АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договорів, стягнення вкладів та відсотків,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернулася з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 березня 2013 року між нею та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено договір (Вклад «Стандарт на 12 міс.»), за умовами якого вона передала банку суму вкладу у розмірі 20 тис. Євро строком на 365 днів зі сплатою 8,0 % річних. 5 вересня 2013 року між нею та банком укладено договір (Вклад «Стандарт на 12 міс.»), за умовами якого вона передала банку суму вкладу у розмірі 25 тис. Євро строком на 366 днів зі сплатою 7,0 % річних. 22 січня 2014 року між нею та банком укладено договір про відкриття рахунку на умовах вкладу «Стандарт», за умовами якого вона передала банку 40 тис. доларів США строком на 366 днів зі сплатою 10,0 % річних. Договори були укладені у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Сімферополі.

З березня 2014 року банк в односторонньому порядку перестав виконувати умови вказаних договорів та виплачувати їй відсотки за користування грошовими коштами. 30 квітня 2014 року вона зверталася до банку із заявою про нарахування та виплату відсотків за договорами банківських вкладів, яка банком була проігнорована.

З урахуванням наведеного просила суд розірвати зазначені вище договори банківського вкладу та стягнути з відповідача заборгованість за договором від 11 березня 2013 року у розмірі 20 тис.Євро, що за курсом Національного банку України складає 365600 грн., та нараховані на нього відсотки у розмірі 1600 Євро, що за курсом Національного банку України складає 29248 грн.; за договором від 5 вересня 2013 року у розмірі 25 тис.Євро, що за курсом Національного банку України складає 457 тис.грн., та нараховані на нього відсотки у розмірі 769 Євро 80 центів, що за курсом Національного банку України складає 14071 грн. 94 коп.; за договором від 22 січня 2014 року у розмірі 40 тис.доларів CША, що за курсом Національного банку України складає 631200 грн. та нараховані на нього відсотки у розмірі 1010 доларів 93 центи США, що за курсом Національного банку України складає 15952 грн. 47 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині обґрунтування правових підстав відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову Матвєєвої Н.В., суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою позов предявлено передчасно, оскільки вона не направила банку заяв про дострокове повернення банківських вкладів, а також із неможливості повернення банківських вкладів, відкритих на території Автономної Республіки Крим та Севастополя через припинення діяльності відокремленого підрозділу ПАТ КБ «ПриватБанк» на цій території.

Проте з такими висновками суду першої інстанції в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог колегія судів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи, 11 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN7410, за умовами якого позивач внесла на особовий рахунок №7486 грошові кошти у розмірі 20000,00 ЕUR. Внесення коштів підтверджується банківською квитанцією № 15 від 11 березня 2013 року. Вклад оформлений на 365 днів по 11 березня 2014 року. За умовами договору банківського вкладу, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 8 % річних. Періодичність нарахування 1 місяць (т.1 а.с. 11 12).

05 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN5809, за умовами якого позивач внесла на особовий рахунок №7486 грошові кошти 25000,00 ЕUR. Внесення коштів підтверджується банківською квитанцією № 7 від 05 вересня 2013 року. Вклад оформлений на 366 днів по 05 вересня 2014 року включно. За умовами договору банківського вкладу, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 7% річних. Періодичність нарахування 1 місяць (т.1 а.с. 13 14).

22 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено заяву №SAMDNWFD100 про відкриття депозитного рахунку на умовах вкладу «Стандарт», за умовами якого позивач внесла на особистий рахунок №9201 грошові кошти в розмірі 40000,00 USD. Внесення коштів підтверджується банківською квитанцією від 22 січня 2014 року. Вклад оформлений на 366 днів по 22 січня 2015 року включно. За умовами договору банківського вкладу, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 10% річних. Періодичність нарахування 1 місяць (т.1 а.с. 15 16).

Договори було укладено у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» у м.Сімферополі.

Згідно ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п.п.1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки; письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту..

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом системи автоматизації банку.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 29 січня 2014 року № 6-149цс13, від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14, від 21 вересня 2016 року № 6-997цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У ч. 2 ст. 64 ЦПК України визначено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Однак на вимогу суду, ОСОБА_2 не було надано документів, які б відповідали положенням вищевказаних норм банківського законодавства та підтверджували б внесення грошових коштів на рахунок банківської установи для зарахування на її рахунок.

Зазначені обставини не дають можливості суду встановити факт укладення відповідних договорів, факти внесення грошових сум на вкладні (депозитні) рахунки вкладника, а також дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення договорів банківського вкладу та внесення грошових коштів, тому позовні вимоги ОСОБА_2 не можуть вважатися обґрунтованими, а впозові має бути відмовлено за безпідставністю та недоведеністю вимог.

Оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини та норми законодавства, що регулюють встановлені правовідносини, рішення суду першої інстанції, на підставі ч.ч.1,3 ст.309 ЦПК України, підлягає зміні в частині правових підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2015 року змінити в частині обґрунтування правових підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_3