Ухвала

іменем україни

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: виконавчий комітет Харківської міської ради, Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, служба у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про встановлення часу спілкування батька з дитиною, покладення зобов'язання добросовісно виконувати батьківські обов'язки; за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування та участі у вихованні дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що до грудня 2013 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_9. Дочка весь час проживає разом із нею.

Позивач зазначала, що ОСОБА_6 з народження і до досягнення дитиною одного року практично не брав участі у житті їхньої родини і вихованні дитини, а у віці з одного року до майже двох років спілкувався з дочкою тривало у сукупності одна година на добу. В останні декілька місяців відповідач виявляв бажання бачитися з дочкою кожного дня по три години, чому вона не перешкоджала до кінця травня 2015 року, поки це спілкування не почало шкодити нормальному розвитку та здоров'ю дитини, грубо порушувати її батьківські права, а саме: ОСОБА_6 у присутності дитини дозволяв собі докори, принизливі та образливі вислови, необґрунтовану критику на її адресу, провокації скандалів та агресивну поведінку відносно неї, чим викликав у дитини неповагу до неї як матері, підривав її авторитет та перешкоджав розвитку у дочки правильних морально-етичних принципів, також маніпулював дитиною за допомогою придбання іграшок і одягу. Замість прогулянок на свіжому повітрі ОСОБА_6 водив дитину до лікарів та психолога, при цьому навмисно приховував від неї ці візити. Спочатку відповідач просив спілкуватися із дочкою кожного дня, а у подальшому почав ультимативно вимагати щоденного відвідування дитини, ігноруючи при цьому бажання та потребу дитини провести час із нею, її права як матері, режим дня дочки. Усі її спроби домовитися з відповідачем про коректну поведінку та взаємну повагу до прав дитини та її батьківських прав результатів не дало.

Зазначила, що наприкінці травня 2015 року вона була вимушена обмежити спілкування дитини із батьком до двох-трьох разів на тиждень, що одразу позитивним чином відобразилося на дочці, вона стала більш спокійною, слухняною, зникли нервозність та агресія.

1 липня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, яка за результатами розгляду його заяви 14 липня 2015 року прийняла незаконне і необґрунтоване рішення про визначення порядку спілкування відповідача з їхньою дочкою, оскільки воно, на її думку, суперечить інтересам дитини та порушує її права.

Також ОСОБА_5 вказувала на те, що 5 жовтня 2015 року ОСОБА_6 разом з невідомим чоловіком із застосуванням сили викрав дитину. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 2 листопада 2015 року зобов'язано начальника СВ Ленінського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області внести в ЄРДР її заяву про вчинення ОСОБА_6 та невідомою особою кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 2 ст. 196, ч. 2 ст. 146 КК України.

У зв'язку з цим позивач просила зобов'язати ОСОБА_6 добросовісно та належним чином користуватися своїми правами та обов'язками з виховання та спілкування з малолітньою дочкою ОСОБА_9; встановити час та день для зустрічей ОСОБА_6 з малолітньою дочкою у її присутності наступним чином: кожний вівторок з 18 до 20 год. за винятком часу оздоровлюючого відпочинку та/або хвороби дитини, які припадають на вівторок цього періоду, а також свят, які припадають на вівторок.

У серпні 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування і участі у вихованні дитини. В обґрунтування позову посилалися на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 2004 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. У період спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_9. З квітня 2014 року відносини між ними припинилися, на теперішній час дитина проживає разом із матір'ю у квартирі АДРЕСА_1.

Зазначали, що батько ОСОБА_6 бере активну участь у вихованні дитини, належним чином добровільно сплачує аліменти на утримання дитини та особисто витрачає кошти на її поточні потреби.

Проте ОСОБА_5 постійно заважає вільному спілкуванню батька з дитиною, намагається створювати батьку перешкоди, а бабі та діду протягом останнього часу взагалі не показувала дитину. Також ОСОБА_5 ігнорує пропозиції та зауваження батька щодо необхідності дотримання режиму дня дитини та норм харчування.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22 липня 2015 року № 427, з урахуванням висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, було вирішено встановити порядок участі ОСОБА_6 у вихованні дочки ОСОБА_10, та визначено час: щопонеділка та щочетверга по 3 год. у першій половині дня; щовівторка, щосереди та щоп'ятниці по 3 год. у другій половині дня; перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10 до 18 год. Місце, час та умови перебування дитини у батька, ОСОБА_6, - за узгодженням з матір'ю дитини.

Заявники посилалися на те, що це рішення виконавчого комітету є чинним, однак ОСОБА_5 протягом місяця жодного разу його не виконала. При цьому вона на свій розсуд встановила власний, нічим необґрунтований графік: спілкування два рази на тиждень та лише за умови її присутності, що ніяким чином не відповідає ні інтересам дитини, ні законним правам батька. Крім того, відповідач налаштовує дитину проти батька та забороняє дитині відвідувати квартиру батька.

