Справа № 185/5674/17
Провадження № 2/185/3218/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянув у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Дніпропетровського державного Аграрно-економічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, суд

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року Дніпропетровський державний Аграрно-економічного університет звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання в розмірі 5 425,03 грн. та судових витрат по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 08.08.2011 року між ОСОБА_2, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_1, та Дніпропетровським державним аграрним університетом був укладений Договір № ХТС-363 на підготовку фахівця за напрямом 6.051701 «Харчові технології та інженерія» на 3 навчальних роки з 01.09.2011 року по 31.08.2014 року та Наказом № 1803 від 26.08.2011 року відповідача зараховано до складу першого курсу заочної форми навчання для здобуття ОКР «Бакалавр». Наказом № 1993 від 30.08.2013 року відповідача відраховано з числа студентів 3 курсу заочної форми навчання за невиконання навчального плану та порушення умов договору. Відповідно до умов п.2.1 Договору № ХТС-363 від 08.08.2011 року на університет покладався обов'язок надати освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, що і виконувалося у повному обсязі. За умовами п.5.1.- п.5.3. Договору відповідач, як замовник, був зобов'язаний своєчасно, до початку навчального року (семестру), вносити оплату за освітню послугу - 3 300,00 грн. щорічно та відповідно до п.5.2. Договору розмір плати за весь строк надання освітньої послуги встановлено - 9 900,00 грн. Дана умова Договору відповідачем не виконувалась, оскільки нарахована сума до сплати за період навчання з моменту зарахування (01.09.2011 року) до дня відрахування (30.08.2013 року) становить 6 600,00 грн., а фактично відповідачем сплачено 4 950,00 грн. Тобто, за 2 курси навчання відповідач провела оплату частково і основна сума її боргу по оплаті за навчання складає - 1 650,00 грн. 07.05.2015 року та 21.02.2017 року відповідачу надсилалися претензії з вимогою оплатити заборгованість, однак до теперішнього часу борг не погашено. Оскільки, на даний час сума основного боргу відповідача становить 1 650,00 грн. то розмір пені за час прострочення зобовязання з 01.03.2013 року по 30.06.2017 року становить 2 184,38 грн. Інфляційні витрати за час прострочення становлять 1 376,10 грн., а 3 % річних за час прострочення 214,55 грн. Загальна заборгованість відповідача становить 5 425,03 грн., тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові.

Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши подані документи, встановив такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

08.08.2011 року між ОСОБА_2, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_1, та Дніпропетровським державним аграрним університетом був укладений Договір № ХТС-363 на підготовку фахівця за напрямом 6.051701 «Харчові технології та інженерія» на 3 навчальних роки з 01.09.2011 року по 31.08.2014 року Наказом № 1803 від 26.08.2011 року відповідача зараховано до складу першого курсу заочної форми навчання для здобуття ОКР «Бакалавр». Наказом № 1993 від 30.08.2013 року відповідача відраховано з числа студентів 3 курсу заочної форми навчання за невиконання навчального плану та порушення умов договору.

Відповідно до умов п.2.1 Договору № ХТС-363 від 08.08.2011р. на університет покладався обов'язок надати освітню послугу на рівні державних стандартів освіти.

За умовами п.5.1. Договору № ХТС-363 від 08.08.2011 року відповідач, як замовник, був зобов'язаний своєчасно, до початку навчального року (семестру), вносити оплату за освітню послугу - 3 300,00 грн. щорічно.

Відповідно до п.5.2. Договору № ХТС-363 від 08.08.2011 року розмір плати за весь строк надання освітньої послуги встановлено - 9 900,00 грн.

За умовами п.5.3. № ХТС-363 від 08.08.2011 року замовник здійснює оплату освітньої послуги при вступі (на момент укладення договору) за перший рік навчання не пізніше 14-ти календарних днів після рекомендації до зарахування. Подальшу оплату проводить до 1-го вересня за один рік навчання або посеместрово на умовах, визначених Виконавцем.

З довідки про розрахунок заборгованості по оплаті за навчання № 201 від 03.07.2017 року вбачається, що станом на 01.07.2017 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість по оплаті за навчання в сумі 1 650,00 грн., пеня на заборгованість за прострочення оплати навчання - 2 184,38 грн., 3% річних на заборгованість за прострочення оплати навчання - 214,55 грн., інфляційні витрати - 1 376,10 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже,відповідач зобов'язаний виконувати договір у відповідності до його умов та вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач в добровільному порядку умови договору не виконує, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги Дніпропетровського державного Аграрно-економічного університету доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 88, 212, 213, 215, 224-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Дніпропетровського державного Аграрно-економічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_1) на користь Дніпропетровського державного Аграрно-економічного університету () заборгованість у розмірі 5 425 (пять тисяч чотириста двадцять пять) грн. 03 коп., яка складається з наступного:

- 1 650 (одна тисяча шістсот пятдесят) грн. 00 коп. - основна сума заборгованості за надання освітніх послуг;

- 2 184 (дві тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 38 коп. пеня за час прострочення оплати;

- 214 (двісті чотирнадцять) грн. 55 коп. 3 % річних за час прострочення грошового зобовязання;

- 1 376 (одна тисяча триста сімдесят шість) грн. 10 коп. сума інфляційних витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_1) на користь Дніпропетровського державного Аграрно-економічного університету () понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Бондаренко