Справа № 640/3922/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Харківводоканал» про усунення порушень прав споживача комунальних послуг та зобов*язання зробити перерахунок суми за спожиті комунальні послуги

ВСТАНОВИВ:

15.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Харківводоканал» ( надалі КП «Харківводоканал») про усунення порушень прав споживача комунальних послуг та зобов*язання зробити перерахунок суми за спожиті комунальні послуги.

Уточнивши позовні вимоги (а.с. 49) просить визнати КП «Харківводоканал» порушником прав споживача за договором про надання комунальних послуг та зобов*язати відповідача зробити перерахунок суми заборгованості за спожиті комунальні послуги станом на 01.05.2017 року з одночасним перерахунком за особовим рахунком споживача.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про спадщину за законом та оформила з КП «Харківводоканал» договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення 23.05.2017 року за № 32452/м.

Отримавши інформаційну довідку ПАТ «Мегабанк» та КП «Харківводоканал» позивач зрозуміла, що вказана довідка містить відомості стосовно послуг, нарахованих за період до 01.01.2014 року та по 01.05.2017 року, тобто за період, що перевищує межі позовної давності, передбачений ЦК України та враховую обсяг послуг, нарахованих на дві особи, що померли 3 роки назад. Зазначені обставини вважає суттєвими, у зв*язку з чим і звернулась до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні з вимогами не погодився, просив в задоволенні позовних вимог відмовити, зазначаючи, що нарахування в інформаційній довідці, на яку посилається позивач проведені були на одну особу, а стосовно нарахувань поза межами позовної давності зазначив, що це їх право і застосування строку позовної давності можливо лише під час розгляду справи за заявою відповідача щодо стягнення заборгованості.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 06.01.2017 року. (а.с. 10-11).

Згідно наданого до суду договору (а.с. 50) вбачається, що між ОСОБА_1 та КП «Харківводоканал» 23.05.2017 року укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, згідно умов якого виконавець зобов*язується надавати споживачеві та членам його сім*ї відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, а споживач зобов*язується вчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що КП «Харківводоканал» є порушником її прав споживача за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 23.05.2017 року, оскільки в довідці вказано про заборгованість за межами 3-х річного строку та на двох осіб, у зв*язку з чим просить зобов*язати провести перерахунок заборгованості, який викладений в інформаційній довідці.

Згідно наданої до суду інформаційної довідці по зведеній карточці абонента (а.с. 52) зазначено про заборгованість у розмірі 2483,85 грн., в тому числі і за період до 01.01.2014 року.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (з наступними змінами та доповненнями) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно зі ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок, відкритий на ім'я позивача в КП «Харківводоканал», є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Тобто, зобов'язання КП «Харківводоканал» щодо проведення розрахунку заборгованості та перерахунку не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Як вказано в документах внутрішньогосподарського обліку відповідача по особовому рахунку позивача, заборгованість вказана із розрахунку на 1 особу, даних про нарахування на 2 осіб суду не надано. Не надані такі докази під час розгляду справи і позивачем, у зв*язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Також, сторони визнають, що лічильники в квартирі не встановлені і нарахування на 1 особу проведені згідно встановлених норм споживання відповідно до п.21 «Правил надання послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права;2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов'язку в натурі;6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення;8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 256 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, суд погоджується з позицією відповідача, що закінчення строку позовної давності в сфері цивільно-правових відносин не є умовою для списання заборгованості та припинення збов*язання поза межами судового розгляду і виключення з активів підприємства безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі і за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Також, судом встановлено та заявлено сторонами під час розгляду справи, що будь-яких позовів КП «Харківводоканал» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 немає, в тому числі і із розрахунку заборгованості за межами позовної давності.

Вказуючи про порушення її права споживача КП «Харківводоканал», ОСОБА_1, однак не вказує в чому її право споживача відповідачем було порушене, не надає докази на підтвердження того, що виданою розпечаткою з зазначенням розрахунку були порушені будь-які її права, а тому суд вважає, з урахуванням положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, що ці вимоги не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

Надана до суду розпечатка з сумами заборгованості є лише фіксацією можливої заборгованості позивача за даним особовим рахунком. Згідно зі ст. 57 ЦПК України, така розпечатка може бути лише доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

На підставі зазначеного, вимоги позивача про усунення порушень прав споживача комунальних послуг та зобов*язання зробити перерахунок суми за спожиті комунальні послуги задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавства та є необґрунтованими і недоведеними в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,169, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до комунального підприємства «Харківводоканал» про усунення порушень прав споживача комунальних послуг та зобов*язання зробити перерахунок суми за спожиті комунальні послуги - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя :