Справа №628/2994/17
Провадження №2/628/1465/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року Купянський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Скородєлової В.В.

за участю секретаря судового засідання Буткової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Купянську Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади с. Петропавлівка в особі Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 громади с. Петропавлівка в особі Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області, в якому просить визнати за ним право особистої приватної власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вулиця Молоданівська (колишня вулиця Леніна), буд. 104, який складається з житлового будинку, побудованого в 1993 році, загальною площею 101,0 кв.м., житловою площею 62,5 кв.м., при якому є надвірні будівлі та споруди: сарай літ. Б та гараж літ. В , погріб літ. Г та убиральня літ. Д, огорожа № 1,2 в порядку спадкування за законом першої черги після смерті 03 серпня 2012 року батька ОСОБА_3.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 03 серпня 2012 року помер ОСОБА_3.

На день своєї смерті 03 серпня 2012 року померлий ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня вулиця Леніна), буд. 104.

ОСОБА_3, померлий 03 серпня 2012 року, не залишив заповіту на випадок своєї смерті.

Спадкоємцем за законом згідно ст. 1261 ЦК України є син померлого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач, який спадщину прийняв, подавши у встановлений законом строк до нотаріуса.

Інших спадкоємців першої черги в порядку ст. 1261 ЦК України в тому числі таких, які могли б прийняти спадщину фактично, у ОСОБА_3, померлого 03 серпня 2012 року, немає.

Після смерті ОСОБА_3, померлого 03 серпня 2012 року, залишилися спадщина: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вулиця Молоданівська (колишня вулиця Леніна), буд. 104.

Вказаний житловий будинок належав ОСОБА_3 на підставі договору, посвідчений заступником голови виконавчого комітету Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області ОСОБА_4 за р. № 218, за яким ОСОБА_5 продала ОСОБА_3 незакінчений будівництвом житловий будинок без надвірних будівель, 72% готовності.

Право власності ОСОБА_3, померлого 03 серпня 2012 року, набуте ним на підставі вказаного договору на незакінчений будівництвом житловий будинок без надвірних будівель, 72% готовності, було зареєстровано 20 серпня 1993 року Купянським бюро технічної інвентаризації за № 36, що підтверджується відбитком штампу на договорі.

Згідно довідки КП «Купянське бюро технічної інвентаризації» від 08.09.2016 року, станом на 30.12.2012 року житловий будинок з надвірними будівлями № 104 по вул. Молоданівська (бувш. вул. Леніна) в с. Петропавлівка Купянського району Харківської області станом на 30.12.2012 року в КП «Купянське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі вказаного договору купівлі-продажу, посвідченого виконкомом Петропавлівської сільської ради 03 грудня 1991 року за № 218 - 72% готовності.

Житловий будинок з надвірними будівлями добудований на 100%, станом на 30.12.2012 року право власності не зареєстровано.

Згідно вказаної довідки КП «Купянське бюро технічної інвентаризації» від 08.09.2016 року опис обєкта: рік побудови - 1993 р., загальна площа - 101,0 кв.м., житлова площа - 62,5 кв.м., при якому є надвірні будівлі та споруди: сарай літ. Б , гараж літ. В, погріб літ. Г, убиральня літ. Д, огорожа № 1,2.

Таким чином, станом на 01.01.1994 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами мали 100% відбудованість, тобто житловий будинок повністю добудований, що підтверджується записом в погосподарській книзі за №28.

Розмір загальної та житлової площі житлового будинку в договорі купівлі-продажу щодо незакінченого будівництвом житловий будинок без надвірних будівель, 72% готовності, посвідченого 03 грудня 1991 року, не вказаний.

Між тим, як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, складеного 19 серпня 1993 року Купянським БТІ, житловий будинок у 1993 році має такі характеристики: розмір загальної площі - 101,0 кв.м., житлової площі - 62,5 кв.м., рік побудови житлового будинку літ А - 1993, що співпадає із відомостями, зазначеними в довідці КП Купянське БТІ від 08.09.2016 року.

Тобто ОСОБА_3 за життя в 1993 році добудував житловий будинок з надвірними будівлями, втім, не зареєстрував своє право власності на добудований ним житловий будинок з надвірними будівлями та не отримав відповідний правовстановлюючий документ.

З цих підстав 12 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Купянського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовив позивачу ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що залишився після смерті 03 серпня 2012 року батька ОСОБА_3.

При цьому нотаріусом розяснено позивачу його право звернутися до суду за місцем відкриття спадщини з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вулиця Молоданівська (колишня вулиця Леніна), буд. 104, в порядку спадкування за законом.

Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органи, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

У 1957 році питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав , що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст , селищ , держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, громадяни набували статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу УРСР 1922 року набували право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

На час будівництва будинку у 80 роках не було передбачено чинним на той час законодавством обов'язкової реєстрації права власності в Реєстрі прав власності в БТІ. Така реєстрація була введена в дію в 90-х роках, але законом строку до якого повинно бути здійснено таку реєстрацію не встановлено.

Цивільний кодекс України в редакції, що діяла до 01 січня 2004 року, не передбачав обовязкової державної реєстрації права власності на нерухоме майно та не повязував з державною реєстрацією виникнення такого права.

Стаття 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", надає визначення термінів, які вживаються у цьому законі.

Зокрема, в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно , що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства , що діяло на момент їх виникнення , або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство , що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Спадкодавець ОСОБА_3, померлий 03 серпня 2012 року, за життя набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в селі Петропавлівка Купянського району Харківської області по вулиці Молоданівська (колишня вулиця Леніна), буд. 104, що підтверджується особовим рахунком № 1129 в погосподарській книзі №28 за період 1991-1995 роки Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області.

Таким чином, право власності на закінчений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями було набуто спадкодавцем ОСОБА_3, померлим 03 серпня 2012 року, ще у 1993 року - до набуття чинності ЦК України, що діє з 01 січня 2004 року.

Оскільки право власності на спірний спадковий будинок було набуто після закінчення його будівництва відповідно до вимог діючого на той час законодавства, то зазначений житловий будинок є об'єктом права власності, а отже, і об'єктом спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 03 серпня 2012 року.

Вищевказані обставини змусили за захистом свого права позивача звернутися до суду з цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі, за участю його представника адвоката ОСОБА_7. Позовні вимоги підтримує, які просить суд задовольнити.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, які просить суд задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 громади с. Петропавлівка в особі Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області у судове засідання також не зявився, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, заперечень проти задоволення заявлених вимог не має.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

П.3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392ЦК).

Суд, вивчивши матеріали справи: свідоцтво про смерть ОСОБА_3, серії I-ВЛ №360218, видане 03.08.2012 року Петропавлівською сільською радою Купянського району Харківської області (а.с. 8); довідку видану 03.08.2012 року Петропавлівським сільським головою ОСОБА_8 (а.с. 9); свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії ІІ-УЧ № 667193, видане 14 травня 1970 року міськвідділом РАЦС м. Оренбурга (а.с. 10); договір від 03.12.1991 року, зареєстрований в реєстрі за № 218 (а.с. 11, 12); довідку КП «Купянське бюро технічної інвентаризації» від 08.09.2016 року (а.с. 13); технічний паспорт на жилий будинок особистого житлового фонду, що розташований за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вулиця Молоданівська (колишня вулиця Леніна), буд. 104 (а.с. 14-16); постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 жовтня 2017 року (а.с. 17); довідку №1883, видану 31.10.2017 року Петропавлівським сільським головою ОСОБА_8 (а.с. 18), всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 61, 213-215, 296 ЦПК України, ст. ст. 16, 1217, 1258, 1261 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) право особистої приватної власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вулиця Молоданівська (колишня вулиця Леніна), буд. 104, який складається з житлового будинку, побудованого в 1993 році, загальною площею 101,0 кв.м., житловою площею 62,5 кв.м., при якому є надвірні будівлі та споруди: сарай літ. Б та гараж літ. В, погріб літ. Г та убиральня літ. Д, огорожа № 1,2 в порядку спадкування за законом першої черги після смерті 03 серпня 2012 року батька ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Скородєлова