Провадження №2/523/4878/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2017 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Малиновський О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати зміни державної реєстрації від 24.03.2016 р., які були внесені в державний реєстр речових прав на нерухоме майно 31.03.2016 р. державним реєстратором Управління державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 щодо зміни частки домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Салтикова-Щедріна, 32, яка належить ОСОБА_1, а також зміни внесені 25.04.2016 р. в чатсині зміни загальної житлової площі вказаного домоволодіння.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 р. визначено, що право власності на майно, на речове право на чуже майно, захист цих прав регулюються цивільним законодавством, і власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК), а особа, якій належить право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна відповідно до положень глави 29 ЦК (стаття 396 ЦК), тому такі спори з урахуванням вимог статті 15 ЦПК підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них органу державної влади та/або органу місцевого самоврядування (суб'єкта владних повноважень).

Проте, п. 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 р. визначено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог є скасування змін, внесених до державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Управління державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, тобто оскарження дій державного реєстратора, які позивач розцінює як протиправні. Відтак виниклий спір носить публічно-правовий характер, що виключає можливість розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи щодо предявлених позовних вимог не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовною заявою до Юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування державної реєстрації.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя -