Справа № 127/8660/17 Провадження № 22-ц/772/2621/2017Головуючий в суді першої інстанції Бар'як А. С.
Категорія 27Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О. Ю.,

суддів Денишенко Т.О., Матківської М.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Чішмана Сергія Анатолійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2017 року ,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Фідобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 22.07.2015 року уклало з відповідачем договір № 001, відповідно до якого ПАТ «Фідобанк» видав ОСОБА_3 кредит, шляхом зарахування коштів на рахунок у розмірі 25000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,0001 % річних, строк користування кредитом 24 місяці, з кінцевою датою погашення 21.07.2017 року, узгодивши правила надання банківських послуг.

Однак, відповідач належним чином не виконував зобов'язання відповідно до умов договору, в зв'язку з чим в нього утворилась заборгованість, яка станом на 15.03.2017 року склала 24810 грн. 52 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь зазначеної суми заборгованості за кредитним договором № 001 від 22.07.2015 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» - 14380 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят) грн. 42 коп., що становить заборгованість за кредитним договором № 001 від 22.07.2015 року станом на 15.03.2017 року, в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 8336 грн. 00 коп.; строкова заборгованість за кредитом в сумі 5176 грн. 32 коп.; прострочена заборгованість за відсотками в сумі 861 грн. 24 коп.; строкова заборгованість за відсотками в сумі 6 грн. 86 коп. Стягнутл з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» 928 грн. 00 коп., що становить суму судових витрат, понесених за сплату судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду представник публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Чішман С.А. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин справи просив оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 заборгованість за комісією в сумі 10430 грн. 10 коп. задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2017 року в частині задоволення позову сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Правил надання банківських послуг № 001 від 22.07.2015 року ПАТ «Фідобанк» надало ОСОБА_3 строковий кредит у сумі 25000,00 грн., на строк 24 місяці, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 30,0001 % річних, ціль кредитування - споживчі цілі, узгодивши Правила надання банківських послуг, при цьому визначивши відсоток комісії за обслуговування кредиту та визначивши в Орієнтовному графіку погашення кредиту та сукупної вартості Кредиту суми коштів щомісячної комісії за обслуговування кредиту (а.с. 8-9).

З виписок по особовим рахункам за 28.07.2015 року та з 28.07.2015 року по 21.08.2017 року вбачається, що на картковий рахунок ОСОБА_5 було перераховано згідно Договору про надання споживчого кредиту № 001 від 22.07.2015 року та згодом знято ним 25000 грн. 00 коп. Ними також підтверджуються рух коштів по відповідному рахунку, в тому числі за оплату щоденних нарахувань комісії за обслуговування кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 001 від 22.07.2015 року заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ «Фідобанк» станом на 15.03.2017 року становить 24810 грн. 52 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 8336 грн. 00 коп.; строкова заборгованість за кредитом в сумі 5176 грн. 32 коп.; прострочена заборгованість за відсотками в сумі 861 грн. 24 коп.; строкова заборгованість за відсотками в сумі 6 грн. 86 коп.; прострочена заборгованість за комісією в сумі 9530 грн. 04 коп.; строкова заборгованість за комісією в сумі 900 грн. 06 коп., при цьому сума сплаченої відповідачем комісії в період з 16.09.2015 року по 22.07.2016 року становить 13269 грн. 96 коп. (а. с. 4-7).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу, при цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним, в зв'язку з чим відмовив в задоволенні позову в частині стягнення комісії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 26 червня 2008 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п'ятої статті 11, частин першої, другої, п'ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Таким чином, встановлення в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу, є незаконним.

Зазначене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України у справі №6-1746цс16 від 16 листопада 2016 року.

З додатку №1 до кредитного договору № 001 від 22.07.2015 року вбачається, що ПАТ "Фідобанк" вніс до умов кредитування положення про комісійну винагороду та додаткові розрахунки, відповідно до яких комісія за обслуговування кредиту розраховується щомісячно як відсоток від початкової суми кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці в кожному платіжному періоді. Обслуговування включає sms інформування клієнта про розмір поточних та/або прострочених платежів, консультаційні послуги банку, в тому числі Контакт-центру (а.с. 9).

Згідно додатку 2 до кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту складала 1200,00 грн., однак, позивачем не надано відомостей щодо вартості sms інформування клієнта та консультаційних послуг банку, що унеможливлює встановлення відповідності розміру комісії наданим послугам та наявності інших послуг які оплачені зазначеною сумою (а.с. 9).

Разом з тим, всупереч вимог ст.60 ЦПК України, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що такі послуги надавалися ОСОБА_3

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено відповідність наданих послуг встановленій договором комісії, а відтак суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для часткової відмови в задоволенні позову в зв'язку з незаконністю положень кредитного договору в цій частині.

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2017 року в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Чішмана Сергія Анатолійовича відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2017 року в частині відмови в задоволенні позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: