АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1673/17-ц 22-ц/774/1608/К/17
Справа № 212/1673/17-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1608/К/17 ОСОБА_1 В
Категорія № 26 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Кислиця І.В.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодження здоровя при виконанні трудових обовязків,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди у звязку з ушкодження здоровя при виконанні трудових обовязків.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період тривалої роботи більше 18 років працювала на підприємстві відповідача, в умовах, які характеризувались перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, у зв'язку із чим, отримала професійне захворювання та втратила професійну працездатність у розмірі 50 %, їй встановлено 3 групу інвалідності. Через професійне захворювання позивач постійно зазнає моральні та фізичні страждання, тому просить суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 320 000 грн. у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на її користь за спричинену моральну шкоду в звязку з втратою здоровя на виробництві - 64000 грн., а також - на користь держави 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача вважає рішення таким, що порушує норми матеріального та процесуального права, тому ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що факт спричинення моральної шкоди позивачем недоведений. Також представник відповідача вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та є завищеним. Крім того, зазначив, що позивач при прийомі на роботу був обізнаний із впливом шкідливих факторів виробництва та усвідомлював можливість ушкодження здоров'я. Вважає, що обов'язок з відшкодування шкоди позивачу покладено на Фонд соціального страхування, а не на підприємство.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 працювала в небезпечних та шкідливих умовах дробильно-сортувальної шахти імені Леніна ПАТ «КЗРК», більше 18 років, з них з 24.02.1997р. по 28.12.2015р. підсобною робітницею, машиністом конвеєра.( а.с.28-46).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу Українського науково-дослідного інституту промислової медицини № 1440 від 08.11.2016р., ОСОБА_4 встановлені професійні захворювання: 1)Радикулопатія попереково - крижова (L5, S1) переважно зліва шийна (С5,S6) справа, з вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим та мязовотонічним синдромами нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ст.), остереартрозу ліктьових (ПФ першого ст.) та колінних ( ПФ першого ст.) суглобів; 2) Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група «А». Легенева недостатність першого ст. (а.с. 11-13)

Згідно п. 16 Акта розслідування хронічного професійного захворювання від 14.12.2016 р., позивач працюючи на дільниці №5 (дробильносортувальна фабрика ) шахти «Тернівська (раніше шахта Леніна) машиністом конвеєру, ОСОБА_4 виконувала роботи з керування, обслуговування конвеєрів та іншого гірничозбагачувального устаткування при транспортуванні гірничої маси, видалення з конвеєрної стрічки сторонніх предметів та негабаритів, прибирання розсипаної гірничої маси. В умовах дробильносортувальної фабрики не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню. Внаслідок чого умови праці характеризувались фізичними перевантаженнями. При цьому внаслідок недосконалості технології збагачення руди, мавших місце порушення систем аспірації та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування, підпадала під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. (а.с. 6)

Згідно п.17 акта причинами виникнення професійного захворювання у позивача стало перевищення гранично допустимого рівня запиленості переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, важкість праці та вимушена незручна похила робоча поза (а.с.7).

Відповідно до п.19 акту встановлено, що враховуючи роботу позивача впродовж 18 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити неможливо (а.с. 8).

Висновком МСЕК від 24.01.2017рпозивачу первинно встановлено 50 % втрати професійної працездатності (з них 40% - радикулопатії та 10% - ХОЗЛ) та встановлена 3 група інвалідності з 16 січня 2017 з переоглядом 01 січня 2018 року. (а.с. 9-10).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, 173 КЗпП України, ст. 4, 13 ЗУ «Про охорону праці» й виходив з того що при виконанні трудових обовязків позивачу була заподіяна моральна шкода професійним захворюванням, винним у отриманні якої є відповідач.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 13 грудня 2016 року причиною професійного захворювання позивача є тривала робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які виникли в результаті порушення керівництвом відповідача ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком», в частині обізнаності позивача про шкідливі умови на виробництві , оскільки не знімає з відповідача обов'язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не приймаються колегією суддів до уваги.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_4 права на відшкодування моральної шкоди вищезазначені положення ст.ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди, не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, під час роботи на якому позивач отримав професійне захворювання.

Тому посилання представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» в апеляційній скарзі на те, що обовязок з відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоровя, зокрема на медикаментозне лікування, покладено на Фонд соціального страхування, а не на підприємство, не ґрунтуються на законі та відхиляються колегією суддів.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим нею професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушена проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує її життєву активність і вимагає додаткових зусиль для організації життя.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції про обовязок відповідача відшкодувати заподіяну шкоду, проте вважає визначений розмір, таким, що не відповідає вимогам розумності та виваженості.

Відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції без урахуванням відсотку втрати професійної працездатності ОСОБА_4 який згідно висновку МСЕК первинно становить 50 %, з урахуванням тривалості роботи на підприємстві відповідача протягом більше 18 років, конкретних обставин по справі, пов'язаних із цим фізичних і моральних страждань, з урахуванням істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, необхідності проходити періодично медичні обстеження та лікування. Наявність стійкого больового синдрому.

В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2017 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»» на користь ОСОБА_4, зменшивши цей розмір з 64 000 грн. до 30000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: