Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/739/17
24 жовтня 2017 року м. Гребінка
24 жовтня 2017 р. Гребінківський районний суд Полтавської області
у складі: судді Шевченко В.М.,
секретар судового засідання Кузуб В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Гребінківського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність позивача та порушує її право на недоторканість ділової репутації, інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_2 на загальних зборах трудового колективу ВП «Локомотивне депо Гребінка» 09.06.2017 року про те, що ОСОБА_1 у робочий час займається особистими справами, прогулює роботу, у робочий час перебуває на ринку та станції технічного обслуговування в м. Пирятин; зобовязати відповідача ОСОБА_2 спростувати поширену ним на загальних зборах трудового колективу ВП «Локомотивне депо Гребінка» 09.06.2017 року інформацію про те, що позивач у робочий час займається особистими справами, прогулює роботу, у робочий час перебуває на ринку та станції технічного обслуговування в м. Пирятин, на наступних зборах колективу «Локомотивне депо Гребінка», таким чином припинивши неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно позивача, а також позивач просить стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності, ділової репутації поширенням недостовірної інформації, у розмірі 10 000,00 грн.
Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона обіймає посаду головного бухгалтера ВП «Локомотивне депо Гребінка» (далі ОСОБА_3). Згідно обовязків, передбачених Посадовою інструкцією головного бухгалтера ОСОБА_3, позивач, сумлінно виконуючи свої посадові обовязки, вимушена покидати територію підприємства і діяти за його межами, представляючи інтереси ОСОБА_3 у відносинах з іншими субєктами господарювання, здебільшого користуючись особистим транспортним засобом. 09.06.2017 року відбулись загальні збори трудового колективу ОСОБА_3, на яких виступив відповідач ОСОБА_2 з промовою про те, щ особисто спостерігає за незаконним перетином прохідної ОСОБА_3 приватного автомобільного транспорту керівництва ОСОБА_3, зокрема головним бухгалтером ОСОБА_3: «Главбухша заїжджає гордо на територію близько 09.00 год.». Після пояснень позивача, відповідач відповів: «Я за вами спостерігав, Ви прогулювали робочий час, ходили по базару, на наступний раз буду ОСОБА_4 знімати на телефон, а також бачив «главбухшу» на СТО в м Пирятин». При цьому відповідач при всіх поширив інформацію, якою звинуватив позивача у тому, що вона у робочий час займається своїми справами та прогулює роботу. Позивач вважає, що відповідач своїми висловлюваннями та висновками поширив про позивача недостовірну інформацію, що має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення позивачем вимог чинного законодавств України, що ганьбить честь позивача, її гідність та ділову репутацію, та є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.
Представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду цивільної справи повідомлений належним чином.
Суд шляхом дослідження матеріалів справи в межах наданих письмових доказів та їх оцінки, прийшов до таких висновків.
Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім'ї, і рівних та невід'ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».
Ці ідеї відображені й у Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов'язком держави (ст. 3 Конституції України), кожен має право на повагу до його гідності (ч. 1 ст. 28 Конституції України).
Конституція України, як основний закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя. ОСОБА_7 України заклав серйозне підґрунтя для розвитку і зміцнення демократичної, соціальної і правової держави, в якій людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. В Конституції України відображається надзвичайно цінна ідея про те, що саме держава функціонує для людини, відповідає перед нею за свою діяльність, а не навпаки.
На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб.
Судом встановлено, що відповідно до положень, викладених у Колективному договорі, схваленому конференціями трудового колективу Локомотивного депо Гребінка, згідно з законодавством про працю для працівників відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Гребінка» ДП «Південна залізниця» встановлена нормальна тривалість робочого часу 40 годин на тиждень. У разі виникнення виробничої потреби, територію ОСОБА_3 в робочий час залишають працівники виключно з дозволу безпосереднього керівника. Облік явки на роботу і уходу покладаються на працівників, яким доручено вести цей облік, у відповідності до «Прядку ведення табельного обліку використання робочого часу працівників Локомотивного депо Гребінка». Перерва надається, як правило, через чотири години після початку роботи, не включається до робочого часу і використовується працівниками на власний розсуд, з можливістю залишати територію підприємства. (а.с. 16-32)
Наказом по особовому складу від 28.01.2008 року № 43/ос Державної адміністрації залізничного транспорту України «Південна залізниця» призначено головним бухгалтером локомотивного депо Гребінка ОСОБА_1 з окладом згідно зі штатним розписом. (а.с. 10)
Згідно Посадової інструкції головному бухгалтеру виробничого підрозділу «Локомотивне депо Гребінка», затвердженої начальником структурного підрозділу Служби локомотивного господарства від 04.08.2016 року із змінами, внесеними Наказом Служби локомотивного господарства структурного підрозділу регіональної філії «Південна залізниця» № 98/Т від 10.10.2016 року, головний бухгалтер безпосередньо підпорядковується начальнику локомотивного депо та знаходиться в оперативному підпорядкуванні у начальника фінансово-економічного відділу служби локомотивного господарства. (п. 1.2. Інструкції)
Відповідно до п.п. 2.8, 2.13, 2.14, 2.16, 2.17 Інструкції., головний бухгалтер здійснює контроль за веденням касових операцій, раціональним та ефективним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів. Складає і здає щоквартальні зведені фінансові звіти по податковому обліку. Складає і здає щомісячні оперативні звіти з податкового обліку. Своєчасно виконує службові завдання керівництва депо, служби, залізниці. Здійснює контроль за надходженням і використанням грошових коштів. Контролює наявність дебіторської та кредиторської заборгованості. (а.с. 11-15)
За даними Довідки, складеної відділом нормування праці ВП «Локомотивне депо Гребінка, ОСОБА_8 перебувала у відрядженні з січня 2017 року по травень 2017 року: 09 лютого 2017 року (виїзд 09.02.2017 р. о 00.24 год. з Гребінки, о 12.00 год. з Харкова); з 20 по 21 лютого 2017 року (виїзд 20.02.2017 р о 00.24 год. з Гребінки, о 22.00 год. з Харкова); з 26 по 28 лютого 2017 року (виїзд 26.02.2017 р. о 06.13 год. з Гребінки, о 21.00 год. з Харкова); з 15 по 16 березня 2017 року (виїзд 20.02.2017 р. о 00.24 год. з Гребінки). (а.с. 32)
За даними Довідки, складеної відділом нормування праці ВП «Локомотивне депо Гребінка, слюсар-електрик з ремонту електроустаткування електромашинного цеху ОСОБА_2 в період з 2015 року по червень 2017 року працює з пятиденним робочим тижнем, початок роботи з 08.00 годин, закінчення роботи о 17.00 годин, обідня перерва з 12.00 годин до 13.00 годин, а з 01 січня 2017 року обідня перерва для працівників з щоденним обліком праці змінено: початок з 12.00 годин закінчення о 12.45 годин, кожна пятниця початок роботи з 08.00 годин закінчення роботи о 15.45 годин. (а.с. 33)
Згідно Протоколу загальних зборів трудового колективу ВП «Локомотивне депо Гребінка» від 09.06.2017 року, на якому були присутні:начальник ОСОБА_3 ОСОБА_9, заступник начальника ОСОБА_3 з ремонту ОСОБА_3, в.о заступника начальника ОСОБА_3 з експлуатації ОСОБА_4, головний інженер ОСОБА_3 ОСОБА_10, головний бухгалтер ОСОБА_3 ОСОБА_1, начальник тех.. відділу ОСОБА_11, голови профспілок ОСОБА_12 та ОСОБА_13, керівний склад ОСОБА_3, фахівці та професіонали, робітники ОСОБА_14: начальник СК Гребінка ОСОБА_15, начальник РПД-2 ОСОБА_16
- виступ ІV начальника ОСОБА_14 ОСОБА_9 «Про пропускний режим працівників ОСОБА_14 на територію ОСОБА_14», яким зауважено, що графік роботи основної прохідної ОСОБА_14 цілодобовий, прохід на територію ОСОБА_14 для працівників ОСОБА_14 буде здійснюватись тільки за посвідченнями залізничника ОСОБА_14 № 546 ОД від 19.10.2016 року.
- виступ ОСОБА_2: він особисто спостерігає за незаконним перетином прохідної ОСОБА_14 приватного автомобільного транспорту керівництва ОСОБА_14, зокрема, за головним бухгалтером ОСОБА_14: «Главбухша» заїжджає гордо на територію ОСОБА_14 близько 9-00 год.».
- виступ головного бухгалтера у відповідь: «Згідно посадової інструкції знаходжусь у підпорядкуванні керівника підприємства, згідно виробничого процесу та обмеженої кількості пального та транспорту на підприємстві, власним транспортом 2-3 рази на неділю для здійснення контролю за веденням банківських та касових операцій, заїжджаю забирати в банк зранку банківські виписки по рахунках, платіжні відомості, оформляю банківські договори та відкриваю банківські рахунки, здаю виручку до банку, щоб уникнути перевищення ліміту каси та вчасного перерахування перерозподілу коштів від виручки. До 9.00 передаю залишки кошів на поточних рахунках та виписку з банку, о 11-00 проплачую виручку від підсобної діяльності на рахунок залізниці. Щомісячно та щоквартально здаємо зведені фінансові звіти по податковому обліку, контролюю роботу та проводжу звірку дебіторської т кредиторської заборгованості з контрагентами, виконую службові завдання керівництва ОСОБА_14, служби залізниці.»
