Справа № 445/297/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пилип'як П. В.

при секретарі Мацайло О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Золочеві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Куровицької сільської ради Золочівського району Львівської області, відділу Держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Куровицької сільської ради Золочівського району Львівської області та Відділу Держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області, в якому просить визнати недійсним державний акт ЯМ №058485 на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул. Лесі Українки, 5а, с. Куровичі Золочівського району Львівської області та належить ОСОБА_5 і скасувати його державну реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №06725.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.08.2006 вона придбала житловий будинок №2 на вул. Лесі Українки у с. Куровичі Золочівського району, а відтак в силу ст.377 ЦК України набула право користування земельною ділянкою, на якій розміщений вищевказаний житловий будинок. В травні 2016 року позивач звернулася до Куровицької сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у с. Куровичі на вул. Лесі Українки, 2. Рішенням Куровицької сільської ради від 27.05.2017 №157 позивачу надано відповідний дозвіл. В ході приватизації земельної ділянки син позивача у відділі Держгеокадастру у Золочівському районі дізнався, що позивач добровільно відступила відповідачу частину зазначеної земельної ділянки, що підтверджується актом встановлення та узгодження меж земельних ділянок гр. ОСОБА_5 від 2011 року. Проте, вказаний акт вона не підписувала, а її підпис на акті підроблений, що підтверджується висновком експерта від 12.12.2016 №6/568. Зазначає, що відсутність її підпису на акті встановлення та узгодження меж земельних ділянок гр. ОСОБА_5 від 2011 року, який є невідємною частиною документації із землеустрою, свідчить про незаконність оскаржуваного державного акту.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, з підстав наведених у позовній заяві, крім того зазначив, що рішенням Куровицької сільської ради від 24.05.2017 №229 відповідачу передано у власність земельну ділянку у с. Куровичі на вул. Лесі Українки, 1А, а державний акт виданий на земельну ділянку у с. Куровичі на вул. Лесі Українки, 5А.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечив, оскільки вважає такі безпідставними. В запереченні на позов вказує, що відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до позивача, яка придбала житловий будинок №2 на вул. Лесі Українки у с. Куровичі, перейшло право власності, право користування лише на ту частину земельної ділянки, на якій він розміщений. Зазначає, що у договорі купівлі-продажу житлового будинку від 23.08.2006 жодної згадки про земельну ділянку немає. Також вказує, що інститут права постійного користування земельною ділянкою припинив своє існування 01.01.2002, а у позивача відсутнє свідоцтво про право постійного користування земельною ділянкою.

Також, представник відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначив, що позивачу було відомо про приватизацію відповідачем земельної ділянки у с. Куровичі на вул. Лесі Українки, 5А, оскільки донька позивача перебувала у шлюбі із братом відповідача, а відтак між сторонами існували родинні відносини.

Представник Куровицької сільської ради Золочівського району Львівської області в судовому засіданні пояснила, що акт погодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_5 надійшов у сільську раду з підписами суміжних землекористувачів, а позивач заявила свої претензії лише в 2016 році.

Відділ Держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області надіслав на адресу суду листа, у якому просить розглядати справу за відсутності представника відділу.

Заслухавши думку учасників судового процесу, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Статтею 118 ЗК України регламентується порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, за змістом ч. ч. 1, 2 цієї статті, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

У справі, яка розглядається, рішенням Куровицької сільської ради від 06.11.2008 №316 «Про затвердження матеріалів погодження та містобудівне обґрунтування розміщення індивідуального житлового будинку та господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_5М.» затверджено матеріали погодження по вибору земельної ділянки та надано дозвіл гр. ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0931 га на вул. Лесі Українки у селі Куровичі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за рахунок земель резервного фонду.

Згідно вимог ст.25 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, а проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документації із землеустрою (п.«ґ» ч.2 цієї статті).

Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками на практиці визначається «Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010р. № 376.

Згідно п. 2.1 цієї Інструкції, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Процедура закріплення межовими знаками меж земельної ділянки визначена п. 3.12 цієї Інструкції, згідно з яким, такі дії здійснюються виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Акт встановлення і узгодження меж земельних ділянок гр. ОСОБА_5 від 2011 року, складений в процесі виготовлення проекту землеустрою, позивачем ОСОБА_3 не погоджений, а її підпис на акті підроблений, що підтверджується висновком експерта від 12.12.2016 №6/568.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що він був головою сільської ради у 2011 році і він затверджував акт узгодження меж, підпис свій підтвердив. Щодо підпису ОСОБА_3 на вказаному акті він пояснив, що вказаний акт був поданий йому на затвердження уже з підписами суміжних землекористувачів.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади передбачені у ст. ст. 186, 186-1 ЗК України.

Відповідно до ч.14 ст.186 ЗК України, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути відмовлено в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки закріплений в ч. 6 ст.186-1 ЗК України. За правилами цієї статті, такими підставами є лише невідповідність положень проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Згідно цієї норми, акт узгодження меж як документ, необхідний для затвердження технічної документації законодавством не передбачено.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відсутність підпису сусіднього землекористувача (оскільки такий підроблений) на акті встановлення та узгодження меж земельної ділянки, не є підставою для скасування державного акту на землю. Аналогічна правова позиція, висловлена в ухвалах ВССУ від 30.07.2014р. № 6-22529св14 та від 25.11.2015р. 6-19655ск15.

Проте, судом встановлено, що державний акт ЯМ №058485 на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5 на підставі рішення Куровицької сілької ради від 24.05.2012 №229, тобто такий має правову підставу виникнення.

Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Із рішення Куровицької сілької ради від 24.05.2012 №229 вбачається, що ОСОБА_5 надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0931 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у селі Куровичі на вул. Лесі Українки, 1 «А», а державний акт ЯМ №058485 виданий на земельну ділянку, яка розташована у селі Куровичі на вул. Лесі Українки, 5а.

Тобто, відомості які містяться в державному акті на право власності на земельну ділянку, щодо місця розташування земельної ділянки, не відповідають даним рішення сесії сільської ради, що на думку суду є підставою для визнання оскаржуваного державного акту недійсним.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, то суд таку відхиляє, оскільки наведені представником обставини не свідчать про те, що позивачу було відомо про отримання відповідачем державного акту на право власності на земельну ділянку.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Визнати недійсним державний акт серії ЯМ №058485 виданий ОСОБА_5, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, на право власності на земельну ділянку площею 0,0931 га, що розташована у с. Куровичі, вул. Л. Українки, 5а, Золочівського району Львівської області, та скасувати його реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №06725.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення рішення, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя ОСОБА_7