18.10.2017 Справа № 756/5103/17
Справа ун. № 756/5103/17
пр.№2/756/3362/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

18 жовтня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № , згідно з яким, Банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 82673,38 грн. терміном до 03.06.2020року, тобто строком на 60 місяців зі сплатою відсоткової ставки 0,01% річних.

Відповідачем не було дотримано умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого, станом на 1444.04.2017р. року, утворилася заборгованість у розмірі 103366,01 грн.

До початку судового засідання представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 16.06.17р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

03.06.2015р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № (а.с. 8-9).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надав відповідачеві кредит в розмірі 82673,38 грн. на строк 60 міс. З розміром процентної ставки 0,01% річних.

Згідно з п. 1.2.1 договору банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені договором та додатком №1 (а.с. 10), що є невід'ємною частиною договору, а також виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 1.4.1 договору позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 03.06.2020р.

Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених у графіку платежів (п. 1.4.2 договору).

09.02.2017р. позивач направило відповідачу повідомлення про відступлення прав вимоги та вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, яке залишено відповідачем без виконання (а.с. 6-7).

Відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо вчасного повернення суми кредиту та плати за його користування (відсотків), що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 14.04.2017р. становить 103366,01 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 60550,67 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 533,49 грн., загальна прострочена заборгованість 42281,85.

Причиною спору стала відмова відповідача у добровільному порядку виконати умови кредитного договору.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, умовами кредитного договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (ч. 2 ст. 554 ЦК України, п. 2.5 договору поруки).

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

П.1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Судом достовірно встановлено, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов кредитного договору, суму заборгованості та нараховані відсотки не сплачує.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеним та підлягає задоволенню у повному обсязі.

ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність його вини у заподіяні збитків, іншому їх розмірі. Відсутні посилання на підстави звільнення від доказування визначені у ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1600 грн. 00 коп. (а.с. 5).

На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 610, 625, 1050, 1054, 1077 ЦК України, керуючись ст.ст. 3 - 14, 79, 88, 169, 209, 213, 214, 215, 218, 224-228, 233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В

Позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Банк» (м. Київ, вул. Жилянська 43, р/р № 0000, МФО 300528, ) заборгованість за договором кредиту № у розмірі 103 366,01 грн., а також 1600,00 грн. - судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М. Луценко