У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК Сатурн», приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гризунова Олександра Віталіївна, реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 21 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи: ОСОБА_5, ТОВ «ТК Сатурн», приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гризунова О.В., реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про захист прав споживачів, посилаючись на те, що 05 липня 2007 року між ОСОБА_7 та ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 144 500 доларів США під 12 % річних на строк до 02 липня 2027 року.

В цей же день з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1, та три окремі договори поруки між банком, з однєї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ТОВ «ТК Сатурн», з іншої сторони.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого банком відступлено право вимоги за кредитним договором, укладеним з позивачем ОСОБА_7

Позивачі вважають, що договори кредиту, іпотеки, а також договори поруки є недійсними з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки кредитний договір, враховуючи відсутність детального розрахунку вартості кредиту, відсутності графікапогашення кредиту, наявність додаткових нарахувань, дисбалансу зарахування відсотків і тіла кредиту, а також прав та обов'язків сторін є незаконним та несправедливим та ставить позивача у тяжке і вкрай невигідне становище. Крім того,позичальник вважає, що при укладенні кредитного договору банком не були запропоновані інші види кредитування, що позбавило його права вибору, також банком не перевірено його спроможність вчасно розраховуватися за кредитом.

Оскільки, на думку позивачів, кредитний договір є недійсним, то згідно з вимогами ст. 548 ЦК України є недійсними і договори іпотеки та поруки, які забезпечують недійсний договір.

Просили визнати недійсними укладені 05 липня 2007 року договори про іпотечний кредит, іпотечний договір та договори поруки, а також скасувати запис, зареєстрований в Державному реєстрі іпотек, про обтяження іпотекою нерухомого майна та скасувати запис, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, про заборону відчуження квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсними договори про іпотечний кредит та іпотечний договір від 05 липня 2007 року, укладені між ОСОБА_3 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Скасовано записи, зареєстровані в Державному реєстрі іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна та в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна про заборону відчуження квартири АДРЕСА_3

Визнано недійсними договори поруки від 05липня 2007 року,укладені між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4,ОСОБА_5, ТОВ «ТК Сатурн».

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 21 вересня 2016 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що 05 липня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит № 58-07КН, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 144500 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних та за управління кредитними коштами комісійної винагороди в розмірі 0,1 % на залишок кредитної заборгованості.

Кредитні кошти надані для придбання квартири АДРЕСА_1 зі строком повернення позики до 25 червня 2027 року, відповідно до встановленого графіка погашення кредиту та відсотків.

24 лютого 2009 року сторони внесли зміни та доповнення до договору про іпотечний кредит № 58-07КН, згідно з якими банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 1 601 516,38грн, але для кожного виду валют ліміт кредитування не може перевищувати: 105 362 доларів 92 центи США; 790 221,90 грн.

З 25 лютого 2009 рокуліміт кредитної лінії складає 790 221,90 грн та встановлюється тільки в національній валюті.

За користування кредитом встановлена процентна ставка в розмірі 11,7 % річних за кредитом, наданим в доларах США, 11,7 % річних за кредитом, наданим у гривні.

Встановлено новий графік погашення кредиту.

На забезпечення вимог договору про іпотечний кредит, між цими ж сторонами укладено договір іпотеки від 05 липня 2007 року №11-073С, згідно з яким ОСОБА_7 передав в іпотеку банку придбану за кредитні кошти квартиру АДРЕСА_2.

Крім того, в цей же день, були укладені три окремі договори поруки: № 48-07СП, № 49-07СП, № 50-07СП, поручителями заякими виступили ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ТОВ «ТК Сатурн». Сторонами цих договорів також є банк і позичальник ОСОБА_7

19 листопада 2007 року і 24 лютого 2009 року до договорів поруки були внесені зміни у зв'язку зі збільшенням розміру кредитування та валюти кредитування.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, в тому числі і щодо кредитного договору, укладеного з ОСОБА_7

Згідно з п. 2.2 вказаного договору внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором, новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 19 лютого 2013 року стягнуто заборгованість за оспорюваним кредитним договором з боржника та поручителів (а. с. 182).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою ташостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цьогоКодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено права споживача в разі придбання ним продукції у кредит.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» регулюються питання щодо визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, зокрема, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Установено, що іпотечний договір від 05 липня 2007 року № 11-073С, який підписано ОСОБА_3, містить умови кредитування, типові процентні ставки, режим погашеннятощо.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що укладаючи кредитний договір, позичальник усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, справедливі та відповідають його інтересам, що не суперечить ст. 627 ЦК України.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів оскарження, чи незгоди позивачів з договорами, чи їх умовами раніше, а саме до ухвалення Комсомольським районним судом м. Херсона рішення про стягнення заборгованості за вказаним іпотечним договором.

Таким чином, апеляційний суд правильно зазначив про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання недійсним як договору про іпотечний кредит, так і договорів поруки та іпотечного договору, правильно застосувавши положення ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року № 6-1341цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та надавши їм відповідну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при йогоухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 334, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак