1056 ЦК України, ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 217, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 822 (двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять дві) гривні 43 копійки.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддяОСОБА_4