Справа № 710/708/17
Провадження № 2/710/725/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2017 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Цяпкало Г.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединська аграрна компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача Журавська сільська рада,

про визнання договору оренди землі та припинення договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2017 до Шполянського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій він просить визнати дійсним договір оренди землі від 8.04.2013, укладеним між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Лебединська аграрна компанія», а також припинити договір оренди земельної ділянки площею 0,5867 га, що знаходиться в адмінмежах Журавської сільської ради, Шполянського району, укладений 08.04.2013 між позивачем та ТОВ «Лебединська аграрна компанія» згідно з виконанням умов п. 13.2 договору, тобто закінчення строку, на який було укладено договір.

Позов позивач мотивує тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,5867 га. 08.04.2013 між позивачем і товариством з обмежено відповідальністю «Лебединська аграрна компанія» було укладено договір оренди землі строком на 5 років. П.8.3 умов договору передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі. Незважаючи на умови договору орендар фактично сфальшував акт прийому земельних знаків на зберігання від 06.04.2013, чому підтвердженням є підроблений підпис позивача, зроблений іншою рукою. Позивач підтверджує, що він підписував акт прийому - передачі земельної ділянки в оренду від 08.04.2013, хоч фактично не проводився прийом - передачі земельної ділянки на місцевості. Тобто даний договір від 08.04.2013 діє по 2017 рік, включно в зв'язку з закінчення терміну договору. Згідно з п. 3.2 умов договору позивач звернувся з заявою до відповідача про закінчення строку дії даного договору від 08.04.2013. Відповідач ТОВ «Лебединська аграрна компанія» листом за №917 від 22.03.2017 повідомив позивача, що строк договору, який нібито укладено 07.04.2015 (а не 8.04.2013) між СТОВ «ЛАК» і позивачем, становить 5 років. Позивач звернувся до адміністрації відповідача, які замінили перший аркуш договору, в якому вказано, що договір оренди землі укладено 07.04.2015 , незважаючи на те, що в прошитих документах є акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 08.04.2013, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 08.04.2013, з печаткою для договорів та угод Лебединської аграрної компанії і підписом ОСОБА_4, які суперечать першому аркушу умов договору. Також вказаному аркушу суперечить і в п.16 умов договору... де також є печатка відповідача і підпис ОСОБА_4 із датою 08.04.2013, та підпис позивача із датою 08.04.2013. Як видно з вищенаведеного відповідач намагається сфальшувати час укладення договору з 08.04.2013 на 07.04.2015, і таким чином продовжити час оренди земельної ділянки, тим більше у позивача такого волевиявлення не було і воно не відповідає внутрішній волі позивача. Крім цього відповідач також порушуючи умови п. договору не видає орендну плату в касі підприємства, як визначено договором, а в односторонньому порядку виготовив кредитну картку і позивач змушений отримувати орендну плату в банкоматах. Позивач має бажання припинити оренду землі з відповідачем і користуватись своєю земель ділянкою на власний розсуд, тому і звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач та його представник зявилися, просили позовні вимоги щодо припинення договору оренди земельної ділянки площею 0,5867 га, що знаходиться в адмінмежах Журавської сільської ради, Шполянського району, укладений 08.04.2013 між позивачем та ТОВ «Лебединська аграрна компанія» згідно з виконанням умов п. 13.2 договору, тобто закінчення строку, на який було укладено договір залишити без розгляду, щодо інших позовних вимог позов підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що договір підписаний сторонами 08.04.2013, в державному реєстрі зареєстрований 07.04.2015, законодавчих підстав для визнання договору дійсним представником позивача та позивачем не надано, тому відсутні підстави для визнання договору оренди дійсним.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Журавська сільська рада в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

У суді встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,5867 га, розташованої на території Журавської сільської ради Шполянського району, Черкаської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №28531172 від 23.10.2014, виданим реєстраційною службою Шполянського районного управління юстиції Черкаської області (а.с.10), що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28531988 від 23.10.2014, виданим реєстраційною службою Шполянського районного управління юстиції Черкаської області (а.с.11)

07.04.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ «Лебединська аграрна компанія» було укладено договір оренди землі, згідно з яким ОСОБА_1 надав в оренду ТОВ «Лебединська аграрна компанія» земельну ділянку площею 0,5867 га, кадастровий номер :02:001:0171. Договір укладено строком на 5 років. Договір підписаний сторонами 08.04.2013 (а.с.5-8)..

Відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків від 08.04.2013, межі земельної ділянки площею 0,5867 га, кадастровий номер :02:001:0171, що належить ОСОБА_1 закріплені в натурі на місцевості тимчасовими межовими знаками (деревяні стовпи) у кількості 4 штук. У власника, користувача, а також у власників та користувачів суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж немає. Межові знаки предявлені та передані на зберігання представнику ТОВ «Лебединська аграрна компанія» (а.с.9).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого права №36052316 від 08.04.2015 07.04.2015 дата державної реєстрації договору оренди, відповідно до якого ТОВ «Лебединська аграрна компанія» має право оренди земельної ділянки площею 0,5867 га, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі від 07.04.2015, строк дії договору 5 років, розмір орендної плати 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.4).

Згідно з відповіддю ТОВ «Лебединська аграрна компанія» до ОСОБА_1 №1117 від 22.03.2017 ТОВ «Лебединська аграрна компанія» повідомило, що 07.04.2015 між ним та ОСОБА_1 зареєстровано договір оренди землі терміном на 5 років. Згідно з умовами договору ТОВ «ЛАК» дотримується виконання істотних умов договору. Виплата орендної плати здійснюється вчасно, земельна ділянка використовується за цільовим призначенням (а.с.12).

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із частиною п'ятою статті 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як на підставу визнання договору оренди землі від 08.04.2013 дійсним позивач посилається на п.3 ст.203 ЦК України. відсутність волевиявлення учасника правочину та не відповідність волевиявлення його внутрішній волі.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, тобто відсутність волевиявлення учасника правочину та не відповідність волевиявлення його внутрішній волі.

Сторони в судовому засіданні не заперечували того, що 08.04.2013 був підписаний договір оренди землі (п.16 договору від 07.04.2015), згідно з яким ОСОБА_1 надав в оренду ТОВ «Лебединська аграрна компанія» земельну ділянку площею 0,5867 га, кадастровий номер :02:001:0171 та також не було заперечень щодо факту державної реєстрації даного договору 07.04.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України у постановах від 18 і 25 грудня 2013 року (справи №6-127цс13, № 6-118цс13) виклав правовий висновок про те, що виходячи з положень статті 638 ЦК України, статті 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстави відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації. Вчиненням правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Одностороння незгода сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не може визнаватися обставиною для визнання його недійсним з підстав, передбачених частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України.

Згідно п.3.1 договору оренди землі від 07.04.2015 договір укладено строком на 5 (пять) років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Договір діє з моменту державної реєстрації.

У постанові від 13.06.2016 по справі №6-643цс16 Верховний Суд України вказав, що учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Відповідно до ст. ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач просить визнати дійсним договір оренди землі від 08.04.2013, вказуючи дату підписання договору, а не дату державної реєстрації - 07.04.2015. Підстави визнання договору оренди землі дійсним позивач не вказав та не обґрунтував правовими нормами, а тому в суду відсутні підстави для задоволення позову.

Заходи забезпечення позову не застосовувались.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позов не задовольняється повністю, суд залишає судові витрати на рахунку позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13 Закону України «Про оренду землі» ст.. 124 ЗК України ст.ст. 6, 203, 215, 626, 627, 638 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57 - 61, 79, 88, 212 - 215, 218 ЦПК України,

суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 11.10.2017.

Суддя Шполянського

районного суду ОСОБА_5