Справа № 567/513/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника позивачів - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2 до Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на майно

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно звернулись ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2

В обґрунтування позову зазначають, що відповідно до погосподарської книги за ОСОБА_9, який на даний час помер, рахується садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1. Вказують, що дане будинковолодіння відносилось до типу колгоспного двору та станом на 1991 рік у ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_2, а тому їх частка як членів колгоспного двору становить по 1/6 частці даного будиноковолодіння.

Окрім того, позивач ОСОБА_2 зазначає, що він, має право на 1/6 частку зазначеного будинковолодіння, як спадкоємець ОСОБА_10, першої черги за законом, та на 1/12 частку як спадкоємець за законом ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_2 вказує, що він має право на 1/12 частку зазначеного будинковолодіння як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_9

Водночас, позивачі вказують, що не можуть реалізувати свого права на майно, так як за життя спадкодавці не зареєстрували за собою право власності на будинковолодіння та не виготовили свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз в зв'язку з їх смертю.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представники позивачів позов підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, просять суд позов задовольнити.

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_2 в судове засідання не з"явились, подали суду заяви з проханням здійснювати розгляд в їх відсутності за участю їх представників ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Представник позивачів ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що фактично у власності ОСОБА_9, який на даний час помер, перебував житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1.

Вказує, що дане будинковолодіння відносилося до типу колгоспного двору та станом на 15 квітня 1991 року у ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7. та ОСОБА_1., а отже спірне будинковолодіння належало їм в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_10

Після смерті ОСОБА_10 Острозькою районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 322, спадкоємцем за законом першої черги після її смерті є ОСОБА_2, та 15.10.2004 року державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори для ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку площею 2,40 га, що розташована на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_10, та належним чином оформив свої спадкові права.

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Оскільки для ОСОБА_10, як члену колгоспного двору, належала 1/6 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, а тому право на неї переходить до ОСОБА_2, як спадкоємця першої черги за законом після її смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9

На день смерті ОСОБА_9 проживав та був зареєстрованим разом з синами: ОСОБА_7 та ОСОБА_2

Зазначає, що після смерті ОСОБА_9, 15.06.2016 року приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Бернацькою І.М. було заведено спадкову справу № 26/2016. ОСОБА_2 та ОСОБА_2 було подано заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_9 та належним чином оформили свої спадкові права. Оскільки для ОСОБА_9, як члену колгоспного двору, у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, належала 1/6 частка, а тому з врахуванням вищевикладеного право на неї переходить до ОСОБА_7 та ОСОБА_2 як спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_9

Окрім того вказує, що оскільки станом на 1991 рік в садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, проживали та були зареєстровані ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 їхні частки як членів колгоспного двору у даному садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями є рівними та становлять по 1/6 частці за кожним.

Пояснив, що за життя ОСОБА_9 не виготовив необхідної технічної документації, не зареєстрував право власності на будинковолодіння та не виготовив свідоцтво про право власності на нього, що перешкоджає реалізації прав позивачів на дане майно.

Враховуючи наведені обставини, просить позов задовольнити та визнати за ОСОБА_6, як членом колгоспного двору право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1, як членом колгоспного двору право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2, як членом колгоспного двору право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем за законом ОСОБА_9 право власності на 1/12 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2, як членом колгоспного двору право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем за законом ОСОБА_10 право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем за законом ОСОБА_9 право власності на 1/12 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Представник відповідача Сіянцівської сільської ради Острозького району в судовому засіданні позов визнав.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями доведений і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що в АДРЕСА_1 розташований садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який обліковується за ОСОБА_9

Зазначене підтверджується випискою з погосподарської книги №2 (особовий рахунок НОМЕР_1), з якої встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_9

З технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що його власником зазначений ОСОБА_9 та даний житловий будинок (А1) складаться з: допоміжної 1-1, житлової 1-2, житлової 1-3, житлової 1-4, загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., та господарсько-побутових будівель: прибудови "а", сараю "Б", погріба "В", колодязя "К", вбиральні "Г".

Відповідно до повідомлення №5268 від 22.03.2012р. згідно реєстрових книг КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано.

Відповідно до довідки Сіянцівської сільської ради Острозького району, даний житловий будинок відносився до типу колгоспного двору та членами колгоспного двору станом на 1991 рік були ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_2, які були зареєстрованими та проживали в зазначеному житловому будинку.

Оскільки до правовідносин, які виникли до моменту введення в дію Закону України "Про власність" необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, то при вирішенні питання про власність колгоспного двору необхідно керуватись нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, а отже станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в рівних долях належав житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 - по 1/6 частці за кожним.

Зі свідоцтва про смерть НОМЕР_5 (повторного) встановлено, що ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сіянці Острозького району Рівненської області.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

ОСОБА_10 була матір'ю ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_2 видане 10.09.1983 року, відповідно до якого вона вказана матір'ю позивача, а ОСОБА_9 - батьком (актовий запис № 19 від 10.09.1983 року).

Після смерті ОСОБА_10 Острозькою районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 322/2004.

З матеріалів спадкової справи №322/2004, пояснень позивачів встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_10 є ОСОБА_2, у якого після смерті матері був Державний акт про право приватної власності на землю на ім'я спадкодавця та який звернувся із заявою про прийняття спадщини, тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР він є таким, що прийняв спадщину, як такий, що фактично вступив в управління спадковим майном.

15.10.2004 року державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори для ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстроване в реєстрі за № 1592) на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку площею 2,40 га, що розташована на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 відповідно до ст. 549 ЦК УРСР є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_10, та належним чином оформив свої спадкові права.

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Оскільки для ОСОБА_10, як члену колгоспного двору, належала 1/6 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, а тому право на неї переходить до ОСОБА_2, як спадкоємця першої черги за законом після її смерті.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3 ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 5 від 07.03.2008 року).

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_9 був батьком ОСОБА_7, про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_4 видане 05.09.1981 року, відповідно до якого він вказаний батьком позивача, а ОСОБА_10- матір'ю (актовий запис № 13 від 05.09.1981 року).

ОСОБА_9 був батьком ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_2 видане 10.09.1983 року, відповідно до якого він вказаний батьком позивача, а ОСОБА_10 - матір'ю (актовий запис № 19 від 10.09.1983 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На день своєї смерті ОСОБА_9 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області № 634 від 17.10.2016 року.

Таким чином, зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_9, в рівних частках, та згідно ст.1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину.

Після смерті ОСОБА_9, 15.06.2016 року за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_2 приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Бернацькою І.М. було заведено спадкову справу № 26/2016, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44184864 від 15.06.2016 року

Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті є ОСОБА_7 та ОСОБА_2, в рівних частках. Інших заяв про прийняття спадщини нотаріусу не надходило. Дані обставини підтверджуються довідкою приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Бернацької І.М. № 205/01-16 від 20.03.2017 року та матеріалами спадкової справи №26/2016.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкого реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44184787 від 15.06.2016 року, встановлено, що заповітів, складених від імені ОСОБА_9 посвідчено не було.

Частиною 1 ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки для ОСОБА_9, як члену колгоспного двору, у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, належала 1/6 частка, а тому з врахуванням вищевикладеного право на неї переходить в рівних частках (по 1/12 - кожному) до ОСОБА_7 та ОСОБА_2, як спадкоємців за законом першої черги після його смерті.

Вказані докази по справі повністю узгоджуються з позовною заявою.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що після звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_2 до нотаріальної контори, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2017 р.

Після звернення позивачів до Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області із заявою про прийняття рішення про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно - садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 на ім'я померлих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та свої імена як членів колгоспного двору, ними було отримано лист Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області відповідно до якого було повідомлено про те, що прийняти рішення про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на вказаний садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями - немає можливості, так як ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 зазначеного Кодексу).

За ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В той же час, право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_9 права власності на майно, та враховуючи, що відповідно до норм ст.1216, 1233-1235 ЦК України ОСОБА_2 та ОСОБА_2 мать право на спадщину після смерті ОСОБА_9, то за ними як спадкоємцями за законом слід визнати право власності на 1/12 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1 за кожним.

Водночас, оскільки ОСОБА_2 відповідно до ст.549 ЦК УРСР має право на спадщину після смерті ОСОБА_10, то за ним як спадкоємцем за законом ОСОБА_10 слід визнати право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1.

Окрім того, беручи до уваги те, що позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 були членами колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, суд вважає, за можливе задовольнити позовну заяву і в цій частині та визнати за ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2, як колишніми членами колгоспного двору право власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1 по 1/6 частці за кожним.

На підставі п. 4 ст. 25, п. 11 ч.1 ст. 346, ст.ст. 328, 1216, 1233-1235, 1269, 1299 ЦК України, ст. 123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність", керуючись ст.ст. 10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_6, як членом колгоспного двору право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку (А-1), який складається з допоміжної 1-1, житлової 1-2, житлової 1-3, житлової 1-4, загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями: прибудова "а", сарай "Б", погріб "В", колодязь "К", вбиральня "Г", що знаходяться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, як членом колгоспного двору право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку (А-1), який складається з допоміжної 1-1, житлової 1-2, житлової 1-3, житлової 1-4, загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями: прибудова "а", сарай "Б", погріб "В", колодязь "К", вбиральня "Г", що знаходяться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_7, як членом колгоспного двору право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку (А-1), який складається з допоміжної 1-1, житлової 1-2, житлової 1-3, житлової 1-4, загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями: прибудова "а", сарай "Б", погріб "В", колодязь "К", вбиральня "Г", що знаходяться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_7, як спадкоємцем за законом ОСОБА_9 право власності на 1/12 частку садибного житлового будинку (А-1), який складається з допоміжної 1-1, житлової 1-2, житлової 1-3, житлової 1-4, загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями: прибудова "а", сарай "Б", погріб "В", колодязь "К", вбиральня "Г", що знаходяться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, як членом колгоспного двору право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку (А-1), який складається з допоміжної 1-1, житлової 1-2, житлової 1-3, житлової 1-4, загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями: прибудова "а", сарай "Б", погріб "В", колодязь "К", вбиральня "Г", що знаходяться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем за законом ОСОБА_10 право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку (А-1), який складається з допоміжної 1-1, житлової 1-2, житлової 1-3, житлової 1-4, загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями: прибудова "а", сарай "Б", погріб "В", колодязь "К", вбиральня "Г", що знаходяться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем за законом ОСОБА_9 право власності на 1/12 частку садибного житлового будинку (А-1), який складається з допоміжної 1-1, житлової 1-2, житлової 1-3, житлової 1-4, загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями: прибудова "а", сарай "Б", погріб "В", колодязь "К", вбиральня "Г", що знаходяться в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.