Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Ткачука О.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 вересня 2016 року,

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. 30 квітня 2015 року мало місце залиття даної квартири із належної відповідачу квартири АДРЕСА_2, про що складено акт. Вартість проведення відновлювального ремонту квартири позивача становить

53 542 грн. Крім того, внаслідок пошкодження майна позивач зазнала моральних страждань.

Ураховуючи наведене та уточнення, позивач просила стягнути з ОСОБА_5 55 342 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири та 10 000 грн компенсації моральної шкоди.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва

від 25 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду

м. Києва від 6 вересня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5, на користь ОСОБА_4, 53 542 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2 000 грн компенсації моральної шкоди, 1 800 грн та витрати за складання висновку з визначення вартості завданого матеріального збитку, внаслідок залиття квартири. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог або справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд правильно застосував положення ст. 1166 ЦК України, на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку в порядку ст. 212 ЦПК України, встановив фактичні обставини справи та вірно виходив із наявності сукупності умов для покладення на відповідача, яка є власником квартири та зобов'язана її утримувати, відповідальності за затоплення квартири позивача та не довела відсутності своєї вини у завданні шкоди. Акт про залиття квартири позивача не оскаржено та в установленому законом порядку недійсним не визнано.

Розмір шкоди визначено на підставі висновку про вартість проведення відновлювального ремонту від 22 червня 2015 року, висновки якого відповідачем не спростовані. Жодна із сторін не заявляла клопотання по призначення судової експертизи для визначення розміру збитків від залиття.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач не була присутня в судовому засіданні в суді першої інстанції не можуть бути підставою для скасування законного рішення, оскільки вона була присутня в суді апеляційної інстанції та не була позбавлена права користування процесуальними правами, передбаченими законом.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд урахував конкретні обставини справи, глибину фізичних та душевних страждань. Судом ураховано вимоги розумності і справедливості відповідно до ст. 23 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня

2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.С.Ткачук

О.В.Умнова