- ОСОБА_2 відповів: «Я за Вами слідив, Ви прогулювали робочий час ходили по базару, на слідуючий раз буду ОСОБА_4 знімати на телефон, а також бачив «главбухшу» на СТО м. Пирятин.» (а.с. 34-37)
Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно абз.6 п. 3 рішення Конституційного Суду України у справі про поширення відомостей від 10 квітня 2003 року № 8рп/2003, згідно з яким проблеми, пов'язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян.
Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. (абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1)
Захист честі, гідності і ділової репутації право громадянина та юридичної особи вимагати через суд спростування недостовірної інформації (відомостей, що не відповідають дійсності або викладені неправдиво), яка принижує їхню честь, гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди їхнім інтересам.
Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині.
Зміст цивільно-правового захисту честі, гідності та ділової репутації становлять правовідносини, за яких морально потерпіла сторона наділяється правом вимагати через суд спростування відомостей, які порочать її честь, гідність та ділову репутацію, а друга сторона, яка такі відомості поширила, зобовязана дати спростування, якщо не доведе, що відомості відповідають дійсності.
Аналізуючи ст. 201 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що ділова репутація є немайновим благом, отже охороняється чинним законодавством України. У разі наявності порушень, фізична особа має право вимагати відшкодування матеріальної та моральної шкоди за приниження її ділової репутації.
Згідно з ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Позов про спростування відомостей, що порочать честь і гідність, може бути предявлений особою, про яку поширено такі відомості, а також її близькими родичами, якщо відомості прямо чи посередньо їх порочать. Заінтересована особа має право на судовий захист у зазначеному порядку й у разі поширення таких відомостей щодо члена її сімї або іншого родича, який помер.
Зобовязаними субєктами названих правовідносин є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам громадян чи організацій. Таким чином, відповідачем у справі про захист честі і гідності може бути фізична або юридична особа, яка поширила відомості, що порочать позивача.
Особа, стосовно якої поширені відомості, що не відповідають дійсності і завдають шкоди її інтересам, честі, гідності або діловій репутації, має право крім спростування таких відомостей вимагати також відшкодування майнової і моральної (немайнової) шкоди, завданої їх поширенням.
Згідно розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 Цивільного кодексу України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).
Таким чином, можна зробити висновок, що предметом спору у справах про захист честі, гідності та ділової репутації є матеріально-правова вимога потерпілої особи до особи, що порушила такі права, яка ґрунтується на спірному правовідношенні. За загальним правилом, така вимога стосується негативної інформації, що була поширена відповідачем та/або відшкодування моральної шкоди, як була завдана таким порушенням.
В свою чергу необхідно розрізняти безпосередньо предмет позову від матеріального обєкта або матеріального предмета позову. Під обєктом позову розуміється матеріальне благо, отримання якого прагне постраждала сторона. Таким чином, склад правопорушення, що дає підстави для судового захисту честі, гідності та ділової репутації особи, є: - поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; - поширення інформації, що стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; - поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; - поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Всі вищезазначені факти і становлять предмет доказування у справах по захисту честі, гідності та ділової репутації особи.
Якщо проаналізувати Постанову Пленуму Верховного Суду України № 1, яка була зазначена вище, то можна констатувати, що доказуванню в справах про захист честі, гідності та ділової репутації позивач повинен довести наступні обставини: - те, що відомості дійсно стали відомими третім особам; - відповідач не доклав достатні зусилля, щоб забезпечити конфіденційність розповсюдженої інформації; - причинно-наслідковий звязок між тим, що відповідач не забезпечив достатньої конфіденційності поширюваної інформації, в результаті чого така інформація стала відомою третім особам.
Згідно п. 18. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Згідно розяснень п. 19. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Відповідно до частини другої статті 471 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Таким чином, відповідно до статті 277 Цивільного кодексу України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.
Згідно розяснень п. 24. Постанови, задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права.
Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача ОСОБА_1 про визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та право на недоторканість ділової репутації позивача інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_2 на загальних зборах трудового колективу ВП «Локомотивне депо Гребінка» 09.06.2017 року про те, що ОСОБА_1 у робочий час займається особистими справами, прогулює роботу, у робочий час перебуває на ринку та станції технічного обслуговування в м. Пирятин; способом захисту позивачем обрано - зобовязання відповідача ОСОБА_2 спростувати поширену ним на загальних зборах трудового колективу ВП «Локомотивне депо Гребінка» 09.06.2017 року інформацію про те, що позивач у робочий час займається особистими справами, прогулює роботу, у робочий час перебуває на ринку та станції технічного обслуговування в м. Пирятин, на наступних зборах колективу «Локомотивне депо Гребінка», таким чином припинивши неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно позивача, а також позивач просить стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності, ділової репутації поширенням недостовірної інформації, у розмірі 10 000,00 грн.
Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, дотримуючись презумпції добропорядності, закріпленої частиною третьою статті 277 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для захисту особистих немайнових прав, а саме: гідності, честі та ділової репутації позивача, що є морально-етичними категоріями, та суд вважає недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та право на недоторканість ділової репутації позивача інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_2 на загальних зборах трудового колективу ВП «Локомотивне депо Гребінка» 09.06.2017 року про те, що позивач ОСОБА_1 у робочий час займається особистими справами, прогулює роботу, у робочий час перебуває на ринку та станції технічного обслуговування в м. Пирятин, - оскільки судом встановлено, що під час проведення загальних зборів трудового колективу ВП «Локомотивне депо Гребінка» 09.06.2017 року відповідачем здійснено публічний вступ, на якому ним поширено відомості, що містять фактичні дані, які суд визнає недостовірною інформацією, з огляду на те, що відповідачем під час оголошення такої інформації та під час судового розгляду справи не надано жодного доказу відповідності цієї інформації дійсності, тому така інформація, що не є оціночним судженням, порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, з огляду на те, що вона є фактичним твердженням, яке стосується належного виконання позивачем посадових обовязків, дотримання трудової дисципліни, поширена позивачем публічно на зборах трудового колективу та в присутності керівництва підприємства, що дає можливість присутнім на зборах особам дійти негативного висновку щодо професійності та управлінських здібностей позивача, яка займає посаду головного бухгалтера підприємства, її порядності та відповідності її професійної діяльності вимогам закону.
Таким чином, встановивши порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача шляхом публічного оголошення на зборах трудового колективу інформації, яка містить фактичні дані про те, що позивач у робочий час займається особистими справами, прогулює роботу, у робочий час перебуває на ринку та станції технічного обслуговування в м. Пирятин, що не підтверджено відповідачем належними та допустимими доказами по справі, та визнавши таку інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію позивача на підприємстві, суд вважає правомірним та достатнім способом захисту порушеного права в межах розгляду даного спору спростування відповідачем поширеної ним на загальних зборах трудового колективу ВП «Локомотивне депо Гребінка» 09.06.2017 року неправдивої інформації про те, що «позивач у робочий час займається особистими справами, прогулює роботу, перебуває на ринку та станції технічного обслуговування в м. Пирятин», на наступних зборах колективу «Локомотивне депо Гребінка», таким чином припинивши неправомірні дії щодо приниження честі, гідності та ділової репутації позивача.
За нормою ст. 269 Цивільного кодексу України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно повязані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.
Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї, у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації.
Таким чином, з урахуванням вимог позивача в частині стягнення на її користь моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок розповсюдженням інформації, що полягає у приниженні її честі, гідності та ділової репутації позивача в межах трудового колективу підприємства, членом якого є позивач, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем порушено норми чинного законодавства, а отже, порушено законні права позивача, тому суд вважає достатнім для відновлення порушеного особистого права позивача відшкодування відповідачем на її користь моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди є таким, що підлягає до часткового задоволення.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 3, 28 Конституції України, ст.ст. 23, 269, 277, 297, 386 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 30, 471 Закону України «Про інформацію», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, ст.ст. 10, 58, 60, 208, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність ОСОБА_1 та порушує її право на недоторканість ділової репутації, інформацію, поширену ОСОБА_2 на загальних зборах трудового колективу ВП «Локомотивне депо Гребінка» 09.06.2017 року про те, що ОСОБА_1 у робочий час займається особистими справами, прогулює роботу, у робочий час перебуває на ринку та станції технічного обслуговування в м. Пирятин.
Зобовязати ОСОБА_2 спростувати поширену ним на загальних зборах трудового колективу ВП «Локомотивне депо Гребінка» 09.06.2017 інформацію про те, що ОСОБА_1 у робочий час займається особистими справами, прогулює роботу, у робочий час перебуває на ринку та станції технічного обслуговування в м. Пирятин, на наступних зборах колективу «Локомотивне депо Гребінка», таким чином припинивши неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності, ділової репутації поширенням недостовірної інформації, у розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі грн 00 коп).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок грн 00 коп).
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Гребінківським районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_17