Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2535/17 Головуючий у 1 інстанції: Нагорний А.О.
Є.У.№ 313/1676/16-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Воробйової І.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Мелітопольський будівельний центр професійно-технічної освіти» на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року у справі за позовом Державного навчального закладу «Мелітопольський будівельний центр професійно-технічної освіти» до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої стипендії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року Державний навчальний заклад «Мелітопольський будівельний центр професійно-технічної освіти» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що згідно наказу № 1- «З-УДЗ» ДНЗ «Мелітопольський будівельний центр професійно-технічної освіти » від 25.08.2010 р. ОСОБА_3 з 01.09.2010 р. прийнятий до складу учнів на навчання за державним замовленням на базі базової загальної середньої освіти у групу № 15-М за професією «Муляр. Монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій» з терміном навчання відповідно до типових навчальних планів і програм.

Наказом директора № 29-В-УДЗ про відрахування зі складу учнів прийнятих на навчання за державним замовленням, в звязку з їх випуском від 27.06.2013 р., відповідач відрахований з навчального закладу, у звязку із закінченням повного курсу навчання.

Згідно довідки, виданої директором ДНЗ «Мелітопольський БЦПТО» відповідач за період навчання з 01.09.2010 р. по 27.06.2013 р. отримав стипендію та заохочувальні виплати в сумі 8 024,40 грн.

Згідно з даними Акту ревізії фінансово-господарської діяльності Державного навчального закладу « Мелітопольський будівельний центр професійно-технічної освіти» за період з 01.07.2011 р. по 31.07.2016 р., проведеного Державною фінансовою технічною інспекцією в Запорізькій області № 03-21/9 від 09.09.2016 р., було виявлено та підтверджено факт отримання відповідачем за рахунок державного замовлення професії та диплому кваліфікованого робітника в іншому професійно-навчальному закладі Запорізької області. При вступі до ДНЗ « Мелітопольський БЦРТО», відповідач навмисно не повідомив, що вже має первинну професійну підготовку, а заклад не міг знати про попереднє місце навчання ОСОБА_3, тому що ЄДБР існує лише з 2013 року.

В звязку з цим, ОСОБА_3 не мав права навчатися за державним замовленням та незаконно отримував стипендію та інші виплати за час навчання у ДНЗ « Мелітопольський БЦПТО».

Учень професійно-технічного навчального закладу - це випускник основної або старшої загальноосвітньої школи, зарахований до професійно-технічного начального закладу на навчання за програмою первинної професійної підготовки (ст.36 Закону України «Про професійно-технічну освіту»).

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про професійно-технічну освіту» первинна професійна підготовка - це здобуття професійно-технічної освіти особами, які раніше не мали робітничої професії або спеціальності іншого освітньо-кваліфікаційного рівня, що забезпечує відповідний рівень професійної кваліфікації, необхідний для продуктивної професійної діяльності.

Частиною 2 ст.50 Закону України «Про професійно-технічну освіту» встановлено, що фінансування професійної підготовки кваліфікованих робітників (первинної професійної підготовки), соціальний захист учнів, слухачів та педагогічних працівників у державних або комунальних професійно-технічних навчальних закладах, у межах обсягів державного замовлення, здійснюється на нормативній основі за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Перепідготовка працівників - це професійно-технічне навчання, спрямоване на оволодіння іншою професією робітниками, які здобули первинну професійну підготовку.

Відповідно до п.7.3 Положення про вище професійне училище та центр професійно-технічної освіти, затвердженого наказом міністерства освіти і науки України № 225 від 20.06.2000 р. та абзацу п.3 п. 36 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затверджений постановою КМУ № 1240 від 05.08.1998 р., перепідготовка та підвищення кваліфікованих робітничих кадрів здійснюється за рахунок коштів юридичних та фізичних осіб та відповідно до підпункту 9 п.1 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постаново їх КМУ № 796 від 27.08.2010 р., підготовка та перепідготовка, підвищення кваліфікації кадрів на замовлення центрів зайнятості є платною послугою.

Відповідач, який вже здобув первинну професійну підготовку та в розумінні ст.36 Закону України «Про професійно-технічну освіту» мав статус слухача ДНЗ «Мелітопольський БЦПТО», одержав грошові кошти у сумі 8 024,40 грн. в якості виплати стипендії та інші виплати, за відсутності правових підстав, чим завдав позивачу майнову шкоду.

Згодом уточнивши позовні вимоги та посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути з відповідача суму незаконно отриманої стипендії в розмірі 14 024,40 грн.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Державний навчальний заклад «Мелітопольський будівельний центр професійно-технічної освіти» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Так, Державний навчальний заклад "Мелітопольський будівельний центр професійно-технічної освіти" в суд з позовом звернувся 30.12.2016 р., тоді як позивач в 2013 році вже закінчив навчання.

Під час розгляду справи відповідач відповідно до вимог ч.4 ст.267 ЦК України подав заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 261 ЦК України визначає, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, відтак обовязок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Суд першої інстанції проаналізував доводи та заперечення позивача та зробив правильний висновок про те, що оскільки позивач, як юридична особа, набуває та здійснює свої права і обовязки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноважень яких належав контроль.

Як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі, позивач зазначав, що про порушення свого права дізнався лише у 2016 році після перевірки, проведеної Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області, яка виявила факт незаконного отримання стипендії відповідачем.

Також позивач посилався на те, при вступі до ДНЗ " Мелітопольський БЦРТО", відповідач навмисно не повідомив, що вже має первинну професійну підготовку, а заклад не міг знати про попереднє місце його навчання.

Таким запереченням була надана належна оцінка, з якою судова колегія погоджується.

Відповідач навчався у ДНЗ "Мелітопольський БЦПТО" з 01.09.2010 р. по 27.06.2013 р. де здобув повну загальну середню освіту та професію муляра, монтажника і отримав диплом серія АР № 44954879 від 30.06.2013 р.

За п.7.3 Положення про вище професійне училище та центр професійно-технічної освіти, затвердженого наказом міністерства освіти і науки України № 225 від 20.06.2000 р. та абзац п.3 п.36 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затверджений постановою КМУ № 1240 від 05.08.1998 р., перепідготовка та підвищення кваліфікованих робітничих кадрів здійснюється за рахунок коштів юридичних та фізичних осіб та відповідно до підпункту 9 п.1 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постаново їх КМУ № 796 від 27.08.2010 р., підготовка та перепідготовка, підвищення кваліфікації кадрів на замовлення центрів зайнятості є платною послугою.

На час подання 12.08.2010 р. відповідачем заяви до ДНЗ "Мелітопольський БЦПТО", позивач мав можливість через приймальну комісію перевірити наявність у відповідача первинної професійної підготовки без ЄДБР та проведення ревізії.

Крім того, позивач не був позбавлений права провести перевірку щодо наявності у відповідача первинної професійної підготовки також під час зарахування та навчання відповідача з 01.09.2010 р. по 27.06.2013 р., після закінчення навчання.

Сам відповідач при апеляційному розгляді зазначив, що він не приховував наявність у нього іншої освіти на час зарахування до закладу, проте не знав, що другу освіту можна отримати лише на оплатній основі, при цьому його не питали про наявність освіти ним були подані лише запитані приймальною комісією документи.

Ці пояснення не були спростовані позивачем, на надано жодних письмових заяв відповідача, у яких він би заперечував наявність у нього іншої отриманої безоплатно освіти.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що перебіг строку позовної давності розпочався з 12.08.2010 р., тобто з часу подачі відповідачем документів при вступі до ДНЗ "Мелітопольський БЦПТО". Судова колегія враховує, що принаймні після початку навчання та початку виплати стипендій відповідачеві жодних перешкод для зясування питань правомірності нарахування у позивача не виникало.

За висновками Верховного Суду України, зробленими у постанові від 29.10.2014 р. по справі № 6-152цс14 , на які послався суд першої інстанції, для правильного застосування частини 1 статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Судова колегія звертає увагу на те, що незважаючи на те, що стипендія виплачувалася відповідачеві під час навчання, навіть після припинення її виплат та закінчення навчання, отримання відповідачем диплому 26.06 2013 року, позивач звернувся до суду лише 30.12.2016 р., тобто з пропуском строку позовної давності, навіть якщо підліковувати його з часу закінчення відповідачем навчання.

Відхиляючи апеляційну скаргу, судова колегія також звертає увагу, що справа розглядається лише в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ст. 303 ЦПК.

Разом з тим, при поданні позову, та при обґрунтуванні своїх вимог, позивач посилався на ст. 1166 ЦК як на підставу своїх вимог, хоча фактично у позові йшлося про безпідставне отримання грошових сум.

За ст. 1215 ЦК не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії тощо, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Стипендія добровільно сплачувалася позивачем, жодних доказів на підтвердження недобросовісності з боку відповідача не надано.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у позові та підстав для задоволення апеляційної карги і скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Мелітопольський будівельний центр професійно-технічної освіти» - відхилити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: