Справа № 192/613/17
Провадження № 2/192/304/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

"19" жовтня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю секретаря судового засідання Папян Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20 червня 1998 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області був зроблений відповідний актовий запис за № 77. Вони з відповідачем мають двох дітей доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя із відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, в звязку з чим рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2011 року шлюб було розірвано.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2006 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей, починаючи з 13 лютого 2006 року і до їх повноліття, тобто до 16 березня 2017 року.

На даний час діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, стали повнолітніми, після закінчення шкільного закладу продовжили навчання, стали студентками юридичного факультету Бердянського університету менеджменту і бізнесу із денною формою навчання, та знаходяться на її утримання.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки на даний час проходить службу в Збройних силах України та має високу, регулярну заробітну плату.

З посиланням на ст.ст. 182, 200 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання повнолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частині від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум у на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними двадцяти трьох років.

Позивачка та її представник, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с. 53), в судове засідання не зявились. Представником позивачки подано до суду письмову заяву згідно якої він просить суд про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 60).

Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с. 58, 59) в судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив.

Треті особи. які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с. 53), в судове засідання не зявились, про причину неявки суд не повідомили.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст. 197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою представника позивачки у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".

Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст. 201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10, 11), які народилися у ОСОБА_1 в період зареєстрованого з відповідачем шлюбу, який розірвано згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2011 року, яке набрало законної сили 31 травня 2011 року (а.с. 8, 9).

Згідно довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області №1432 від 11 травня 2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 та до складу сімї якої входять: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, які зареєстровані за вказаною адресою та знаходять на її утриманні (а.с.12).

Судом також встановлено, що спільні повнолітні доньки сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно договору №44, №45 про надання освітніх послуг від 01 вересня 2016 року, та довідок №43, №44 від 28 лютого 2017 року навчаються в Бердянському університеті менеджменту і бізнесу, є студентами 1 курсу юридичного факультету денної форми навчання термін навчання 4 роки (а.с. 13, 14, 15, 16), у звязку з чим потребують коштів на придбання одягу, продуктів харчування, розвитку здібностей, духовного та фізичного розвитку, проїзду, житла та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням їх віку, стану здоровя, віддаленості місця проживання від місця навчання та інше.

Відповідач має можливість надавати повнолітнім донькам, які навчаються, матеріальне утримання, оскільки є працездатною особою, проходить військову службу у військові частині А 1126, де отримує заробітну плату (а.с. 17), але не робить цього в добровільному порядку.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України враховує сукупність таких юридичних фактів, як досягнення доньками віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років (а.с.10,11); продовження ними навчання (а.с. 13,14); потреби у звязку з навчанням в матеріальному утриманні батьками, в тому числі і відповідачем; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, а також стан здоровя та матеріальне становище повнолітніх дітей, тобто обставин, визначених ст.182 СК України.

Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ст.ст. 199-200 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітніх доньок на період їх навчання, але не більше, ніж до досягнення ними двадцятитрьохрічного віку, у розмірі 1/3 частини , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, а фактично з батьків участь в утриманні повнолітніх дітей приймає на день розгляду справи судом лише її мати ОСОБА_1, в складі сімї якої проживають діти.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до закінчення терміну навчання до31 серпня 2020 року.

Крім цього, у звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182, 198 199-201 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-228, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 Анатоліївни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 травня 2017 року до 31 серпня 2020 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.