Справа № 694/403/17
провадження 2/694/294/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

08.06.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд, Черкаської області в складі

Головуючої - судді Гончаренко Т.В.

при секретарі - Блискавці А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Звенигородка цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: Служба у справах дітей Звенигородської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір'ю дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно якої вона є матір'ю - одиначкою. Після народження дитини ОСОБА_2 приїхала до баби в АДРЕСА_2 та проживала там з донькою протягом року. За цей період дитина потрапила в складні життєві обставини з причини вчинення фізичного насилля. Згідно довідки дільничного лікаря Шевченківської амбулаторії, ОСОБА_2 неналежно доглядала за дитиною, постійно з'ясовувала стосунки з співмешканцем, в результаті чого, дитина стала неспокійна, плаксива. Під час чергової бійки з ним, мати прикрилася дитиною і донька отримала тілесне ушкодження обличчя. По даному факту дитина поставлена на облік служби у справах дітей та взята під соціальний супровід районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Під час перебування на обліку, з матір'ю було організовано різнопланову роботу: профілактичні бесіди, з метою підвищення її виховного потенціалу, формування навичок відповідального материнства, комісійне обстеження побутових умов проживання. Неодноразово до ОСОБА_2 застосовувались міри громадського впливу зі сторони виконкому сільської ради, працівників ФАПу, соціального працівника районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Але поради і рекомендації ОСОБА_2 були проігноровані. Весь час малолітньою дитиною опікувалась прабаба ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а мати дитини продовжувала вести аморальний спосіб життя, зловживати алкоголем, тікала з дому на довгий час. У грудні 2016 року ОСОБА_2 скоїла ряд кримінальних злочинів: викрала у баби ОСОБА_3 мобільний телефон, кошти в розмірі 800 грн. та нанесла їй тілесні ушкодження, по даному факту відкрита кримінальна справа та проводиться слідство. З часу скоєння злочинів ОСОБА_2 на тривалий час покинула свою дитину на свою матір ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та переїхала проживати в село Моринці до співмешканця ОСОБА_5, долею дитини не турбувалася, матеріальної допомоги не надавала. Рішенням Смілянського міського суду від 02.04.2012 р. відповідачка позбавлена батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та рішенням цього ж суду від 29.01.2013 року втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. на даний час відповідачка не зареєстрована та не працевлаштована. Орган опіки та піклування Звенигородської райдержадміністрації зробив висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

В судове засідання представник позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області не з'явився, подав через канцелярію суду письмову заяву про

розгляд справи за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримали повністю та просили задоволити, позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої доньки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, причина неявки суду не відома, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявою чи клопотанням до суду не зверталася.

В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Звенигородської районної державної адміністрації не з'явився, попередньо надавши письмову заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника, позовні вимоги підтримали та просили задоволити.

Оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи, про що є підтвердження в матеріалах справи, справу можна розглянути у її відсутність, в порядку заочного провадження у відповідності до ст.224 ЦПК України, за наявними у справі доказами, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 197 ЦПК України, не здійснювалось.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено такі факти і відповідні їх відносини:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що мати не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям, неналежно доглядає за дитиною.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 є громадянкою України, (а.с.3). рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2013 року ОСОБА_2 позбавлена права користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.16).

Як вбачається з доповідної записки - сім'я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 перебувала під супроводом з березня 2016 року по грудень 2016 року. Сім'ї надавались різного виду соціальні послуги, але вимоги які ставились фахівцем із соціальної роботи та представниками сільської ради при неодноразовому відвідуванні для виходу із складних життєвих обставин не виконувались. Мати ОСОБА_2 неналежно виконувала свої батьківські обов'язки про що неодноразово попереджалася, з нею проводились профілактичні бесіди щодо належного виховання та догляду за донькою ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_7, та припинення вживання алкоголю, і не створення конфліктних ситуацій у сім'ї, але через певний час вона продовжувала пити і тікати з дому і влаштовувати постійні сварки. ОСОБА_7 покидала дитину на прабабусю і тікала з дому, вона перебувала в компаніях, де розпивались алкогольні напої, тому більше часу дитину виховувала прабабуся ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 У грудні місяці 2016 року на ОСОБА_2 відкрито дві кримінальні справи (про викрадення у своєї бабусі ОСОБА_3 зерна, та жорстоке побиття бабусі і викрадення в неї мобільного телефону та грошей в сумі 800 грн.), про що повідомлено правоохоронні органи та службу в справах дітей з метою розгляду питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 Поліція ОСОБА_2 затримала 19.12.2016 року, потім відпустила додому, але до цього часу до дитини мати не повернулась(а.с.17).

Згідно довідки № 119/02-12 від 12.05.2016 року виданої Шевченківською сільською радою ОСОБА_2, на території села власного житла не має, проживає по АДРЕСА_3 без реєстрації в будинку бабусі ОСОБА_3 (а.с.4).

З довідки-характеристики вбачається, ОСОБА_2 за час перебування на території села проявила себе з негативної сторони, має схильність до вживання алкогольних напоїв, вихованням дитини не опікується (а.с.5).

З довідки виданої Шевченківською амбулаторією від 12.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 неналежно доглядає за дитиною, залишаючи її на бабусю, дитина неспокійна, під час бійки із співмешканцем мати закрилась дитиною, в результаті чого дитина отримала тілесні ушкодження (а.с.6). Довідкою від 18.02.2017 р. № 1634 зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 с.Шевченкове наглядалася Шевченківською лікарською амбулаторією з народження, догляд здійснювала прабабуся, мати за дитиною має задовільний догляд, був випадок травми дитини (ушиб лівої щоки), дитина знаходилась на стаціонарному лікуванні з 02.04.2016р. по 04.04.2016 р. в Звенигородській ЦРЛ. Батьки постійно сваряться, б'ються, дитина стала збудливою, мати веде аморальний спосіб життя (а.с.7).

З письмових свідчень ОСОБА_8 зазначається, що ОСОБА_2

доглядала за дитиною до початку літа 2016 року, а потім почала сходити з дому тижнями, за дитиною доглядала прабабуся ОСОБА_3. В кінці листопада зникла взагалі і до цього часу не появлялася (а.с.8).

Відповідачка будучи матір'ю неповнолітньої ОСОБА_1 отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною, що складає 860,00 грн. (довідка №01-641/24 від 20.02.2017р. видана Управлінням праці та соцзахисту населення а.с.9-10).

З актів обстеження умов проживання виконані головою селе Шевченкове та спеціалістом ОСД РДА, серертарем Моринської сільської ради: ОСОБА_2 проживає з співмешканцем ОСОБА_9, будинок до огляду не предоставила, обоє перебували в стані алкогольного спяніння, ОСОБА_9 не бажає виховувати спільно дитину ОСОБА_2.(а.с.35).

Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити материнських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно висновку № 123/01-01-25 від 15.03.2017 року (а.с.22).

Такої думки лишається опікунська рада Шевченківської сільської ради, що підтверджується рішенням № 7 від 24.02.2017 року де йдеться про доцільність позбавлення материнських прав ОСОБА_2 відносно її доньки ОСОБА_1 (а.с.18).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд вважає встановленим той факт, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому позов про позбавлення його батьківських прав підлягає задоволенню.

Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Відповідно до роз'яснення в пунктах 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.

Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».

Згідно статті 12 цього ж Закону вказано, що «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 1600 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.164, 165, 171 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» -ст. ст. 11, 88, 212-218, 224-233 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, проживаючої без реєстрації в АДРЕСА_4 непрацюючої, аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у відділенні Державного Ощадного банку України до її повноліття, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду, тобто з 31 березня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2017 року.

Копію заочного рішення не пізніше трьох діб з дня проголошення направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Звенигородського

Районного суду Т.В.Гончаренко