У зв'язку з цим ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 просили заборонити ОСОБА_5 чинити їм перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною; зобов'язати ОСОБА_5 за проханням батька ОСОБА_6 повідомляти останньому в телефонному режимі або іншим засобом зв'язку інформацію про стан здоров'я дитини та місце знаходження дитини; обрати способом участі батька ОСОБА_6 у вихованні малолітньої дочки побачення за графіком незалежно від місця перебування дитини: щопонеділка та щочетверга по три години в першій половині дня; щовівторка, щосереди по три години в другій половині дня; щотижнево безперервно з 18 год. п'ятниці до 18 год. суботи за місцем проживання батька; другу та четверту неділю місяця з 10 до 18 год. без обов'язкової присутності матері, з правом відвідування місця проживання батька, з правом відвідування дошкільних закладів, якщо на час спілкування припадає відвідування дитиною таких закладів, а також з правом батька відвідувати дитину без обмеження часу за місцем проживання або перебування дитини в разі хвороби дитини; забезпечити додатково побачення батька ОСОБА_6 з дочкою ОСОБА_9 у святкові та особливі сімейні дати: на Новий рік (у парні роки, починаючи з 2016 року), на Різдво (у непарні роки, починаючи з 2017 року), на день народження дитини: 29 березня з 10 до 15 год., на день народження батька: 1 серпня з 10 до 18 год., на день народження рідної сестри дитини - ОСОБА_11: 27 серпня з 10 до 18 год. за місцем проживання батька, а також двічі на рік за попередньою домовленістю на час відпустки батька протягом 2 тижнів безперервно для виїзду в курортні зони для оздоровлення та відпочинку дитини; зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод та дозволяти вільно спілкуватися ОСОБА_6 з дитиною по телефону; встановити наступний порядок спілкування баби ОСОБА_8 та діда ОСОБА_7 з онукою ОСОБА_9: у третю неділю місяця протягом дня з 10 до 18 год. за місцем їх проживання, а також у дні народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно з 10 до 18 год.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Встановлено час спілкування батька ОСОБА_6 у присутності матері ОСОБА_5 з малолітньою дочкою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижнево по вівторках з 18 до 20 год. за виключенням часу хвороби дитини та встановлених державою Україна святкових днів, що припадають на вівторок кожного тижня, та крім дати 11 вересня (дня народження матері дитини), якщо цей день припадає на вівторок другого тижня вересня місяця.

В частині покладення на батька ОСОБА_6 обов'язків добросовісно та належним чином користуватися своїми правами та обов'язками під час спілкування з неповнолітньою дитиною ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод у спілкуванні малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_6, дідом ОСОБА_7, бабою ОСОБА_8, як особисто, так і в телефонному режимі, та із застосуванням комп'ютерних технологій.

Обрано способом участі батька ОСОБА_6 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, спілкування з дитиною за відсутності матері ОСОБА_5 кожну четверту п'ятницю місяця з 14 до 18 год. незалежно від місця перебування дитини, кожну другу суботу місяця з 10 до 16 год. включно, кожну третю неділю місяця з 10 до 18 год. за відсутності матері ОСОБА_5, незалежно від місця перебування дитини.

Обрано способом участі батька ОСОБА_6 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, спілкування з дитиною по четвергах першої та третьої неділі місяця з 16 до 19 год., по понеділках другої та четвертої неділі місяця з 16 до 19 год. у присутності матері за виключенням часу хвороби дитини та встановлених державою Україна святкових днів, що припадають на понеділок чи четвер кожного тижня та крім дати 11 вересня (дня народження матері дитини), якщо цей день припадає на понеділок чи четвер другого тижня вересня місяця.

Дозволено під час спілкування дитини з батьком відвідувати місце його проживання, відвідування розважальних закладів, концертів, спектаклів, цирку, кінотеатру, парку з атракціонами, при умові нагляду за технікою безпеки щодо малолітньої дитини.

Обрано способом участі батька ОСОБА_6 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, спілкування з дитиною з метою забезпечення навиків до сімейних цінностей: в дні її народження у парні роки, 29 березня з 10 до 16 год. в присутності матері, у непарні роки, 29 березня з 10 до 16 год. за відсутності матері; в дні народження батька 1 серпня кожного року з 10 до 17 год. без присутності матері; на святкування Різдва Христова з 9 до 15 год. у парні роки у присутності матері, з 12 до 18 год. у непарні роки за відсутності матері; на Новий рік з 11 до 16 год. кожного року у присутності матері.

Обрано способом участі батька ОСОБА_6 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, спілкування з дитиною з метою забезпечення навиків до сімейних цінностей проведення двічі на рік відпустки разом з батьком за відсутності матері: взимку протягом одного тижня, влітку протягом двох тижнів кожного року, за умови згоди матері на виїзд для проведення відпустки за межі України або при спільному виїзді батьків для проведення відпустки.

Обрано способом участі діда ОСОБА_7 та баби ОСОБА_8 у вихованні онуки, надавши часи спілкування з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожну четверту неділю місяця з 10 до 18 год. за місцем їхнього проживання в присутності батька і матері (при наявності її бажання бути присутньою) та в дні народження діда та баби ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року та ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного року з 10 до 16 год. в присутності батька і матері (при наявності її бажання бути присутньою).

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 вимог в частині спілкування з сестрою ОСОБА_11 в день її народження 27 серпня кожного року відмовлено. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_5 та позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Встановлено час спілкування батька ОСОБА_6 у присутності матері ОСОБА_5 з малолітньою дочкою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1,кожний вівторок тижня з 18 до 20 год. за виключенням часу оздоровлюючого відпочинку та/або хвороби дитини, які припадають на вівторок.

Встановлено час спілкування батька ОСОБА_6 у присутності матері ОСОБА_5 з малолітньою дочкою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в першу суботу кожного місяця з 10 до 13 год., у день народження дитини ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, та у день народження батька ОСОБА_6 1 серпня по 2 години за домовленістю із матір'ю ОСОБА_5 та у її присутності, за винятком часу оздоровлюючого відпочинку та/або хвороби дитини, які припадають на першу суботу цього періоду, 29 березня та 1 серпня.

Встановлено час спілкування діда ОСОБА_7, баби ОСОБА_8 в присутності матері ОСОБА_5 з онукою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у третю суботу кожного місяця з 10 до 12 год., за винятком часу оздоровлюючого відпочинку та/або хвороби дитини, які припадають на третю суботу цього періоду. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду не відповідає цим вимогам.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 9 цієї Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 7 вказаної Конвенції, кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами 1, 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_10, що підтверджується актовим записом про реєстрацію народження від 18 квітня 2013 року № 396. У графі «батько» актового запису вказано ОСОБА_6, в графі «матір» вказано ОСОБА_5

З моменту народження і по цей час дитина (за взаємною згодою батьків) постійно проживає з ОСОБА_5

Після народження дитини між батьками дитини склалися неприязні стосунки, неодноразово виникали суперечки щодо питань, пов'язаних з вихованням дитини, на підставі чого батьки почали проживати окремо.

Останні два роки мати з дочкою проживають у чотирикімнатній квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 130,8 кв. м, яка належить ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності. У квартирі є окрема кімната для доньки, яка обладнана меблями та обладнанням, необхідним для повноцінного розвитку дитини.

Згідно з довідкою про отриманий дохід від 22 липня 2015 року № 105/10/20-30-17-06, виданою ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, ОСОБА_5 є фізичною особою - підприємцем та її дохід від провадження господарської діяльності складає: за 2014 рік - 300 800 грн, за перше півріччя 2015 року - 121 750 грн, тобто є достатнім для забезпечення належних умов життя та всебічного розвитку дитини.

Встановлено, що ОСОБА_5 приділяє багато уваги духовному та фізичному розвитку дитини: з вересня 2013 року вона разом із дочкою два рази на тиждень відвідує дитячу секцію з плавання в ХПНВК «Авторська школа Бойка», що підтверджується довідкою від 27 травня 2015 року, з листопада 2014 року три рази на тиждень дитина з ініціативи та у супроводі неї відвідувала дитячий центр раннього розвитку «Школа радості», що підтверджується наявною у матеріалах справи характеристикою від 26 травня 2015 року. З жовтня 2015 року і по цей час дитина у супроводі матері відвідує приватний дошкільний заклад в Центрі раннього розвитку ОСОБА_12 «Школа радості». Витрати з відвідування дитиною дитячого садка, басейну, розвиваючих занять несе мати. У вихідні дні та в літній період ОСОБА_5 вивозить дитину у с. Високий Харківської області, де мешкають її батьки, для перебування дитини на свіжому повітрі та спілкування з бабою та дідом.

Також встановлено, що ОСОБА_6 має власне житло - трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, з обладнаною дитячою кімнатою, позитивно характеризується за місцем роботи у ТОВ «Золоті сторінки», директором та співзасновником якого він є. У періоди: червень 2014 року, травень-серпень 2015 року він здійснював сплату аліментів на утримання дитини, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями фіскальних чеків, суму яких він визначав на власний розсуд. ОСОБА_6 бере участь у вихованні дитини, спілкуючись з нею тільки у процесі прогулянок, що підтверджується поясненнями сторін та показами свідків.

Так, ОСОБА_6 у період з січня по травень 2015 року включно щоденно спілкувався з дитиною протягом двох-трьох годин. При цьому таке спілкування ніколи не тривало цілий день, дитина ніколи не залишалася у батька на ніч. У подальшому, з ініціативи ОСОБА_5 такий порядок спілкування було скорочено до спілкування батька з дитиною 2-3 рази на тиждень, з чим останній не погодився та звернувся до служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради із заявою про встановлення порядку участі у вихованні його дитини.

22 липня 2015 року виконавчим комітетом Харківської міської ради було прийнято рішення № 427 «Про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини», яким з урахуванням висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, було вирішено встановити порядок участі ОСОБА_6 у вихованні дочки ОСОБА_10, та визначено час: щопонеділка та щочетверга по 3 год. у першій половині дня; щовівторка, щосереди та щоп'ятниці по 3 год. у другій половині дня; перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10 до 18 год. Місце, час та умови перебування дитини у батька, ОСОБА_6, - за узгодженням з матір'ю дитини ОСОБА_5

Встановлено, що вказане рішення не виконується ОСОБА_5, оскільки остання чинить ОСОБА_6 перешкоди у спілкуванні з дочкою.

Суд першої інстанції, надаючи правову оцінку встановленому порядку участі ОСОБА_6 у вихованні дочки, визначеному у вищевказаному рішенні, вважав, що він не суперечить інтересам дитини, але є недостатньо обґрунтованим в частині вказівки, у який саме спосіб батько може узгодити з матір'ю місце, час та умови перебування дитини у батька. Також суд дійшов висновку про те, що підстав для обумовлення побачення батька з дитиною тільки в присутності іншої особи (матері, органу опіки та піклування) не встановлено, оскільки він працює, має житло, прибуток, позитивно характеризується, не перебуває на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, засудженим не був. Разом із цим,суд, враховуючи стать та вік дівчинки, її невизначеність в прихильності до одного з батьків, проживання її разом із матір'ю, вважав, що підстав для визначення спілкування дитини з батьком та її перебування у квартирі батька в нічний час доби не існує.

Також районний суд, взявши до уваги те, що батько сплачує аліменти на утримання дитини добровільно та несе інші витрати на її утримання, має чіткі наміри брати участь у вихованні дочки, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_5 щодо покладення на ОСОБА_6 обов'язку добросовісно та належним чином виконувати батьківські обов'язки.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо спілкування малолітньої ОСОБА_9 з сестрою ОСОБА_11 є безпідставними, оскільки остання є повнолітньою, дієздатною і в її інтересах позивачі мали б можливість звернутися тільки на підставі доручення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що вказане вище рішення виконавчого комітету, у порушення ч. 5 ст. 19 СК України суперечить інтересам дитини, оскільки ним фактично змінено встановлений порядок та режим дня дівчинки, між сторонами виникли відповідні непорозуміння щодо участі у спілкуванні та вихованні дитини. До того ж апеляційний суд вважав, що суду першої інстанції слід було взяти до уваги те, що дитина є дівчинкою, є малолітньою, що між дитиною та її матір'ю у цьому віці існує тісний зв'язок, розірвання якого навіть на деякий час накладає глибокий слід в майбутньому на психіці та навіть на фізичному розвитку дитини, та й самою природою закладено спроможність забезпечення необхідних умов побуту, виховання, розвитку дитини саме в жінці. Не кожний чоловік самотужки зможе нести тягар домашніх клопотів та постійного, щохвилинного піклування про дитину, що відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою із матір'ю.

Однак з таким висновком суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки зробивши такі висновки, апеляційний суд не звернув уваги на те, що у даному спорі не ставилося питання щодо відібрання дитини у матері, або визначення місця проживання дитини, яка мешкає разом із матір'ю, проти чого не заперечує і батько дитини, а суть спору полягала у встановленні батьку можливості спілкуватися зі своєю дочкою безперешкодно. При цьому слід було прийняти до уваги положення ст. 141 СК України, якими передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Вирішуючи спір, апеляційний суд не надав оцінки доводам ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_5 перешкоджає йому у спілкуванні та вихованні дочки, порушує його права як батька, хоча ст. 141 СК України передбачено рівні права та обов'язки батьків щодо дитини.

При цьому суд визнав право ОСОБА_6 на спілкування з дитиною у присутності матері, залишивши поза увагою те, що батьки дівчинки перебувають у конфліктних відносинах, і це може негативно вплинути на інтереси дитини, зокрема на її психоемоційний стан.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд у порушення ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України не перевірив доводів ОСОБА_6 та наданих ним доказів на підтвердження заявлених ним вимог, належним чином не спростувавши їх, зокрема щодо наявності конфлікту між батьками, визначив порядок спілкування дитини з батьком у присутності матері.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи, апеляційному суду необхідно врахувати також практику Європейського Суду з прав людини у зазначеній категорії спорів, зокрема звернути увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Керуючись статтями 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак Головуючий Судді: