Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 310/7773/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/778/2127/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Полякова О.З.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

за участі секретаря Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2017 року за заявою ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаною заявою про розстрочку виконання рішення суду.

В заяві зазначала, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 80 250 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. та 910,72 грн. судового збору.

На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області видано постанову про відкриття виконавчого провадження. Зазначала, що визнає заборгованість та бажає її сплатити, але у неї склалися обставини, що ускладнюють виконання зазначеного рішення суду.

Посилаючись на тяжкий матеріальний стан та хворобу дитини, просила розстрочити виконання рішення Бердянського міськрайонного суду від 22.01.2015 року стягувати з ОСОБА_3 заборгованість рівними частинами по 2 500 грн. щомісячно, яка складає щомісячно 20% відсотків із заробітної плати 500 грн. та додатково у сумі 2 000 грн. терміном на 28 місяців до 20 березня 2019 року.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції ,апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін,якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по цивільній справі № 310/7773/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_6, Приватне акціонерне товариство Українська пожежно-страхова компанія про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 80 250 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та 910,72 грн. судового збору (т.1, а.с.153-155).

Постановою від 02.09.2015 року відкрите виконавче провадження про примусове виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 80 250грн. та моральної шкоди в розмірі 2 000грн. (т.2, а.с. 45)

Постановою від 20.10.2015 року накладено арешт на кошти боржника (а.с. 44), а постановою від 20.10.2015 року накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (т.2, а.с. 40).

Постановою від 29.12.2016 року звернуто стягнення на доходи боржника шляхом щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків у розмірі 20% (т.2, а.с. 116).

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Закон пов'язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Частина 1 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» кореспондується з вищезазначеною процесуальною нормою та передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як розяснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Попереднє звернувшись до суду обставини, на які посилалась заявниця заначені саме тяжкий фінансовий стан та хвороба сина .

Жодного доказу щодо стану здоровя дитини в справі не має.

В подальшому заявниця посилалась на незадовільний стан свого здоровя.

За матеріалами справи боржник є працездатною особою, має постійну роботу та регулярно отримує заробітну, що підтверджується довідками с місця роботи від 04.10.2016 року (т.2, а.с. 76) і 22.11.2016 року (т.2, а.с. 99), та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів (т.2, а.с.144). Крім того, зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Суд першої інстанції правомірно визначився , що існування наявної обставини у вигляді перебування боржника на обліку у лікарні не створює випадок винятковості, який відповідно до вимог ст. 373 ЦПК України є обов'язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, а скрутне матеріальне становище не має характеру особливої або виняткової обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили та не є обставиною, що утруднює його виконання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 12 травня 2011 року у справі Ліпісвіцької проти України ( п. 18,23) визначено, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у звязку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права та скасування або зміни ухвали суду.

Керуючись ст. ст.307,312,317 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2017 року у цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: