Справа № 212/2434/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2017 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Деменко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, відповідно до вимог ст. 197 ч.2 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу звукозаписувальними технічними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє за довіреністю ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
Представник позивача в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце повідомлявся судом належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та заперечення проти позову не надав, в звязку з чим суд за згодою позивача розглянув справу в заочному порядку.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з таких підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Вказана розписка написана відповідачем власноруч та під текстом поставлено особистий підпис, що свідчить про прийняття ОСОБА_3 умов, що передбачені розпискою для надання грошових коштів.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Наявність розписки (чи іншого боргового документа) у боржника підтверджує виконання ним своїх обов'язків. Відповідно ж наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов'язку, в тому числі і щодо повернення боргу.
Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторі у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.
Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
При цьому, за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу, вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Позивач у своїй заяві надав розрахунок штрафу та пені, тому, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення вказаних вище сум, саме до цієї дати та у такому розмірі, а саме за період з 16 грудня 2016 року по 01 квітня 2017 року.
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а отже на користь позивача з відповідача підлягає стягненню витрати на оплату судового збору в сумі 2441,44 грн. (а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 551, 611, 625, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 57-60, 88, 213-215, 224-228 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1, в інтересах якого діє за довіреністю ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в сумі 2441,44 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення складений та підписаний 01 листопада 2017 року.
Суддя: О. В. Колочко