НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 жовтня 2017 рокуСправа № 322/472/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Блажко О.П.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_3

про: визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

та

за зустрічним позовом: ОСОБА_3

до: ОСОБА_1

про: визнання права власності на житловий будинок.

19 квітня 2017 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, в якому позивач просить суд:

- визнати за ним в порядку спадкування майна за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 24.03.2015, право приватної власності на житловий будинок за адресою: 70151, Запорізька область, Новомиколаївський район, с. Зірниця, вул. Зарічна (Ворошилова), 15.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

24 березня 2015 року помер батько позивача ОСОБА_5.

Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок за адресою: 70151, Запорізька область, Новомиколаївський район, с. Зірниця, вул. Зарічна (Ворошилова), 15.

За твердженням позивача, він є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_5

29 вересня 2006 року батько позивача склав на його імя заповіт, яким заповідав йому все своє майно.

01 квітня 2017 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на будинок. Для цього надав технічний паспорт на будинок, довідку БТІ про реєстрацію будинку.

Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва у звязку з тим, що не надані правовстановлюючі документи на будинок, про що 01.04.2017 видав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до довідки Новомиколаївського БТІ від 13.07.2016 № 111 житловий будинок за адресою: 70151, Запорізька область, Новомиколаївський район, с. Зірниця, вул. Зарічна (Ворошилова), 15, зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 23.09.1991 № 18.

Після смерті батька позивач не зміг знайти це свідоцтво ні в оригіналі, ні в копії, і як наслідок не зміг надати його нотаріусу.

Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 392, 1268, 1296 ЦК України, позивач підтримав позов у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 05.07.2017 первісного відповідача ОСОБА_4 сільську раду Новомиколаївського району Запорізької області було замінено належним відповідачем - ОСОБА_3, яка 26.07.2017 предявила зустрічний позов до ОСОБА_1, та просила:

- визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: 70151, Запорізька область, Новомиколаївський район, с. Зірниця, вул. Зарічна (Ворошилова), 15;

- визнати за нею право власності на 1/16 частину житлового будинку за адресою: 70151, Запорізька область, Новомиколаївський район, с. Зірниця, вул. Зарічна (Ворошилова), 15, в порядку спадкування майна після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого 24.03.2015, як обовязкову долю у спадщині.

В обґрунтування зустрічного позову відповідач зазначила таке.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 177194, виданого повторно 12.08.2016, шлюб між відповідачем та спадкодавцем було зареєстровано 10 серпня 1953 року, а отже відповідно до ст. 22 КпШС України, спірний будинок відноситься до спільної сумісної власності подружжя.

Крім цього, відповідач зазначає, що відповідно до ст. 1241 ЦК України, вона має право на обовязкову частку у спадщині, як непрацездатна вдова.

Виходячи з наведеного, представник відповідача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги за зустрічним позовом.

У судовому засіданні 03.10.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯГ № 541161 від 15.05.1956.

ОСОБА_5 помер 24.03.2015 у віці 85 років у с. Зірниця Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 304046 від 25.03.2015.

ОСОБА_5 на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: вул. Ворошилова, 15, с. Зірниця Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується довідкою комунального підприємства «Новомиколаївське госпрозрахункове архітектурно-планувальне технічно-інвентаризаційне бюро» від 13.07.2016 № 111 та рішенням виконавчого комітету Новомиколаївської районної ради народних депутатів від 12.09.1991 № 159.

Вулиця Ворошилова в с. Зірниця Новомиколаївського району Запорізької області була перейменована на вулицю Зарічну розпорядженням Барвінівського сільського голови від 20.01.2016 № 01 «Про перейменування вулиць».

29.09.2006 ОСОБА_5 склав заповіт, яким усе своє майно заповів ОСОБА_1.

01.04.2017 державний нотаріус видав позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку з неподанням документу, що підтверджує право власності на цей будинок.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, була дружиною ОСОБА_5 з 19.08.1953, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) від 12.08.2016 серії І-ЖС № 177194.

Згідно з довідкою виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 21.09.2015 № 174 ОСОБА_5 мешкав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня смерті, разом з ним проживала його дружина ОСОБА_3. За даними паспорта громадянина України серії СА № 439287, виданого 15.04.1997 Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області на імя ОСОБА_3, відповідач була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 з 05.07.2014 по 21.05.2015.

Інших спадкоємців ОСОБА_5, крім позивача та відповідача, які прийняли спадщину, з матеріалів спадкової справи № 75/2015 не вбачається.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимогі на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 2 та 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За визначенням статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1), субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі (ч. 2).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною пятою статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Статтею 28 КпШС України визначалося, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Докази, які б спростовували належність спірного житлового будинку до спільного майна подружжя, позивач суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, житловий будинок, розташований за адресою: вул. Зарічна, 15, с. Зірниця Новомиколаївського району Запорізької області, який був побудований у 1958 році, тобто у період шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, відноситься до їх спільного сумісного майна, а відтак ОСОБА_5 міг заповідати лише свою частку у даному спільному майні, що становила 1/2, а інша половина цього будинку належить ОСОБА_3

Разом з цим, ОСОБА_3 як непрацездатна вдова має право на обовязкову частку у спадщині, що дорівнює половині тієї частки, яку б вона отримала у разі спадкування за законом.

Спадкування за законом здійснюється спадкоємцями почергово (ч. 1, ст. 1258 ЦК України).

Позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Іншими спадкоємцями ОСОБА_5 першої черги могли б бути його син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Отже, кожному з чотирьох спадкоємців ОСОБА_5 першої черги у разі спадкування за законом належало б по 1/8 частині спірного житлового будинку, відтак розмір обовязкової частки відповідача становить половину від 1/8, тобто 1/16.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення первісного позову і визнання за позивачем права власності на 7/16 спірного житлового будинку, та для задоволення зустрічного позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

До первісної позовної заяви додано квитанцію від 18.04.2017 № 129, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 640,00 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову, розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 640/16 * 7 = 280,00 грн.

До зустрічної позовної заяви додано квитанцію від 26.07.2017 № 11, якою підтверджується сплата відповідачем судового збору у розмірі 640,00 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 7/16 (сім шістнадцятих) житлового будинку № 15 по вул. Зарічній в с. Зірниця Новомиколаївського району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер 24 березня 2015 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

2. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, право власності на 9/16 (девять шістнадцятих) житлового будинку № 15 по вул. Зарічній в с. Зірниця Новомиколаївського району Запорізької області, з яких: 8/16 частка у спільному майні подружжя, 1/16 обовязкова частка у спадщині, що відкрилася після смерті ОСОБА_5, який помер 24 березня 2015 року.

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені судові витрати судовий збір, пропорційно до задоволеної частини вимог, в розмірі 280,00 грн. (двісті вісімдесят гривень 00 коп.).

4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені нею та документально підтверджені судові витрати судовий збір, в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков