Справа № 461/1980/17 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/783/3525/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_4 нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_2, з участю третіх осіб Управління комунальної власності ОСОБА_3 міської ради, ЛКП «Центральне», ФОП ОСОБА_6, про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності,-

встановила:

В березні 2017 року позивач ОСОБА_3 міська рада звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_2, з участю третіх осіб Управління комунальної власності ОСОБА_3 міської ради, ЛКП «Центральне», ФОП ОСОБА_6, про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності, просив витребувати в ОСОБА_2 на користь територіальної громади м. Львова в особі ОСОБА_3 міської ради обєкт нерухомого майна нежитлові приміщення площею 19,7 кв.м. та приміщення під індексом 16-1 площею 10,5 кв.м., загальна площа 30,2 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 37 та скасувати державну реєстрацію права власності на них.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалу суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, вважає оскаржувану ухвалу незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права.

Покликається на те, що провадження у справі відкрито місцевим судом з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки майно, з приводу якого виник спір, розташоване не у Галицькому районі м. Львова, а в Шевченківському районі, тому спір необхідно розглядати в Шевченківському районному суді м. Львова.

Наведене свідчить про неправильне застосування місцевим судом статтей 107, 114 ЦПК України, що унеможливлює подальший розгляд справи до вирішення питання підсудності.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2017 року, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Учасники розгляду справи, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 78-80), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відкриваючи провадження у справі, районний суд виходив з того, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, підсудна Галицькому районному суду м.Львова.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України та ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у визначений законом спосіб, а здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За загальним правилом статті 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, а до юридичних осіб - за їхнім місцезнаходженням.

Статтею 30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_3 міська рада в позовній заяві, предметом якої нерухоме майно - нежитлові приміщення площею 19,7 кв.м. та приміщення під індексом 16-1 площею 10,5 кв.м., загальна площа 30,2 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 37, визначив відповідачами ОСОБА_4 нотаріуса ЛМНО ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зазначивши їх адресу відповідно м. Львів, вул. Угорська, 10/107 та АДРЕСА_1.

В свою чергу, частиною 1 ст. 114 ЦПК України визначено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року розяснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як зазначено вище, предметом позову по даній справі є витребування з чужого незаконного володіння нежитлового приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 37, при цьому вказана адреса за адміністративним поділом належить до юрисдикції Галицького району м. Львова.

Разом з цим, згідно із п. 14 ст. 110 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Таким чином, встановивши, що спір виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться на території Галицького району м. Львова, суд прийшов правильного висновку про те, що справа підсудна Галицькому районному суду м. Львова.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_7