Справа № 305/692/16-ц
Провадження по справі №2/305/56/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: судді - Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

свідків - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Ясінянської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора, Закарпатської області, Рахівське районне управління юстиції Закарпатської області в особі реєстраційної служби Рахівського РУЮ про встановлення факту батьківства, внесення змін до запису акта про народження та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Ясінянської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора, Закарпатської області, Рахівське районне управління юстиції Закарпатської області в особі реєстраційної служби Рахівського РУЮ про встановлення факту батьківства, внесення змін до запису акта про народження та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом

Позовні вимоги мотивує тим, що в період із 01 лютого 1989 року по день державної реєстрації шлюбу - 02 червня 1992 року, громадянин ОСОБА_7, який являвся батьком позивача, та його мати, ОСОБА_18, перебували в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, проживали за однією адресою, вели спільне домашнє господарство, мали спільний сімейний бюджет, вважали себе однією сім'єю, визначали себе чоловіком та дружиною.

За час спільного проживання в такому фактичному шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_7 року народився син, ОСОБА_4, позивач по справі однак в свідоцтві про його народження відомості про батька були внесені відповідно до статті 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, а саме відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері дитини, а саме - в графі «Батько» зазначено - «ОСОБА_18», тобто прізвище вказано за прізвищем матері - «ОСОБА_18», а ім'я та по-батькові батька - за дійсним іменем та по батькові біологічного батька - «ОСОБА_22».

При його народженні встановлення батьківства громадянином ОСОБА_7 відносно позивача, із-за певних суб'єктивних та об'єктивних обставин проведено не було.

Шлюб його батьками було зареєстровано вже після народження позивача - 02 червня 1992 року. В зареєстрованому шлюбі вони прожили до 1994, після чого розлучилися, однак спільно проживали ще до 2002 року.

ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на все спадкове майно, що належало ОСОБА_7 на праві приватної власності чи на яке він мав відповідне право.

Спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, позивач, як спадкоємець за заповітом, складеним 26 червня 1997 року від імені ОСОБА_7 на його користь, прийняв шляхом подачі 04 лютого 2016 року заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, до спадкоємства, не зважаючи на існування заповіту, нотаріусом закликані спадкоємці першої черги спадкоємців за законом: дружина Спадкодавця, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9 року та дочка: ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьківство громадянина ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4, підтверджується матеріалами справи та показами свідків.

Встановлення факту батьківства ОСОБА_7, відносно позивача, ОСОБА_4, необхідно йому для оформлення спадкових прав, інших цивільних прав та визначення обсягу обов'язків, передбачених діючим законодавством України.

Після відкриття спадщини в зв'язку зі смертю, ОСОБА_7, спадковим майном являється, в тому числі: житловий будинок № 36/а, разом з надвірними спорудами та господарськими будівлями що розташований по АДРЕСА_3, та житловий будинок АДРЕСА_2

Дане нерухоме майно до відкриття спадщини належало на праві приватної власності в цілій частині громадянину ОСОБА_7, яке ним було набуто в порядку спадкування за заповітом та за Договором дарування.

Підтвердженням того, що позивачем в встановленому законодавством порядку була прийнята спадщина за заповітом після її відкриття протягом строку, визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України, свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), видана нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області 11 квітня 2016 року.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування за законом, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину в його користь у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок.

Позивач, у своєму позові просив суд винести рішення, яким встановити факт батьківства ОСОБА_7, відносно нього, із внесенням до актового запису про його народження відповідних змін. Визнати за ним право власності в цілій частині: - на житловий будинок № 36/а разом з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_3, та на житловий будинок № 887 (колишній номер - 862) разом з надвірними спорудами, що розташовані по АДРЕСА_4.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на доводи наведені в позовній заяві просить таку задовольнити.Зазначив, що судові витрати по справі позивач залишає за собою.

Представник Ясінянської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Селищний голова ОСОБА_10 надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути без участі представника селищної ради, позовні вимоги підтримує, заперечень проти позову не має.

Відповідачі - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, повторно, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, причини їх неявки суду не відомі.

Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Рахівського РУЮ також в судове засідання не з'явився, начальник відділу Гарна М.М. надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Рахівської Державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, завідуюча Рахівською ДНК Пріц О.І. надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник реєстраційної служби Рахівського РУЮ також в судове засідання не з'явився, завідувач сектору державної реєстрації речових на нерухоме майно Рахівського РУЮ Петращук І.В. надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності їх представника, вирішення даного спору залишає на розсуд суду.

Допитана в ході судового слухання справи свідок, ОСОБА_2, показала, що являється хрещеною матір'ю позивача, а мати позивача, ОСОБА_18, є її рідною сестрою. Покійний ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі із її сестрою і ще до дня реєстрації їх шлюбу в них народився син, ОСОБА_4, він же позивач, якого ОСОБА_7 визнавав своїм сином, вони жили разом як сім'я, поводилися, як батько та син, мали спільні сімейні інтереси, тощо.

Свідок, ОСОБА_3, мешканець АДРЕСА_5, допитаний в судовому засіданні заявив, що являється кумом позивача, з ним познайомився ще за часів життя його батька, ОСОБА_7, до якого він часто заходив у гості, бачив, які були стосунки між сторонами, за яких ОСОБА_7 називав ОСОБА_4 своїм сином, а ОСОБА_4 ОСОБА_7 - своїм батьком.

Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дані цивільно-правові відносини регулюються Кодексом про шлюб та сім'ю України, Сімейним кодексом України, Цивільним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

В ході судового розгляду справи судом встановлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_4, звертаючись до суду із вказаним позовом, просив винести судове рішення, за яким встановити факт батьківства ОСОБА_7 відносно нього, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, із внесенням до актового запису №33 від 27.08.1991 року, складеного виконавчим комітетом Квасівської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області про народження ОСОБА_4 відомостей про ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, як батька дитини.

Крім того, просив визнати за ним, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканцем АДРЕСА_9, право власності в цілій частині на житловий будинок №36/а разом з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_3, та на житловий будинок №887 (колишній номер - 862) разом з надвірними спорудами, що розташовані по АДРЕСА_4.

З доводів позивача вбачається, що підставою для цього являється те, що в період із 01.02.1989 року по день державної реєстрації шлюбу - 02.06.1992 року, ОСОБА_7 та мати позивача, ОСОБА_16, перебували в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, проживали за однією адресою, вели спільне домашнє господарство, мали спільний сімейний бюджет, вважали себе однією сім'єю, визнавали себе чоловіком та дружиною.

За час спільного проживання в такому фактичному шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_7 року народився син, ОСОБА_4, який є позивачем в даній справі, однак в свідоцтві про його народження відомості про батька були внесені відповідно до статті 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, тобто, в актовому записі за №33 про народження ОСОБА_4, складеному 27.08.1991 року виконавчим комітетом Квасівської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області, відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері дитини, а саме - в графі «Батько» зазначено - «ОСОБА_18», тобто прізвище вказано за прізвищем матері - «ОСОБА_18», а ім'я та по-батькові батька - за дійсним іменем та по батькові біологічного батька - «ОСОБА_22».

Позивач зазначає, що при його народженні встановлення батьківства громадянином ОСОБА_7 відносно нього із-за певних суб'єктивних та об'єктивних обставин, проведено не було.

Шлюб батьками позивача було зареєстровано вже після його народження, а саме - 02.06.1992 року, про що відділом реєстрації акті цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області вчинено відповідний запис акта за №7.

В зареєстрованому шлюбі батьки прожили до 1994 року, після чого розлучилися, однак продовжували спільно проживали ще до 2002 року.

