№ 336/3030/17
пр. № 2/336/1775/2017
УХВАЛА

Іменем України

08 червня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3, вказавши, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрований проживаючим ОСОБА_3 Посилаючись, що реєстрація відповідача створює позивачам перешкоди у користуванні та розпорядження квартирою просить усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою квартири АДРЕСА_1.

Вивчивши зміст позовної заяви, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, статтею 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Натомість вищевказаним вимогам позовна заява відповідає не в повній мірі.

Так, позивачами не визначено підставу звернення з позовом, оскільки в позовній заяві маються посилання лише на загальні статті ЦК України, які регулюють права власника майна.

Питання права особи користуватися чужим майном врегульовані главою 32 ЦК України.

Так, статті 401, 404 ЦК України вказують, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також підстави для припинення права користування чужим майном визначені статтею 406 ЦК України, яка вказує, що сервітут припиняється у разі:

1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом;

2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут;

3) спливу строку, на який було встановлено сервітут;

4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту;

5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд;

6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Натомість у позовній заяві позивачі не вказують, чи мешкає фактично відповідач ОСОБА_3 у спірній квартирі та не визначають правових підстав для позбавлення його права користування нерухомими майном.

Крім того, позивачами зазначено, що власниками квартири на час звернення є три особи, натомість як до суду з позовом звернулись лише двоє осіб. Процесуальний статус співвласника квартири ОСОБА_4 не визначений. Недосягнення особою повнолітня не виключає його права та можливості мати статус позивача у цивільному провадження, а лише обумовлює представництво його інтересів особами, які уповноважені на цей за законом (законними представниками).

Також до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору лише ОСОБА_1

Статтею 6 ч. 6 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року вказано, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги заявлені двома особами, вимоги мають немайновий характер, тож судовий збір підлягає сплаті кожним позивачем в сумі 640 гривень окремим платіжним документом.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Для усунення недоліків позивачеві необхідно уточнити склад учасників цивільного провадження, зазначивши усіх зацікавлених осіб (співвласників або користувачів квартирою) в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору у разі, якщо такі особи не набудуть статусу позивачів; уточнити позовні вимоги, вказавши правову підставу для позбавлення відповідача права користування квартирою; позивачеві ОСОБА_2 належить сплатити судовий збір в сумі 640 гривень та надати суду оригінал платіжного документу на підтвердження сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків триденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк