Провадження № 2/522/4058/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі - Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із вказаним, в подальшому уточненим позовом та остаточно просили суд в якому просили суд Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка була придбана на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» на підставі договору купівлі продажу від 30 квітня 1996 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що не можуть оформити право власності на квартиру внаслідок того, що договір не був нотаріально посвідчений.

У судовому засіданні представник позивачка просила слухати справу без фіксації судового процесу.

В судове засідання відповідачка не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Судом, на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено наступні обставини:

09.01.2013 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть.

Позивачі за цим позовом є спадкоємцями першої черги.

Спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, складається з 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1,

19.02.1999 року ОСОБА_5 булоскладено заповіт, в якому він все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, в тому числі квартиру під номером 14, що знаходиться в м. Одесі по пров. Ляпунова, 9, заповів -ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в рівних долях.

Зазначений заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 615.

04.03.2013 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса з заявою, яку зареєстровано в реєстрів за № 326 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Але оформити право власності на спадкове майно через нотаріальну контору не має можливості у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Проте, видати свідоцтво про право на спадщину не стало можливим, оскільки договір купівлі-продажу зазначеної вище квартири був оформлений на біржі, цей договір не відповідає закону по його формі. Договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути укладений в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

30 квітня 1996 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_5, який на той час був членом ОУТБ «Центр», що представляє інтереси ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за № Н/96-0455, за умовами якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 та ОСОБА_8 купили квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до умов зазначеного договору квартира продана з торгів за 2 000 000 000 крб., які отримані продавцем до підписання цього договору, та належить новим власникам - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у рівних частках.

Зазначений договір відповідно до вимог визначених ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» в Журналі реєстрації договорів з нерухомості за реєстраційним № Н/96-0455.

Підтвердженням факту виникнення права власності у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на вищевказану квартиру є саме реєстрація квартири за адресою: АДРЕСА_1 в КП «ОМБТІ та РОН» на праві приватної власності за № 316 стрЮ4км173пр від 06.05.1996р., що підтверджується відповідним дублікатом зазначеного договору.

12.12.1997 року Одеським міським Бюро технічної інвентаризації ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було видано технічний паспорт на вказану квартиру, копія якого додається.

На день укладання договору купівлі-продажу товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст.ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі».

Відповідно до Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу, членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, позивачі вважають, що підстави для відмови у визнанні договору купівлі-продажу дійсним відсутні.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212,214-215 ЦПК України, ст. 16, 328 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка була придбана на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» на підставі договору купівлі продажу від 30 квітня 1996 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі у 10-ти денний термін з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя 06.12.2017