Ухвала

іменем україни

16 червня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ ЄвграфоваЄ.П.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2017 року в справі за позовом заступника прокурора Миколаївської області в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа - Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції, про визнання договорів іпотеки недійсними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року заступник прокурора Миколаївської області звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2, яка є інвалідом 2 групи та з 2006 року перебуває у Новосвітлівському психоневрологічному інтернаті з діагнозом: шизофренія, параноїдальна форма, безперервне протікання зі стійким дефектом.

12 березня 2004 року від імені ОСОБА_2 з ПП «Д.Р. Україна Ко» було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Нерухомість».

На підставі указаних документів рішенням та додатковим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня та 05 липня 2007 року зазначений договір купівлі-продажу квартири визнано дійсним з визнанням права власності на спірну квартиру за ПП «Д.Р. Україна Ко».

19 жовтня 2007 року ПП «Д.Р. Україна Ко» уклало з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу зазначеної квартири і цього ж дня між ними на забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 19 жовтня 2007 року був укладений договір іпотеки № 2761, відповідно до якого ОСОБА_3 передав квартиру в іпотеку банку.

19 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис № 5869170 про обтяження «заборона на нерухоме майно» за договором іпотеки від 19 жовтня 2007 року № 2761 на квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому було встановлено, що підпис у договорі від 12 березня 2004 року від імені ОСОБА_2 виконаний іншою особою із наслідуванням її підпису.

Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 листопада та 24 грудня 2008 року вказані судові рішення скасовані за нововиявленими обставинами, провадження у справі за позовом ПП «Д.Р. Україна Ко» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності закрито у зв'язку з припиненням юридичної особи - позивача.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2010 року у справі за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа - ПАТ «УкрСиббанк», про визнання недійсним договору та витребування майна, витребувано від ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 і передано її ОСОБА_2

Незважаючи на наявність зазначеного судового рішення, 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого останньому передано усі права вимоги відносно боржників банку, в тому числі відносно боржника ОСОБА_3 за договором кредиту від 19 жовтня 2007 року.

Того ж дня між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки за реєстровим № 5207-5208, в тому числі і за договором іпотеки від 19 жовтня 2007 року з іпотекодавцем ОСОБА_3

21 травня 2012 року до Державного реєстру іпотек внесено запис за типом обтяження «іпотека», іпотекодержателем вказаної квартири зазначено ТОВ «Кей-Колект».

Заступник прокурора Миколаївської області вважав, що ОСОБА_3 при укладенні договору іпотеки не мав належного обсягу повноважень щодо розпорядження нерухомим майном, а договори іпотеки укладено з порушенням норм чинного законодавства, тому просив визнати недійсним договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 2761, укладений 19 жовтня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, предметом якого є квартира АДРЕСА_1; визнати частково недійсним договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки реєстровий № 5207-5208, укладений 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» в частині відступлення права вимоги за зазначеним договором іпотеки; зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» звернутися до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції з відповідною заявою про припинення заборони на нерухоме майно та іпотеки на зазначену вище квартиру.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2017 року, позов заступника прокурора Миколаївської області задоволено частково.

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 19 жовтня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 2761 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Визнано частково недійсним договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки реєстровий № 5207-5208, укладений 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» в частині відступлення права вимоги за договором іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 2761 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. від 19 жовтня 2007 року.

Скасовано заборону на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, накладену 19 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., реєстраційний номер обтяження 5869170.

Скасовано обтяження за типом «іпотека» на квартиру АДРЕСА_1, накладену 21 травня 2012 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу СаєнкоЕ.В., реєстраційний номер обтяження 5869171 в Державному реєстрі іпотек. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заявником подано касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, проте до касаційної скарги додано клопотання про поновлення цього строку з посиланням на поважність причин пропуску строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Наведені в клопотанні доводи та долучені докази свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що при укладенні даного договору ПАТ «УкрСиббанк» вже не мало права на фактичне утримання в іпотеці квартири, оскільки остання на той час була витребувана судом у іпотекодателя і вибула з його права власності. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що іпотечний договір не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, тому відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України правильно визнав недійсним договір іпотеки від 19 жовтня 2007 року та частково недійсним договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011 року реєстровий № 5207-5208.

Щодо покладення зобов'язання на відповідачів звернутися до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції з відповідними заявами про зняття заборони з вказаної квартири, суд обгрунтовано виходив з того, що наслідком недійсності оспорюваних договорів іпотеки є зняття обтяження за договором іпотеки - заборони відчуження на нерухоме майно та вилучення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні судові рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги такі висновки не спростовують і зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст.ст. 325, 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» строк на касаційне оскарження рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2013 року, ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2017 року в справі за позовом заступника прокурора Миколаївської області в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа - Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції, про визнання договорів іпотеки недійсними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П.Євграфова