Справа №589/4942/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/821/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Різниченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2017 року

в цивільній справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, третя особа Шосткинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором № DN81AR100130149 від 17 березня 2008 року в розмірі 249964,51 грн.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2017 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № DN81AR100130149 від 17 березня 2008 року, а саме: заборгованість по кредиту в сумі - 37024,15 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі - 19812,25 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі - 12038,46 грн., плату за пропуск платежів в сумі 40000 грн., та 1633,27 грн. судових витрат, а всього - 110508,13 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому вказує, що відповідно до кредитно-заставного договору №DN81AR100130149 вартість автомобіля відповідача складала 65700 грн., його початковий внесок склав 15000 грн., сума кредиту отримувалась в гривні і складала відповідно до договору 57325 грн. Кредит оформлений 17 березня 2008 року, відповідач сплачував внески до осені 2009 року. Банк в 2009 році незаконно збільшив процентну ставку з 9,6 % до 21 %, а також незаконно збільшив тіло кредиту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 порушив умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредиту в сумі - 37024,15 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі - 19812,25 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі - 12038,46 грн., плата за пропуск платежів в сумі 40000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, 17 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 укладено кредитно-заставний договір з додатками за № DN81AR100130149, згідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 57325,00 грн., терміном до 15 березня 2013 року, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, передбаченим кредитним договором. Предметом застави по договору являвся автомобіль.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязаний сплачувати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, оплачувати комісію, а також пеню у разі порушення умов, передбачених договором (а. с. 6-12).

Проте, відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 4-5, 99-100), з лютого 2009 року відповідач припинив сплачувати кошти відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 21 серпня 2015 року заборгованість по кредиту складає - 249964,51 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 37024,15 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 19812,25 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом -12038,46 грн., заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 168948,48 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн. та штраф (процентна складова) - 11891,17 грн.

З досліджених у судовому засіданні судом першої інстанції матеріалів виконавчого провадження № 2180 встановлено, що відповідно до виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, який 17 жовтня 2011 року за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про звернення стягнення, суд вирішив в рахунок заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором, за № DN81AR100130149 від 17 березня 2008 року звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1, належний на праві власності ОСОБА_3

Відповідно до акту опису і арешту майна від 20 грудня 2011 року вищевказаний автомобіль був вилучений у ОСОБА_3 для його реалізації згідно матеріалів виконавчого провадження № 2180, досліджених місцевим судом в судовому засіданні.

Згідно довідки-рахунку Серії ДПІ № 976547 від 14 березня 2013 року (а.с. 81), вказаний автомобіль було реалізовано за 50500 грн., які були зараховані на погашення кредиту, що підтверджується вищезазначеними розрахунками заборгованості. Однак зазначеної суми від реалізації не вистачило для погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

ОСОБА_3 умови вищевказаного договору не виконуються, а тому станом на 21 серпня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 249964,51 грн., яка складається з 37024,15 грн. - заборгованість по кредиту, 19812,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12038,46 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 168948,48 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 11891,17 грн. - штраф (процентна складова.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, місцевий суд обґрунтовано дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Стягуючи заборгованість, місцевий суд обґрунтовано застосував положення ст. 551 ЦК України та зменшив розмір неустойки і фактично стягнув з відповідача лише 40000 грн. пені. Тому посилання відповідача на застосування до нього судом подвійної відповідальності не підтверджується матеріалами справи.

Не підлягає задоволенню і заява відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки таку заяву в місцевому суді відповідач не подавав, про що підтвердив в суді апеляційної інстанції, а на стадії апеляційного перегляду такі заяви в силу вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України не подаються.

Не може бути підставою для скасування рішення і посилання апелянта на проведення повного погашення заборгованості в силу продажу автомобіля, оскільки коштів, вилучених від продажу автомобіля, не було достатньо для повного виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, упередженості судді при розгляді даної справи, які б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -