Справа № 755/7668/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності в порядку застосування наслідків розірвання договору та скасування заборони на відчуження,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 04 квітня 2008 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого, позивач передала у власність ОСОБА_5 належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_5, в свою чергу, зобов'язалася довічно повністю утримувати позивача, забезпечуючи всім необхідним, зберігаючи у безкоштовному її користуванні передану за договором квартиру, в разі смерті - організувати поховання. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. До складу спадщини, яка відкрилася після її смерті, входить також квартира АДРЕСА_1. При укладенні вказаного Договору ОСОБА_1 розраховувала, що за нею буде здійснюватися довічний догляд особою, з якою у неї були приязні та довірливі відносини. Після смерті ОСОБА_5 її обов'язки за договором довічного утримання перейшли до спадкоємців, якими є ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Однак позивач заперечує проти того, щоб вказані особи здійснювали за нею догляд та утримання, оскільки у позивача із ними не склалися близькі відносини, тому вважає, що вони не зможуть виконувати дії щодо її догляду у відповідності до тих домовленостей, що позивач мала із померлою. Так, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є особами чоловічої статті, тому, як вважає позивач, не зможуть здійснювати за нею належний догляд і догляд у випадку погіршення стану здоров'я, втрати можливості самостійно себе обслуговувати, хоча останні після смерті ОСОБА_5 пропонували позивачу свою допомогу, зокрема, і щодо надання догляду. Щодо ОСОБА_4, то остання, набувши з моменту відкриття спадщини зобов'язань по відношенню до позивача, на зв'язок із нею не виходила, станом здоров'я та можливою потребою в допомозі не цікавилася, дій, які б свідчили про бажання та намір виконувати обов'язки утримувача, не вчинила. Крім того, остання забрала оригінали правовстановлюючих документів на спадщину, зокрема, обидва оригінали договору довічного утримання, після чого на зв'язок не виходила, які саме дії мала намір вчиняти, позивачу не відомо. Таким чином, після смерті ОСОБА_5, враховуючи взаємовідносини, що існують із ОСОБА_4, а також те, що інші спадкоємці є особами чоловічої статті, позивач більше не може розраховувати на догляд з боку близької особи однієї з нею статті, чим керувалася при укладенні договору. Одночасно із вимогою про розірвання договору довічного утримання, позивач просить визнати за нею право власності на зазначену квартиру та скасувати заборону на її відчуження.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги просив задовольнити. Наголосив, що жоден із спадкоємців не приступив до виконання умов договору довічного утримання.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких позов визнали, просили розглядати справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

В суді встановлено, що 04 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, що посвідчений державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Гавриленко А.М. Вказаний Договір зареєстровано в реєстрі за № 1-918/23-21. Згідно умов Договору, позивач передала у власність ОСОБА_5 належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 зобов'язалась довічно повністю утримувати ОСОБА_1, забезпечуючи її харчуванням, одягом, наглядом, ліками, необхідною допомогою, зберігаючи в її безкоштовному довічному користуванні вказану квартиру, в разі смерті ОСОБА_1 поховати її. У зв'язку з посвідченням договору довічного утримання була накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, до припинення договору утримання.

Згідно статті 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане Виконавчим комітетом Кривецької сільської ради Ставищенського району Київської області від 05.05.2017 року серія НОМЕР_1.

Згідно витягу № 47650298 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 10.05.2017 року Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою, спадкова справа номер у спадковому реєстрі 60615180, номер у нотаріуса 277/2017, заведена Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою 10.05.2017 року, спадкодавець: ОСОБА_5, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

За змістом статті 757 ЦК України, що встановлює правові наслідки смерті набувача, обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 її обов'язки за Договором довічного утримання від 04.04.2008 року переходять до її спадкоємців.

Відповідно до положень статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ст.ст. 1218, 1268 ЦК України, обов'язки ОСОБА_5, які не припинилися внаслідок її смерті, зокрема і її зобов'язання перед позивачем, перейшли до її спадкоємців з моменту відкриття спадщини, тобто відразу після смерті.

Як убачається за матеріалами спадкової справи № 277/2017 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5, її спадкоємцями є чоловік ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

До складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, входить в тому числі квартира АДРЕСА_1.

Позивач, як сторона договору довічного утримання, заперечуючи проти того, щоб відповідачі здійснювали за нею догляд та утримання, посилається на те, що із ОСОБА_5 у неї існували близькі взаємовідносини, в той час як із її спадкоємцями у неї в повній мірі такі відносини не склалися, вважає, що вони не зможуть виконувати дії щодо її догляду у відповідності до тих домовленостей, які позивач мала із померлою.

Так, підстави припинення договору довічного утримання передбачені статтею 755 ЦК України, пункт перший частини 1 якої передбачає, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Вказана норма узгоджується із положеннями статті 627 ЦК України, яка передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своїм характером договір довічного утримання є триваючим, тобто після передачі позивачем квартири у власність ОСОБА_5, він не припинив свою дію, оскільки на набувача було покладено обов'язок довічно утримувати та (або) забезпечувати наглядом відчужувача.

Таким чином, враховуючи, що Договір довічного утримання не припинився та є діючим, позивач, як відчужувач і сторона за договором, має визначене законом право заявити вимогу про розірвання цього договору з підстав, які позивач вважає поважними, в незалежності від вини осіб, до яких, як спадкоємців за померлим набувачем ОСОБА_5, перейшли зобов'язання за договором.

В укладеному Договорі передбачалося, що крім забезпечення певними матеріальними благами, ОСОБА_5 також здійснюватиме нагляд та надаватиме необхідну допомогу позивачу. Як зазначає позивач, вказані умови вимагають від набувача постійно особисто контактувати з відчужувачем, підтримувати з ним тісні взаємовідносини, у випадку хвороби або погіршення стану здоров'я допомагати утримувати себе у належному стані. Оскільки, спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є особами чоловічої статті, позивач переконана, що вони не зможуть належно здійснювати за нею нагляд і догляд у випадку погіршення стану здоров'я, втрати можливості самостійно обслуговувати себе.

Щодо відповідача ОСОБА_4, то позивач наголошує, що набувши, з моменту відкриття спадщини, зобов'язань по відношенню до позивача, остання на зв'язок з нею не виходила, її станом здоров'я та можливою потребою в будь-якій допомозі не поцікавилася, жодних дій, які б свідчили про її бажання та намір виконувати обов'язки утримувача, не вчинила. Крім того, позивач посилається на те, що після смерті ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_4, не ставлячи до відома інших спадкоємців, забрали оригінали правовстановлюючих документів на спадщину, зокрема, і обидва оригінали Договору довічного утримання, які зберігалися у померлої з дозволу позивача, після чого на зв'язок із позивачем не виходила та спадкоємцями не виходила.

Враховуючи такі неприємні та недобросовісні, на думку позивача, дії з боку відповідача ОСОБА_4, а також той факт, що вона не вчинила жодних спроб поспілкуватися з позивачем чи надати допомогу з моменту переходу до неї обов'язків утримувача, позивач категорично заперечує проти того, щоб ОСОБА_4 здійснювала її утримання та догляд, оскільки не має до неї довіри, а також має обґрунтовані сумніви щодо сумлінного виконання нею таких дій.

Передаючи у власність ОСОБА_5 квартиру, яка є житлом позивача, ОСОБА_1 розраховувала на те, що постійно буде знаходитись під наглядом близької їй людини, якій довіряє, та буде належним чином забезпечена всім необхідним, як передбачено умовами Договору.

Проте, після смерті ОСОБА_5, враховуючи взаємовідносини, які існують між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, а також те, що інші спадкоємці є особами чоловічої статті, позивач переконана, що більше не може розраховувати на догляд з боку близької особи однієї з нею статті, чим керувалася при укладенні договору.

Таким чином убачається, що передавши у власність іншої особи своє житло, позивач на даний час не отримує того, на що розраховувала при укладенні Договору довічного утримання від 04.04.2008т року, а тому дана обставина є підставою для розірвання вказаного договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, за вимогою відчужувача, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Згідно положень частини першої статті 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Положеннями статті 652 ЦК України визначається, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином із викладених вище обставин убачається, що смерть ОСОБА_5 та перехід її договірних зобов'язань до спадкоємців, є для позивача істотною зміною тих обставин, якими вона керувалася при укладенні Договору. Вказана зміна була для позивача непередбачуваною та неочікуваною.

Подальше виконання Договору спадкоємцями ОСОБА_5 позбавлятиме позивача в значній мірі того, на що вона розраховувала при укладенні договору із померлою.

Таким чином, викладені обставини та доводи є підставою для розірвання Договору довічного утримання від 04.04.2008р., у зв'язку з істотною зміною обставин, як передбачено статтями 652, 755 ЦК України.

За положеннями Договору довічного утримання від 04.04.2008 року убачається, що в ньому не визначено, яким чином він продовжуватиме свою дію у випадку, якщо набувач не зможе виконувати свої зобов'язання, проте, виходячи із засад розумності, справедливості, враховуючи викладені фактичні обставини справи та обґрунтування заявлених позовних вимог, які суд приймає до уваги, з метою захисту прав та інтересів позивача, яка є літньою людиною, що потребує від утримувачів не лише матеріального забезпечення, а й довірливих відносин та турботливого догляду, суд приходить до висновку, що з урахуванням положень законодавства вказаний Договір слід розірвати та повернути у власність позивача її житло, скасувавши заборону його відчуження.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 673,60 грн., дані кошти відповідачі мають сплатити солідарно позивачу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 627, 652, 744, 755, 756, 757 ЦК України, ст.ст. 60, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності в порядку застосування наслідків розірвання договору та скасування заборони на відчуження - задовольнити.

Розірвати Договір довічного утримання від 04 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посвідчений державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Гавриленко А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1-917.

В порядку застосування наслідків розірвання правочину по довічному утриманню, визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Скасувати заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, накладену державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Гавриленко А.М. при укладенні договору довічного утримання від 04 квітня 2008 року, зареєстрованому в реєстрі за № 1-917.

Стягнути зі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 673 (шістсот сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: