У х в а л а

іменем україни

04 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоСитнік О.М.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Національного банку України до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Національного банку України на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2016 року та касаційною скаргою Національного банку України на окрему ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року Національний банк України (далі − НБУ) звернувся до суду позовом у якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання позичальником грошового зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та пені в розмірі 309 850 670 грн 07 коп., зазначаючи, що між Національним банком України та ПАТ «Імексбанк» був укладений договір про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28 листопада 2014 року, відповідно до якого банком було отримано кредит в розмірі 300 000 000 грн на строк до 28 листопада 2016 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 28 листопада 2014 року між позивачем та ОСОБА_6 був укладений договір поруки № 61, за умовами якого, відповідач взяв на себе зобов'язання фінансового поручителя перед позивачем за зобов'язаннями ПАТ «Імексбанк», що випливають із договору про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28 листопада 2014 року.

Оскільки АТ «Імексбанк» не виконав зобов'язання, що виникло за кредитним договором, у АТ «Імексбанк» виникла заборгованість яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 300 000 000 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 9 839 356 грн 16 коп; пені за відсотками в розмірі 12 313 грн 91 коп. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути вказану суму заборгованості з відповідача, як з поручителя за виниклим кредитним зобов'язанням.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь НБУ суму заборгованості за кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28 листопада 2014 року в загальному розмірі 309 850 670 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 300 000 000 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 9 838 356 грн 16 коп.; заборгованості за пенею по відсоткам в розмірі 12 313 грн 91 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь НБУ суму сплаченого судового збору за меморіальним ордером № від 28 грудня 2015 року в розмірі 4 647 760 грн 05 коп.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 15 березня 2016 року залишені в силі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено, постановлено окрему ухвала апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2016 року щодо дій працівників Національного банку України.

У касаційних скаргах НБУ просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та окрему ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами встановлено, що 28 листопада 2014 року між НБУ та ПАТ «Імексбанк» був укладений договір про надання стабілізаційного кредиту № 60, згідно якого, кредитор надав позичальнику стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності одноразовою сумою в розмірі 300 000 000 грн на строк до 28 листопада 2016 року за відсотковою ставкою в розмірі 21 % річних, з погашенням кредиту і сплатою відсотків за користування ним. Кредит мав бути освоєний до 31 грудня 2014 року. Згідно п. 1. 2 метою кредитування є отримання позичальником кредиту для виконання своїх зобов'язань перед фізичними особами.

На забезпечення виконання зобов'язання, між НБУ та ОСОБА_6 був укладений договір поруки, за умовами якого, відповідач зобов'язався перед НБУ відповідати за належне виконання ПАТ «Імексбанк» всіх своїх зобов'язань, що випливають з договору про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28 листопада 2014 року. Згідно п. 2 договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком у разі неналежного виконання зобов'язання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами у тому ж обсязі, що й позичальник, включаючи суму кредиту, визначену згідно з кредитним договором, нараховані за користування кредитом проценти, неустойки (пені, штрафи) суми відшкодувань та інші платежі, передбачені основним зобов'язанням.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28 листопада 2014 року № 60 встановлено, що в результаті невиконання зобов'язання АТ «Імексбанком» виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 300 000 000 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 9 838 356 грн 16 коп.; заборгованості по пені за відсотками в розмірі 12 313 грн 91 коп.

Постановою Правління НБУ від 21 травня 2015 року № 330 відкликано банківську ліцензію АТ «Імексбанк» з 27 травня 2015 року.

27 травня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 105 «По початок процедури ліквідації АТ «Імексбанком» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Відповідно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України позивач формулює позовні вимоги і зобов'язаний зазначити належний склад відповідачів у позові, а суд згідно вимог п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України − уточнити склад осіб, які беруть участь у справі. При цьому захист прав одних осіб за рахунок порушення прав інших осіб призведе до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Проте, в порушення вимог статей 10, 33 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а саме: про залучення до участі у справі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, суд першої інстанції всупереч вимогам статей 212 − 214 ЦПК України не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належним чином не визначив суб'єктний склад сторін спору, а тому дійшов передчасного висновку у справі.

Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, та з урахуванням того, що на стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача не можуть бути застосовані, то оскаржуване рішення апеляційного суду та рішення місцевого суду згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Національного банку України задовольнити частково.

Рішення рішення апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2016 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року та окрему ухвалу апеляційного суду Одеської області від від 15 липня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак