Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 337/5176/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Мурашова Н.А.
Провадження № 22-ц/778/1777/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2017 року у справі за скаргоюОСОБА_3 на дії державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, яку в подальшому уточнила, в обґрунтування скарги посилалася на те, що в провадженні Нікопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3551/2007, виданого Хортицьким районним судом Запоріжжя 24.10.2007р., про стягнення з ОСОБА_5 на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6, 02.05.2004р. народження, в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 10.10.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Нікопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 16.05.2016р. виконавче провадження було зупинено у звязку з оголошенням у розшук боржника ОСОБА_5

ОСОБА_3 вважає дану постанову неправомірною, оскільки державний виконавець порушила строки винесення такої постанови і зупинила виконавче провадження на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.04.2016р., однак від такої дати ухвала про розшук боржника не постановлялась. Боржника ОСОБА_5 було оголошено в розшук за поданням державного виконавця на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2016р., справа № 182/1451/16-ц. На даний час ця ухвала оскаржена в касаційному порядку.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила суд визнати постанову державного виконавця Нікопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 ВП № 29909974 від 16.05.2016р. про зупинення виконавчого провадження неправомірною та скасувати її.

Крім того, ОСОБА_3 заявила клопотання про поновлення їй строку звернення до суду з даною скаргою, мотивуючи його тим, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 02.06.2016р. Вона звернулась із скаргою з пропуском 10-денного строку, однак, вона вже неодноразово намагалась оскаржити зазначену постанову державного виконавця і зверталась до суду, що підтверджується копіями ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2016р., ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2016р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 10.10.2016р.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку звернення до суду зі скаргою відмовлено. Скаргу ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Нікопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 16.05.2016р. про зупинення виконавчого провадження, заінтересована особа ОСОБА_5, - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Суд, правильно застосувавши положення ст.ст. 67-73, 383-387 ЦПК України, норми Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р., який був чинний на час винесення оскаржуваної постанови, дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку звернення до суду зі скаргою, та, відповідно, про залишення скарги без розгляду.

Так, ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ (ч. 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р.).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2007р. з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_6, 02.05.2004р. народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи з 10.10.2007р. і до повноліття дитини.

На виконання цього рішення Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 24.10.2007р. було видано виконавчий лист № 2-3551/2007 (а.с. 59).

07.11.2011р. виконавчий лист надійшов до Нікопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області для виконання за територіальністю (а.с. 40, 41).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2016 року, справа № 182/1451/16-ц, за поданням державного виконавця Нікопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 було оголошено розшук боржника ОСОБА_5 (а.с. 93-94).

Постановою державного виконавця Нікопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 виконавче провадження було зупинено у звязку з розшуком боржника (а.с. 92).

Копія даної постанови була направлена стягувачу ОСОБА_3 16.05.2016р. і отримала нею 02.06.2016р. (а.с. 92).

Скаргу ОСОБА_3 направила поштою до Хортицького районного суду м. Запоріжжя 23.12.2016р., що підтверджується штампом на поштовому конверті (а.с. 12). Скарга надійшла до суду першої інстанції 27.12.2016р. (а.с. 1-4).

Також судом встановлено, що 16.06.2016р. ОСОБА_3 вже верталася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з аналогічною скаргою на дії державного виконавця ВДВС Нікопольського МРУЮ ОСОБА_4, в якій вона також просила визнати неправомірною та скасувати постанову ВП № 29909974 від 16.05.2016р. про зупинення виконавчого провадження у звязку з розшуком боржника (а.с. 114-115).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2016р. скаргу ОСОБА_3 було залишено без руху і заявниці надано строк для усунення її недоліків (а.с. 116 зв.).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2016р. скаргу ОСОБА_3 було визнано неподаною та повернуто заявниці (а.с. 117).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2016р. було визнано неподаною та повернуто заявниці (а.с. 119).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 10.10.2016р. касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2016р. повернуто заявнику та відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2016р. (а.с. 10-11).

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Виконавче провадження може бути зупинено у разі оголошення розшуку боржника фізичної особи (п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р.).

Державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк. Постанова про зупинення виконавчого провадження може бути оскаржена у десятиденний строк в порядку, встановленому цим Законом (ч.ч. 1, 3 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р.).

За ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин (ч. 1 ст. 73 ЦПК України).

У п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам роз'яснено, що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 пропустила 10-денний строк звернення до суду зі скаргою без поважних причин.

Так, суд правильно виходив із того, що перебіг встановленого законом 10-денного строку оскарження постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження повинен визначатися за нормами ст. 385 ЦПК України, а саме з моменту, коли особа дізналась про порушення своїх прав, тобто після отримання копії постанови, оскільки ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. не встановлено спеціального порядку обчислення строків оскарження цих дій.

Судом вірно встановлено, що копія постанови державного виконавця від 16.05.2016р. про зупинення виконавчого провадження отримана ОСОБА_3 02.06.2016р. Отже, про порушення своїх прав вона достовірно дізналась 02.06.2016р., і саме з цього моменту повинен обчислюватись 10-денний строк оскарження даної постанови. Виходячи з правил ст. 69 ЦПК України, початок перебігу цього строку починається з 03.06.2016р., і строк спливає 13.06.2016р., оскільки закінчення строку - 12.06.2016р. припадає на вихідний день.

З даною скаргою ОСОБА_3 звернулася до суду 23.12.2016р., тобто після спливу 10-денного строку з моменту отримання нею копії оскаржуваної постанови.

Суд також дійшов правильного висновку, що підстав для поновлення пропущеного строку за клопотанням ОСОБА_3 не має, оскільки жодних поважних причин, які б обєктивно перешкоджали заявниці своєчасно звернутися до суду з даною скаргою, нею не зазначено. Доводи ОСОБА_3 про поважність причин пропуску строку звернення до суду, які вона повязує з оскарженням раніше до суду цієї ж постанови державного виконавця, не свідчать про пропущення строку з поважних причин.

Так, дійсно, ОСОБА_3 вже зверталась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із аналогічною скаргою (справа № 4-с/377/21/2016, ЄУН 337/2244/16-ц).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2016р. вказана скарга була визнана неподаною та повернута заявниці. Одночасно судом було розяснено заявниці, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду зі скаргою після усунення умов, що стали підставою для її повернення. Зазначена ухвала суду набрала законної сили 21.09.2016р.

Вдруге зі скаргою ОСОБА_3 звернулася до суду лише 23.12.2016р., тобто з пропуском 10-денного строку звернення до суду.

Оскарження ОСОБА_3 в касаційному порядку ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2016р. та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2016р. не перешкоджало повторному зверненню до суду зі скаргою, оскільки за загальним правилом, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для виконання, касаційне оскарження не зупиняє дію оскаржуваного акту та його виконання, крім випадків, коли відповідне рішення прийнято судом касаційної інстанції при відкритті касаційного провадження.

Колегія погоджується з висновком суду, що оскарження ОСОБА_3 попереднього судового рішення за аналогічною скаргою не є поважною причиною пропуску нею строку звернення до суду з даною скаргою. Інших посилань на будь-які поважні причини пропуску строку скарга ОСОБА_3 не містить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням підстав скарги і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: