ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4240/17
Провадження № 2/210/2019/17
У Х В А Л А

іменем України

"06" жовтня 2017 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_2, розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Разом із позовною заявою позивач просить суд звільнити її від сплати судового збору.

Так, відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до чинного законодавства України, а саме ст.119 ЦПК України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 р., суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а саме: позивачем не сплачено судовий збір щодо вимоги про стягнення майнової шкоди, відповідно до Закону України «Про судовий збір» зі змінами та доповненнями.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2017 року встановлено 1600 грн.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", який діє на дату звернення із позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить : 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

У відповідності до ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих же підстав суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Також статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не обовязком.

Позивач ОСОБА_3 просить відстрочити їй сплату судового збору строком на 1 місяць. Однак, суд не вбачає підстав відстрочення сплати судового збору, оскільки вказане прохання не обґрунтоване позивачем та не підтверджене жодними належними та допустимими доказами, які могли би бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 121 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без руху.

Розяснити позивачу, що зазначені в ухвалі недоліки можуть бути усунуті протягом п'яти днів з дня отримання ним копії цієї ухвали.

У випадку не виправлення недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. А. Літвіненко