Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/1713/17
Провадження № 2/644/1375/17
Рішення

Іменем України

09 жовтня 2017 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Клименка А.М.,

при секретарі - Литвиненко А.Л.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в своїх особистих та інтересах свого неповнолітнього сина - ОСОБА_4, 2002 року народження, з позовом до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою і просив визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, а саме: виділити йому та його неповнолітньому сину в користування житлові кімнати літ. 3 та літ. 4, площею 14,8 м2 та 13 м2, а відповідачу виділити у користування житлову кімнату літ. 2, площею 16,3 м2; кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор та шафу залишити у спільному користуванні співвласників.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що йому та йому неповнолітньому сину на праві власності належить по ? частині спірної квартири, а відповідачу належить право власності на ? частину тієї ж квартири. У добровільному порядку співвласники не можуть дійти згоди щодо користування зазначеною квартирою.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що при виділенні йому у користування лише житлової кімнати літ. «2», площею 16,3 м2, буде суттєво погіршено його житлові умови та права власника частки спільного майна, оскільки йому належить право власності на ? частину спірної квартири, житлова площа якої становить 44,1 м2, і тому він має право на користування 22,05 м2 житлової площі квартири, а не 16,3 м2, які запропоновані позивачем.

Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, шо спірним майном є трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1:

-? частина якої належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 лютого 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є. (а.с. 6);

-? частина якої належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 лютого 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є. (а.с. 6);

-? частина якої належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15 червня 2016 року державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козєєвої С.М. (а.с. 35).

Спірна квартира є трикімнатною, житловою площею 44,1 м2, і складається з житлових кімнат площею 16,3 м2, 14,8 м2 і 13 м2, кухні, площею 6,9 м2, вбиральні (сполученої), площею 1,1 м2, ванної кімнати, площею 2 м2, коридору, площею 8,6 м2, вбудованої шафи, площею 0,6 м2 (а.с. 8).

Стосунки між позивачем та відповідачем не склалися після смерті сестри відповідача - дружини позивача, домовленості про порядок користування спірною квартирою між ними досягнуто не було, родичами вони не є, вирішити спір шляхом продажу квартири протягом тривалого часу не можуть.

Ці обставини визнані відповідачем і згідно положень ст. 61 ЦК України доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні.

Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлові та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Загальна житлова площа квартири становить 44,1 м2. В разі визначення порядку користуванні спірною квартирою на спільну частку позивача та його неповнолітнього сина повинно бути виділено у користування 22,05 м2 житлової площі, на частку відповідача - також 22,05 м2 житлової площі квартири.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд може виділити у користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Запропонований позивачем ОСОБА_1 варіант визначення порядку користування квартирою суд вважає неприйнятним, оскільки такий порядок користування спірною квартирою призведе до значного відступу розміру реальних часток від ідеальних, що суттєво погіршить житлові умови відповідача та призведе до не обґрунтованого порушення його права власника частки майна, оскільки при такому варіанті поділу житлових кімнат відповідачу буде виділено у користування на 5,75 м2 (22,05 м2 - 16,3 м2 = 5,75 м2) менше житлової площі, ніж становить його ідеальна частка у праві власності на спірну квартиру, а позивачам буде виділено у користування 27,8 м2 (14,8 м2 + 13 м2) житлової площі, що на 5,75 м2 (27,8 м2 - 22,05 м2) більше ніж, сумарна частка квартири, яка їм належить на праві власності.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України у справі 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заявленого позивачем позову.

В зв'язку з відмовою позивачам в задоволенні позову в частині визначення порядку користування спірнім майном та у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд також не вбачає підстав для стягнення з відповідача на їх користь понесених ними судових витрат.

Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 63, 104 ЖК України, ст. 357 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Суддя: