Справа № 301/2223/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Іршавського районного суду від 24 грудня 2015 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

ТзОВ «Кредитні ініціативи» (надалі - Товариство) звернулося у суд із позовом у липні 2015 р.

Просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка загалом складає 382 173,32 грн., і вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Іршавського районного суду від 24 грудня 2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

Товариство просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Доводить про порушення норм матеріального та процесуального права. Указує на неналежну оцінку доказів. Зазначає, що за рахунок продажу автомобіля у 2011 р. заборгованість була погашена не повністю.

Суд першої інстанції виходив із того, що в розрахунку заборгованості, який надав позивач, не враховано суми, яка була отримана внаслідок реалізації предмета застави - автомобіля, а тому неможливо визначити суму, яка підлягає стягненню.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення - скасуванню із ухваленням нового по суті позовних вимог, із таких мотивів.

Установлено, що 25 квітня 2007 р. між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (надалі - Банк), і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 580 від 25 квітня 2007 р. (а.с.5-8), за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 23 280 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,5% з кінцевим терміном повернення - 24 квітня 2014 р. Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено заставою автомобіля марки «Ford С-Мах» (п.п.4.1. п.4 кредитного договору), державний номерний знак НОМЕР_1.

17 грудня 2012 р. між Банком і Товариством укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого Банком відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 580 від 25 квітня 2007 р. Товариству (а.с.15-27). Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2011 р. (а.с.66-67) стягнуто з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 109 922,15 грн. у рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет застави. 14 червня 2012 р. державним виконавцем ВДВС Іршавського РУЮ було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа, виданого на підставі вказаного рішення (а.с.68). Станом на 28 вересня 2015 р. у ОСОБА_2 утворилась заборгованість у розмірі 637 681,68 грн., із яких: 7 384,03 доларів США (159 613,13 грн.) - заборгованість за кредитом, 10 296,09 доларів США (222 560,19 грн.) - заборгованість за відсотками, а 11 820,34 доларів США (255 508,36 грн.) - пеня (а.с.42).

Товариство звернулося до ОСОБА_2 з вимогою про дострокове повернення кредиту 07.10.2015 р. (а.с.43).

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як убачається із матеріалів справи, 11 грудня 2014 р. державним виконавцем ВДВС Іршавського РУЮ складено акт про проведені електронні торги з реалізації транспортного засобу марки «Ford С-Мах», державний номерний знак НОМЕР_1 за ціною 79 063,78 грн. (а.с.69).

Постановою державного виконавця ВДВС Іршавського РУЮ від 29 грудня 2014 р.(а.с.70) виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.п.2, 8 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з недостатністю коштів для задоволення вимог стягувача та відсутністю іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Із вирученої суми за реалізацію предмета застави - автомобіля на електронних торгах Товариство зарахувало ці кошти на свій рахунок згідно з вимогами п.3.8 (а.с.5) кредитного договору, а саме за такої черговості погашення позичальником заборгованості: нараховані та не сплачені в строк проценти; нараховані проценти, строк сплати яких ще не сплинув; прострочена заборгованість за кредитом; неустойка та збитки, що виплачуються понад неустойку. Задоволення вимог кожної наступної черги здійснюється після повної сплати позичальником суми заборгованості за попередньою чергою. Сторони встановили, що Банк має право самостійно зараховувати кошти, які направлені позичальником на погашення заборгованості, відповідно до встановленої черговості.

За змістом ст.ст. 525, 526, 599, 611, 629 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову у зв'язку з тим, що сума заборгованості, яка була зарахована на рахунки Товариства в зв'язку з реалізацією предмета застави - автомобіля, на електронних торгах не врахована в розрахунку заборгованості.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального права.

Зокрема, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 р. (справа № 6-1206цс15).

Рішенням Іршавського районного суду від 14 червня 2011 р. із ОСОБА_2 стягнуто заборгованість у розмірі 109 922,15 грн., яка утворилася станом на 01.02.2011 р. Тобто, Товариство мало право нараховувати заборгованість по відсотках на тіло кредиту до повного виконання рішення.

Товариство при зверненні до суду із позовом у листопаді 2015 р. урахувало наявну кредитну заборгованість станом на 28.09.2015 р. у розмірі, яка загалом складає 382 173,32 грн.

Враховуючи вимоги ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України Товариство мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2011 р.

Під час апеляційного перегляду справи представник позивача на судову вимогу надав розрахунок заборгованості вже із урахованою сумою від реалізації предмета застави (а.с.191-192).

Із письмових пояснень Банку від 18 травня 2017 р. видно, що в процесі виконавчого провадження реалізовано предмет застави - автомобіль, на суму 83 225,03 грн., із яких: 79 063,78 грн. направлені кредитору та 121,20 грн. розмір додаткової винагороди організатору торгів. Грошова сума в розмірі 79 063,78 грн. була конвертована в валюту зобов'язання, у зв'язку з чим отримано 4 336,54 доларів США. Ця сума була зарахована кредитором у порядку, передбаченому п.3.8 Кредитного договору, на погашення тіла кредиту, внаслідок чого отримано різницю (залишок) по тілу в розмірі 7 384,03 доларів США.

Як видно з останнього розрахунку, заборгованість за кредитним договором станом на 28.09.2015 р. за тілом кредиту складає 0.00 грн. Після рішення Іршавського районного суду від 14.06.2011 р. сума 267,10 доларів США заборгованості по відсотках була зарахована на рахунок позивача.

Однак, позивач має право на стягнення різниці заборгованості по відсотках, а саме: різницю між заборгованістю по відсотках, яка була заявлена позові (10 296,09 доларів США), та заборгованістю по відсотках, яка була зарахована на рахунок Товариства після виконання рішення Іршавського районного суду від 14.06.2011 р. (10 296.09 доларів США - 267,10 доларів США = 10 028,99 доларів США).

Отже, сума заборгованості по відсотках за кредитним договором № 580 від 25 квітня 2007 р., яка підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь Товариства, складає 10 028,99 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на момент звернення до суду з позовом (21.61 грн.) складає 216 786,56 грн.

Відповідно до ст.ст. 10 ч.1, ч.3, ст. 60 ч.1, ч.4, ст. 213 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як суперечне положенням ст. 213 ЦК України, а позов - задоволенню частково.

Судові витрати в сумі 6822.28 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 525, 526, 599, 611, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України ст.ст. 10, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1,4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

РІШИЛА:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

2.Рішення Іршавського районного суду від 24 грудня 2015 р. скасувати.

3.Позов задовольнити частково.

4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 216 786 (двісті шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят шість) гривень 56 коп. відсотків за кредитним договором № 580 від 25 квітня 2007 р., а також 6822 (шість тисяч вісімсот двадцять дві) гривні 28 коп. судового збору.

5.У решті позову відмовити.

6.Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: