Справа № 462/4403/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2473/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: апелянта - ОСОБА_2,

представників позивача ДП«Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» - Мисюри К.І., Кузів Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2015 року у справі за позовом Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и л а:

заочним рішенням Залізничного районного суд м. Львова від 23 грудня 2015 року позов Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» 2126,15 /дві тисячі сто двадцять шість гривень п'ятнадцять копійок/ заборгованості за житлово-комунальні послуги, 1510,65 /одну тисячу п'ятсот десять гривень шістдесят п'ять копійок/ інфляційних нарахувань, 191,53 /сто дев'яносто одну гривню п'ятдесят три копійки/ 3% річних, а всього 3828,33 /три тисячі вісімсот двадцять вісім гривень тридцять три копійки/.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» 243,60 /двісті сорок три гривні шістдесят копійок/ сплаченого судового збору.

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що заочне рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм Конституції України і ЦПК, оскільки суд не взяв до уваги, що відповідач після важкого поранення лікувався, про що повідомляв суд письмово через канцелярію суду 22.12.2015 року та 23.12.2015 року і не міг з`явитись на судове засідання, однак в супереч цим обставинам суд постановив оскаржуване рішення. Враховуючи вище наведене просить суд скасувати заочне рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта(відповідача) ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представників позивача ДП«Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» - Мисюри К.І., Кузів Ю.В. на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував свої обов'язки щодо оплати за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 3828,33 /три тисячі вісімсот двадцять вісім гривень тридцять три копійки/, яка складається з: 2126,15 /дві тисячі сто двадцять шість гривень п'ятнадцять копійок/ заборгованості за житлово-комунальні послуги, 1510,65 /одну тисячу п'ятсот десять гривень шістдесят п'ять копійок/ інфляційні нарахування, 191,53 /сто дев'яносто одну гривню п'ятдесят три копійки/ 3% річних, а всього.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає ОСОБА_2.

Вказаний будинок(гуртожиток сімейного типу «Сокіл») перебуває на балансі ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод». (а.с. 8)

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Закон України "Про житлово - комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають в сфері надання та споживання житлово - комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з довідкою про заборгованість по оплаті за проживання та комунальні послуги ОСОБА_2, заборгованість останнього за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2014 року станом на 20 травня 2015 року становить 2126,15 грн. (а.с. 9)

Враховуючи положення вищезазначених законодавчих актів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивач, як надавач послуг, має право вимагати стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг в судовому порядку, оскільки такі надавалися позивачем належним чином, а відповідач користувався такими та не відмовлявся від таких.

Задовольняючи позовні вимоги ДП«Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» про стягнення з відповідача 1510,65 грн. інфляційних нарахувань, 191,53 грн. 3% річних за період з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2014 року, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. ст. 526, ч.2 ст. 625 ЦК України.

Альтернативного розрахунку заборгованості на спростування розрахунку, наданого позивачем, відповідачем не надано.

В підтвердження своїх доводів щодо ненадання та (або) надання послуг не в повному обсязі апелянтом не надано належних доказів, зокрема, оформленого у встановленому законом порядку акту-претензії, а тому доводи апелянта є безпідставними.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, апелянтом не представлено.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, застосував матеріальний закон, який підлягав застосуванню, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета