Справа № 524/6438/17
Провадження № 2-з/524/95/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПАТ «Метабанк», ДП «Національні інформаційні системи» про визнання права власності, зняття арешту з майна, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

04 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПАТ «Метабанк», ДП «Національні інформаційні системи» про визнання права власності, зняття арешту з майна, зобовязання вчинити певні дії, яка була передана судді в порядку черговості 05 вересня 2017 року.

Крім того, 04 вересня 2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Позивач просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення продажу транспортного засобу легкового автомобіля марки AKURA модель MDX, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, на який накладений арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 квітня 2016 року старшого державного виконавця Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 10 квітня 2017 року за № 16220929.

Вказувала, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява відповідає за змістом ч.2 ст.151 ЦПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, а відповідно ч. 3 ст. 151 цього Кодексу, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У ч.3 ст.152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, позивачем не надано доказів та відомостей про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Таке забезпечення позову, яке просить здійснити заявник, не є конкретизованим, не відповідає засадам співмірності та розумності та стосується невизначеного кола осіб та не конкретизованих (невичерпний перелік) дій цих осіб. До того ж, позивач фактично ставить питання про зупинення продажу автомобіля, не повідомляючи про те, чи здійснюються такі дії в межах виконавчого провадження чи іншого провадження. Крім того, позивач не повідомила суд про надання згоди на внесення відповідних коштів у забезпечення відшкодування збитків згідно ст. 155 ЦПК України. За таких обставин, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151,152, 153, 168, 208 210, 293 ЦПК України,

У Х В А Л И В

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вжиття заходів по забезпеченню позову.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж пяти діб з дня проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя: