УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 серпня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Міжгірського районного управління юстиції Глеби Василя Івановича про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даною скаргою, зазначивши в його обґрунтування, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Міжгірського районного суду управління юстиції (далі - ВДВС Міжгірського РУЮ) Глеби В.І. від 30 липня 2015 року відкрито виконавче провадження № 48307782 на виконання виконавчого листа № 2-7387, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 16 січня 2012 року про стягнення на користь обслуговуючого кооперативу «Райдуга-3» (далі - ОК «Райдуга-3»)

3 923 гривень 56 копійок.

Посилаючись на те, що постанова прийнята всупереч п. 3. ч. 1 ст. 18,

п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому листі не зазначено індивідуального ідентифікаційного номера боржника, порядок оскарження не відповідає п. 6 ст. 25, ч. ч. 2, 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», просила суд визнати її неправомірною та скасувати.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 15 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30 серпня 2017 року, у задоволенні скарги - відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 -

ОСОБА_3 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про задоволення скарги, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинним на час відкриття виконавчого провадження) у виконавчому документі зазначається індивідуальний ідентифікаційний номер боржника - фізичної особи. Невідповідність виконавчого документа вимогам ст. 18 указаного Закону є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження (п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України № 606-XIV «Про виконавче провадження»).

Встановивши, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є достатньою і безумовною підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження та, врахувавши, що державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Крім того, посилання скаржника як на підставу для скасування постанови державного виконавця на неправильне зазначення порядку оскарження постанови не може бути враховане, оскільки відповідно до закону така обставина не тягне скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, не перешкоджає цьому провадженню.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Міжгірського районного управління юстиції Глеби Василя Івановича про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 серпня 2017 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня