АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача Пестич Л.В.,

представника відповідача

Пестич Л.В. ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року про часткове закриття провадження у справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Під ключ», Публічного акціонерного товариства «Артем-банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пестич Лариси Василівни, треті особи: Комунальне підприємство «Житомирбудзамовник», Товариство з обмеженою відповідальністю «Під ключ» про визнання частково недійсним договору іпотеки майнових прав та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2017 закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог до приватного нотаріуса КМНО Пестич Л.В. про зобов'язання зняти заборону відчуження об'єкту нерухомого майна.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати. Вказує, що висновок суду про те, що дана вимога не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, не ґрунтується на вимогах процесуального закону, оскільки даний спір виник з цивільних правовідносин, зокрема належного оформлення права власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Відповідач Пестич Л.В. та її представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили ухвалу суду залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача до приватного нотаріуса, як державного реєстратора, про зобов'язання виключити із Державного реєстру іпотек заборону на відчуження об'єкту нерухомого майна, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З вказаним висновком суду колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПП «Під ключ», ПАТ «Артем-банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Пестич Л.В., КП «Житомирбудзамовник», ТОВ «Під ключ», в якому просить:

- визнати недійсним договір іпотеки № 2 від 14.12.2007 в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1;

- зобов'язати приватного нотаріуса КМНО Пестич Л.В. зняти заборону відчуження об'єкта нерухомого майна - майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 (Т.1, а.с. 1-5).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.10.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.12.2015, у задоволенні позову відмовлено (Т.1, а.с. 122-126, 173-178).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.09.2016 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.10.2015 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17.12.2015, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (Т.1, а.с. 232-234).

В судовому засіданні 10.04.2017 за клопотанням позивача до участі у справі в якості відповідача залучено приватного нотаріуса КМНО Пестич Л.В. (Т.2, а.с. 1, 21-23).

В цьому ж судовому засіданні судом на обговорення учасників процесу поставлено питання про закриття провадження у справі в частині вимог до приватного нотаріуса і оскаржуваною ухвалою провадження у справі в цій частині закрито.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Разом з цим, п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 21 постанови № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», роз'яснив, що ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Отже, з огляду на зміст і правові підстави заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги до приватного нотаріуса підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами виник спір щодо правомірності передачі в іпотеку майнових прав на належну позивачу квартиру і, як наслідок, не можливості у зв'язку з цим належного оформлення (реєстрації) права власності за позивачем на придбану ним квартиру, тобто даний спір не є публічно-правовим. При цьому, слід зауважити, що вимоги позивача до приватного нотаріуса є похідними від вимоги про визнання недійсним іпотечного договору, тобто позивачем оскаржується цивільно-правова угода.

Також, ВСУ у постанові від 14.06.2016 по справі № 21-41а16 за позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно про визнання протиправними та скасування рішення, визнання протиправними дій, скасування запису, дійшов висновку про те, що у даній справі спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, а тому спір не є публічно правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Більш того, у постанові від 17.02.2015 по справі № 21-551а14 ВСУ висловив правову позицію, яка полягає у тому, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки особи та такі права підтверджуються чи оформлені відповідним правовстановлюючим документом, подальше оспорювання іншою особою правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що означена вище вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а отже доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

У відповідності з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року про часткове закриття провадження - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва