Справа № 661/3100/17
Провадження № 2/661/1079/17
Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:
Головуючого судді: Чирського Г.М.,
при секретарі: Шевченко Ю.М.,
за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новокаховського міського суду Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя та визнання права власності на майно, -
Позивач звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебували в шлюбі, який на даний час розірваний. Під час шлюбу ними за спільні кошти був придбаний павільйон під некапітальну легкозбірну споруду торгівельного призначення з прибудовою критого майданчика, розташованого в м. Нова Каховка по вул. Заводській, 38 на приватній та орендованій земельних ділянках розмірами 0,0086 га та 0,0036 га. Вся технічна документація оформлена на імя відповідача. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється провести розподіл вказаного майна, а також відмовляється виплатити грошову компенсацію, позивач просив суд поділити між ним та відповідачем майно, що є їх спільною власністю, визначивши за ним право власності на 1/2 частину зазначеного павільйону, розташованого в м. Нова Каховка по вул. Заводській, 38 на приватній та орендованій земельних ділянках розмірами 0,0086 га та 0,0036 га., виділити дану частину павільйону реально. Визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,0086 га, розташованої в м. Нова Каховка по вул. Заводській, 38, визначити порядок користування та розпорядження земельними ділянками.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав.
Відповідач у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, заяв про розгляд справи за своєї відсутності не подавала.
На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи.
Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 1990 року, який розірвано рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 22.03.2016 року.
Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.
За правилами п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду.
В частині визнання права власності за позивачем на 1/2 частину павільйону під некапітальну легкозбірну споруду торгівельного призначення з прибудовою критого майданчику, розташованого в м. Нова Каховка по вул. Заводській, 38 на приватній та орендованій земельних ділянках розмірами 0,0086 га та 0,0036 га, виділивши йому дану частину павільйону реально, суд вважає, що вказана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Визначення та розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Так, відповідно до частини другої статті 21 цього Закону мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об'єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника обєкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.
Згідно витягу із рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області від 27.07.2010 р. № 279, надано ПП ОСОБА_3 містобудівні умови і обмеження для проектування та реконструкції існуючого павільйону під некапітальну легкозбірну споруду торгівельного призначення з прибудовою критого майданчику на приватній та орендованій земельних ділянках по вул. Заводська.
У статті 181 Цивільного кодексу України(далі - ЦКУ) зазначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (ч. 2 ст. 181 ЦКУ). Як відомо, мала архітектурна форма виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без закладання фундаменту, отже, вільне переміщення МАФів у просторі можливе без зміни їх призначення.
До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, надано визначення терміну будівля, їх перелік та класифікацію. Відповідно до даного Класифікатору, мала архітектурна форма не належить до будівель, а тому МАФ не є нерухомістю.
Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 2).
Об'єкти нерухомого майна мають бути капітального типу, а не тимчасовими, що є характерним для малих архітектурних форм і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, визначення яких міститься в ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв'язку, залізничні колії.
Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як вбачається із матеріалів справи, спір виник щодо тимчасової споруди торговельного призначення, яка розміщена на приватній та орендованій земельних ділянках. Матеріалами справи підтверджено дотримання законного порядку розміщення тимчасової споруди на підставі рішення органу місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.
Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту власності. Із аналізу обставин справи судом не встановлено та позивачем не доведено виникнення у сторін права власності на тимчасову споруду торговельного призначення за адресою: Заводська, 38 в м. Нова Каховка Херсонської. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Щодо визначення порядку користування та розпорядження земельними ділянками в рівних долях, то судом вирішено питання щодо земельної ділянки, яка знаходиться у приватній власності. Щодо орендованої земельної ділянки площею 0,0036 га, то позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими у звязку з недоведеності факту власності сторін на зазначений обєкт нерухомості.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог - в сумі 1600 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 224-226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1600 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Новокаховським міським судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми у судовому засіданні у той же строк з моменту отримання копії рішення. Рішення набуває чинності після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 08.12.2017 року.

Суддя Г. М. Чирський