Справа № 296/3797/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

при секретарі Івашко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позово ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, департамент державної реєстрації Житомирської міської ради, ОСББ «Самоцвіт - 52» про визнання права власності та зобовязання зареєструвати право власності ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 36,2 кв. м. , житловою 16,7 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що вже з 2000 року позивач зверталась до ДП Житловик для отримання дозволу на переобладнання під житло пустуючих побутових приміщень розташованих в гуртожитку за адресою м. Житомир, вул. Бальзаківська буд.2/52 так як вони знаходилися в занедбаному та неробочому стані, не використовувались за призначенням, були в антисанітарійному стані про що свідчать відповідні заяви та підписи мешканців гуртожитку. Після чого згідно поданої заяви ДП Житловик було зроблено перерахунок по квартирній платі, а в побутовому приміщенні було зроблено ремонт та переобладнано під житлову кімнату. В 2003 році вона звернулася до бюро технічної інвентарізації м. Житомира де отримала технічний паспорт інвентарний номер 9206 від 20.10.2003 року. Також в позові зазначено, що підтверджується матеріалами справи, що в 2005 році вищенаведеному гуртожитку було надано статус житлового будинку, а в 2007 році даний обєкт нерухомості було передано в комунальну власність міста разом з зовнішніми інженерними мережами.

На день розгляду справи балансоутримувачем вищезазначеного обєка нерухомості є ОСББ «Самоцвіт 52».

Представник позивача в судове засідання зявився, позов підтримав

Від Житомирської міської ради надійшло клопотання про слухання справи без їх участі.

Департамент державної реєстрації Житомирської міської ради в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи були повідомленні належним чином.

Представник ОСББ «Самоцвіт-52» в судове засідання зявився, позов підтримав та незаперечував у його задоволенні.

Вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач проживає у вказаному обєкту нерухомого майна більше десяти років, доглядає за ним, сплачує рахунки за комунальні послуги, здійснюючи поточні та капітальні ремонтні роботи. За погодженням з органами Житомирської міської ради здійснювала реконструкцію побутового приміщення в житловий будинок за власні кошти. З часу передачі будинку позивачці і по даний час ніхто, щодо оформлення цього житлового будинку не звертався, тому позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Заст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Також змістом статті 16 ЦК України, наявний перелік інших видів способу захисту прав. Варто зазначити, що з огляду на аналіз судової практики застосування ст. 16 ЦК України, суд має право застосувати інші способи захисту права, а тому з метою уникнення подальших судових справ та порушення прав Позивача суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 15 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_2, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 16, 319, 375, 376, 380 Цивільного кодексу України, ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212-215 Циввільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, департамент державної реєстрації Житомирської міської ради, ОСББ «Самоцвіт - 52» про визнання права власності та зобовязання зареєструвати право власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3/52 у м.Житомирі загальною площею 36,2 кв.м., житловою 16,7 кв.м.

Зобов'язати департамент державної реєстрації Житомирської міської ради зареєструвати право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4/52 в м.Житомирі за ОСОБА_1 загальною площею 32,6 кв.м, житловою 16,7 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю. І. Драч