Підтвердженням батьківства громадянина ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4 являється: частково свідоцтво про народження дитини, ОСОБА_4, в якому ім'я по батькові батька дитини зазначено, як «ОСОБА_22»; акт обстеження, складений депутатом Ясінянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області Рещук О.В., в якому підтверджені факти, наведені в позовній заяві, в якому, крім того, зазначено, що ОСОБА_7 від дня народження свого сина, ОСОБА_4, називав своїм сином до останніх днів свого життя, а ОСОБА_4 - відповідно ОСОБА_7 своїм батьком; довідка Ясінянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області №2342 від 11.04.2016 року, яка містить інформацію щодо кола осіб, зареєстрованих в спадковому житловому будинку на час смерті ОСОБА_7, в тому числі, яких є син, ОСОБА_4, 1991 року народження; світлинами в кількості двох штук, на яких зафіксовані сімейно-побутові стосунки (проживання, спільне перебування тощо) батька, ОСОБА_7, матері, ОСОБА_18 та ОСОБА_4; покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_19, які підтвердили факт родинних відносин ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

У відповідності до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», законодавець, з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства в справах про визнання або оспорювання батьківства, материнства та стягнення аліментів, керуючись статтею 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III «Про судоустрій України», постановив звернути увагу судів на те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності.

Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених Сімейним кодексом України.

Крім того, при розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 року, за винятком норм розділу V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім'ю України, які зберігають чинність у частині, що не суперечить Сімейному кодексу України, до прийняття спеціального закону.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 Сімейного кодексу України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Відповідно до підпункту 1.1 та пункту 1.7 наказу Міністерства юстиції України за №96/5 від 12 січня 2011 року «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством».

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил».

Відповідно до пункту 2.13 цього Наказу, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: 2.13.1 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Враховуючи наведене,суд вважає за можливе встановити факт батьківства ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4 із внесенням до актового запису № 33 від 27.08.1991 року, складеного виконавчим комітетом Квасівської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області про народження ОСОБА_4 відомостей про ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, як батька дитини.

Щодо обставин визнання за позивачем права власності на спадкове майно, судом встановлено наступні обставини.

Громадянин ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Спадковим майном являється житловий будинок №36/а разом з надвірними спорудами та господарськими будівлями згідно зведеного акту оцінки будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_3.

Цей будинок являється ? частиною житлового будинку АДРЕСА_6

Крім того, спадковим майном являється житловий будинок № 887 (вісімсот вісімдесят сім) (колишні номери будинку - 644, 862) разом з надвірними спорудами згідно зведеного акту оцінки будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_4.

Дане нерухоме майно до відкриття спадщини належало на праві приватної власності в цілій частині громадянину ОСОБА_7, яке ним було набуто в порядку спадкування за заповітом та за Договором дарування.

Документами, якими підтверджується правовий статус даного спадкового нерухомого майна, являються:

- технічний паспорт на одноквартирний (садибний) житловий будинок з надвірними спорудами №36/а по АДРЕСА_3 із характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, зведеним актом вартості забудови, планом будинку та експлікацією приміщень до плану, виготовлений 09.03.2016 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради;

- копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно якого ОСОБА_7 являється власником ? (однієї другої) частини житлового будинку №36 (тридцять шість), розташованого по АДРЕСА_3;

- Договір дарування №51 від 16 серпня 1979 року, нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Ясінянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області, згідно якого ОСОБА_7 являється власником 1/1 (однієї цілої) частини житлового будинку №644 (шістсот сорок чотири)(теперішній номер - 862), що розташований по АДРЕСА_4;

- реєстраційне посвідчення №947, видане Хустським міжміським бюро технічної інвентаризації 08.09.1979 року, відносно реєстрації в 1/1 (в одній цілій) частині житлового будинку №644 по АДРЕСА_4 за громадянином ОСОБА_7.

За свого життя ОСОБА_7, як спадкодавець, 26 червня 1997 року склав заповітне розпорядження, посвідчене нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області за №2/223, згідно якого останній на випадок своєї смерті все його майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, а також належний йому жилий будинок з прилеглими до нього прибудовами, що знаходиться АДРЕСА_7, заповів ОСОБА_4.

Заповіт на сьогоднішній день є останнім, не зміненим, чинним.

Позивач в порядку та строки, визначені чинним законодавством, звернувся до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового нерухомого майна із заявою про прийняття спадщини та відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Через відсутність відомостей відносно даних правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області була винесена відповідна постанова №7 від 11 квітня 2016 року.

Підтвердженням того, що позивачем у встановленому законодавством порядку була прийнята спадщина за заповітом після її відкриття протягом строку, визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України, свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), видана нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області 11 квітня 2016 року та Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.02.2016 року.

Беручи до уваги те, що спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_7 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_10 року, дані цивільно-правові відносини слід врегульовувати положеннями Книги Шостої «Спадкове право» ЦК України (в редакції 2004 року).

Статтею 1268 ЦК України передбачено порядок прийняття спадщини, за якою спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень частини 1 статті 1269 цього ж Кодексу, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Суд бере до уваги той факт, що спадщина прийнята позивачем у встановленому законодавством порядку після її відкриття протягом строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), видана нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області 11.04.2016 року.

Враховуючи те, що нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування за законом, зокрема, в видачі свідоцтва про право на спадщину в користь позивача. Таке право власності на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, оскільки воно не визнається іншою особою (стаття 392 ЦК України).

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно інвентаризаційної справи (технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок з надвірними спорудами), зокрема, зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, характеристики будинку, господарських будівель та споруд, плану будинку № 36/а по АДРЕСА_3, виготовленої комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради Закарпатської області 09 березня 2016 року, даний спадковий будинок на сьогоднішній час технічно придатний для його використання за його цільовим призначенням.

Дане нерухоме майно до видачі в 1994 році ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на праві приватної власності належало ОСОБА_20 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, посвідченого Рахівською державною нотаріальною конторою 12.07.1967 р. за №2134 та зареєстрованого в Хустському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстром №1644. В ході розгляду справи судом встановлено, що цей будинок являється ? (однією другою) частиною житлового будинку №36 (тридцять шість), він же рахується окремою квартирою АДРЕСА_8).

Згідно інвентаризаційної справи (технічного паспорту на житловий будинок з надвірними спорудами), зокрема, зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, характеристики будинку, господарських будівель та споруд, плану будинку №887 (862) (вісімсот шістдесят два) по АДРЕСА_4, виготовленої комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради Закарпатської області 09.03.2016 року, спадковий будинок на сьогоднішній час технічно придатний для його використання за його цільовим призначенням.

Дане нерухоме майно до укладення в 1979 році Договору дарування між ОСОБА_7, як Обдаровуваним, ОСОБА_21 та ОСОБА_20, як Дарувальниками, належав останнім в рівних частинах на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Ясінянською селищною радою Рахівського району, Закарпатської області (депутатів трудящих) 29.07.1960 року за №824, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ясінянської селищної ради від 25.07.1960 року за №14, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації під №947.

З цих об'єктивних обставин, суд констатує той факт, що дане спадкове майно не являється самочинним будівництвом.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину в цілій частині після її відкриття в строки та порядку, визначеному статтями 1268,1270 ЦК України. Крім того, протягом строку, визначеного для прийняття спадщини, який закінчився 29 лютого 2016 року, заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори позивачем не подавалося.

Відповідності до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до положень статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу приписів статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Згідно положень статті 11 цього ж Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене та зважаючи на обставини справи, ті докази, які були здобуті судом в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

В ході судового розгляду, представник позивача відмовився від відшкодування судових витрат, тому такі слід залишити за позивачем.

На підставі наведеного,керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_9, із внесенням до актового запису № 33 від 27 серпня 1991 року, складеного виконавчим комітетом Квасівської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області про народження ОСОБА_4 відомостей про ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, як батька дитини.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем АДРЕСА_9, право власності в цілій частині:

- на житловий будинок № 36/а (тридцять шість «а») разом з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_3, та

- на житловий будинок № 887 (вісімсот вісімдесят сім) (колишній номер - 862) разом з надвірними спорудами, що розташовані по АДРЕСА_4.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.