Справа № 755/5752/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп», боржник - ОСОБА_3, на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить визнати бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області під час виконання судового рішення неправомірною, та зобов'язати вчинити виконавчі дії з відміни розшуку належного їй автомобіля та зняти з нього арешт. Свою скаргу обґрунтувала тим, що 27.01.2012 року на підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 27.01.2012 року, відкрито виконавче провадження щодо стягнення з неї на користь ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінанс Траст Груп», боргу 100 684,50 доларів США та третейського збору в сумі 8 402,83 грн. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на все належне їй майно. 17.02.2012 року виконавець виніс постанову про оголошення розшуку автомобіля марки «Porsche Cayenne», державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, який їй належить. Листом № 1556 від 09.06.2016 року стягувач звернувся до виконавчої служби, яким посилаючись на узгодження з нею (скаржником) умов погашення боргу, просив вчинити дії на відміну розшуку автомобіля «Porsche Cayenne». Листом від 29.08.2016 року № 03-14/14164/6 виконавча служба їй повідомила, що стягувачу було відмовлено у відміні розшуку. З аналогічною заявою 27.03.2017 року звернулася і вона, проте відповіді не отримала. Вважає дії виконавчої служби неправомірними, у зв'язку з чим звернулася до суду з даною скаргою. Крім того, вказаний автомобіль є заставним майном, за рахунок якого можливо виконати судове рішення, тоді як наявність розшуку та арешту є перешкодою для його реалізації.

В судове засідання скаржник не з'явилася, надіслала заяву щодо слухання справи за її відсутності, скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судове засідання представник суб'єкта оскарження не з'явився, про день, час та місце розгляду сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

В судове засідання представник стягувача не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення скарги не заперечував.

В судове засідання боржник не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення скарги не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що на підставі виконавчого листа № 6-6573/11 виданого 27.01.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва, 07.02.2012 року Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (попередня назва суб'єкта оскарження) відкрито виконавче провадження у відношенні ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінанс Траст Груп», боргу в розмірі 100 684,50 доларів США та третейського збору в сумі 8 402,83 грн. Одночасно з відкриттям провадження накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1

17.02.2012 року виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, якою автомобіль марки «Porsche Cayenne», державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, який належить ОСОБА_1, оголошено в розшук.

По даній справі скаржник просить суд зобов'язати виконавчу службу вчинити виконавчі дії з відміни розшуку вказаного автомобіля та зняти з нього арешт, посилаючись на те, що стягувач звертався до виконавчої служби з листом щодо подачі заяви на відміну розшуку автомобіля у зв'язку з узгодженням з позичальником умов погашення боргу, та отримав відмову.

28.03.2017 року ОСОБА_1 зверталася із заявою до виконавчої служби щодо відміни розшуку належного їй автомобіля та зняття з нього арешту у зв'язку з узгодженням між нею та стягувачем дій з виконання рішення суду. На час звернення до суду з даною скаргою (10.04.2017 року) відповідь не надана.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

Згідно статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв'язку з цим перераховані до Державного бюджету України; якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи скаржника та норми законодавства України, надані нею докази, вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи обставини справи та вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Суд керуючись ст.ст. 1, 2, 6, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 294, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп», боржник - ОСОБА_3, на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: