Провадження № 2/761/1441/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив суд стягнути з останньої матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 9 924,68 грн., а також судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16.12.2013 року о 17 год. 30 хв. в м. Києві на перехресті вул. Щекавицька - вул. Костянтинівська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1, що на праві власності належить позивачу та автомобіля НОМЕР_2 - під керуванням відповідача ОСОБА_2 В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва відповідача ОСОБА_2 було визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки на день вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УОСК», згідно із Полісом АС/8317718, ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії з відповідною заявою. Вартість відновлюючого ремонту автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 склала у розмірі 22 918,82 грн. Згодом ПрАТ «УОСК» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 12 994,14 грн. на рахунок ТОВ «АВТОСОЮЗ», яке є офіційним ремонтним підприємством стосовно марки «Фольксваген» в Україні. Таким чином, враховуючи часткову виплату відшкодування, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якого просив стягнути з відповідача не доплачену суму страхового відшкодування у розмірі 9 924,68 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання позивач не з"явився, але направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, де позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 16.12.2013 року о 17 год. 35 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_3 на перехресті вул. Щекавицька - вул. Костянтинівська в м. Києві, на перехресті рівнозначних доріг, здійснюючи лівий поворот не надала дорогу автомобілю НОМЕР_4, що рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого сталося зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів, що підтверджується Довідкою про пошкодження транспортних засобів (а.с. 6).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Подільського районного суду м. Києва від 27 грудня 2013 року ОСОБА_2 було визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.5).

У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність особи, яка експлуатує автомобіля НОМЕР_3 була застрахована ПрАТ «УОСК», в зв'язку з чим позивач звернувся до останнього з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_4, внаслідок пошкодження в ДТП складає 22 918,82 грн., що підтверджується нарядом - Замовленням технічного обслуговування №111050/121004434 складеного ТОВ «Автосоюз» (а.с. 7-8)

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «УОСК» розглянуло справу щодо відшкодування шкоди заподіяної позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за участю транспортного засобу марки «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_1 та прийняло рішення про часткову виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди в розмірі 12 994,14 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5444 від 07.08.2014, №5517 від 11.08.2014, №5670 від 14.08.2014, №5705 від 15.08.2014 (а.с. 10-14).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до ст. 29 закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1, складає 22 918,82 грн., враховуючи часткову сплату ПрАТ «УОСК» матеріальної шкоди у розмірі 12 994,14 грн., приймаючи рішення щодо визначення збитків, що підлягає стягненню з ОСОБА_2, суд керується положеннями ст. 57 ЦПК України та бере до уваги приписи чинного законодавства України щодо відшкодування реальних збитків та вважає, що позовні вимоги щодо стягнення вартості матеріального збитку, завданого у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу позивача є законним, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 33, 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 59, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218, 223-228, 232, 293, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі - 9 924,68 грн. та судовий збір в розмірі - 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Осаулов А.А.