УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ТОВ-П «Центр медично-екологічних досліджень, ЛТД» про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ТОВ-П «Центр медично-екологічних досліджень, ЛТД» завдану їй моральну шкоду в сумі 25 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що її бабусі ОСОБА_5 в установі відповідача 04 грудня 2015 року були здійснені на замовлення позивача аналізи, відповідно до результатів яких було зазначено, що бабуся була здорова, однак через деякий час стан її погіршився, а ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла від «раку кишківника», у зв'язку із чим, на її думку, внаслідок невірних результатів аналізів, які здійснені співробітниками відповідача, сталося несвоєчасне звернення до лікаря.

Посилаючись на те, що їй спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних хвилюваннях, які завдані внаслідок неправомірних дій відповідача, у зв'язку із наданням неякісної послуги з діагностики ракових клітин, ОСОБА_4 просила задовольнити позов.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували роз'яснення, які містяться у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та виходили з того, що позивачем не надано доказів недостовірності проведених відповідачем лабораторних досліджень, а той факт, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 від раку товстої кишки не свідчить про недостовірність досліджень, проведених відповідачем, оскільки в них було зазначено про необхідність консультації лікаря, у зв'язку із чим суди дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність вини відповідача та причинного зв'язку між винними діями та спричиненою шкодою.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

О.В. Попович