Справа № 454/2073/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/2858/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_2,

його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №GGH0GA00000155 від 26.05.2006 року в розмірі 29214,34 доларів США, що становить 725684 грн. 21 коп., з яких: 8538,87 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 20269,07 заборгованість по процентам за користування кредитом; 406,40 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 24.02.2017 року в задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності.

Рішення суду оскаржив позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що за умовами кредитного договору (п.5.1), цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за кредитним договором. Крім того, зазначає, що договором не обумовлено строків нарахування за окремими його зобовязаннями, тому до строків нарахувань процентів, пені, штрафів необхідно застосовувати положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України, а тому банк мав законні підстави для нарахування заборгованості за кредитним договором до моменту виконання зобовязань. Апелянт звертає увагу, що право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Зазначає, що у разі застосування судом строку позовної давності, наслідки спливу позовної давності можуть бути застосовані лише до тих зобовязань та нарахувань, які були здійснені за межами строку позовної давності, а суми нарахувань, здійснені в межах строку позовної давності, - у будь-якому разі підлягають стягненню з відповідача.

В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку (а.с.118), причини, наведені його представником у клопотанні про відкладення розгляду справи (а.с.124) не були визнані поважними, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо) (ч.1 ст.266 ЦК України).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06.11.2013 року (Справа №6-116цс13), «перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулось це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановлення договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах давності по кожному із платежів».

Судом встановлено, що 26.05.2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на споживчі цілі в розмірі 12700 доларів США та на сплату страхових платежів у розмірі 457,26 доларів США, який відповідач зобовязаний був повернути в повному обсязі зі сплатою процентів та комісії за користування кредитними коштами в строк до 17.05.2010 року, шляхом внесення щомісячних платежів у період з 25 по 30 число кожного місяця.

Станом на 07.07.2016 року заборгованість за кредитним договором №GGH0GA00000155 від 26.05.2006 року становить 29214,34 доларів США (725684 грн. 21 коп.), з яких: 8538,87 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 20269,07 заборгованість по процентам за користування кредитом; 406,40 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с.4-6).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором останній платіж на погашення кредиту відповідачем було внесено 31.12.2008 року (а.с. 4-6).

У 2011 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 31.03.2011 року в розмірі 18452,53 доларів США (146697,61 грн.), шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, який рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 08.04.2011 року (а.с.71-74) було задоволено частково і в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за вказаним вище кредитним договором в сумі 146697 грн. 61 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: Львівська область, Сокальський район, м.Великі Мости, вул.Базарна, 2/33.

Враховуючи наведені вище норми закону та встановлені обставини справи, а також подання відповідачем до суду першої інстанції заяви про застосування позовної давності (а.с.91), колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності, оскільки про порушення свого права на отримання від відповідача повернення частини кредиту в розмірі щомісячного платежу банк дізнався після закінчення строку для сплати у січні (30 січня) 2009 року чергового платежу, а про порушення свого права на отримання від відповідача кредиту та сплати процентів, комісії в повному обсязі банк дізнався після закінчення строку кредиту - 17.05.2010 року, тому, звернувшись до суду із вказаним позовом 02.08.2016 року, банк пропустив трьохрічний строк позовної давності і підстав для визнання поважними причин пропуску цього строку немає.

Посилання апелянта на те, що у будь-якому випадку підлягають стягненню нараховані платежі за користування кредитними коштами (проценти, комісія) в межах строку позовної давності, є безпідставними, оскільки в наданому позивачем розрахунку відсутні дані щодо помісячного нарахування процентів та комісії за період з 27.05.2010 року по 07.07.2016 року (а.с.6).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну оцінку доказам, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

ОСОБА_4