Справа № 727/2878/17
Провадження № 2/727/948/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Вальчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 15.04.2015 р. відповідачка відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт отримала кредит у розмірі 18913,34 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з оплатою по процентній ставці 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Порядок, строки повернення кредиту та сплати відсотків, передбачені Договором.

Однак, відповідачка свої обов'язки по договору виконує неналежним чином, прострочена заборгованість станом на 15.12.2016 р. становить 27097 грн. 91 коп.

А тому просив стягнути з відповідачки суму боргу та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у його та ОСОБА_2 відсутність. Просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в запереченні на позов.

Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що 15.04.2015 р. між відповідачкою ОСОБА_2 та Банком укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с.7-31).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно Генеральної угоди відповідачка отримала кредит у розмірі 18913,34 грн. строком на 36 місяців, з 15.04.2015 р. по 30.04.2018 р. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) сумі 686,18 грн.

Згідно п. 2.11 Генеральної угоди, позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості по кредиту в передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на будь-якому відкритому в банку рахунку у відповідності до Умов та Правил.

Відповідач в червні 2015 року не внесла черговий щомісячний платіж у сумі 686,18 грн. У зв'язку з цим в розрахунку заборгованості станом на кінець червня 2015 року відображено початок накопичення заборгованості.

Відповідно до п.1.2 Генеральної угоди від 15.04.2015р., з метою забезпечення виконання зобов'язань за укладеними договорами, позичальник зобов'язується в день підписання генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в банку рахунку в розмірі 1600,00 грн. Дана умова договору була виконана ОСОБА_2 шляхом перерахування на рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 1600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15.04.2015 р.

До рахунку НОМЕР_1, на який було перераховано кошти, ОСОБА_2 не мала доступу. З нею не було укладено договір банківського рахунку по рахунку НОМЕР_1 та не було видано картку для доступу до цього рахунку. Вона позбавлена можливості в будь-якій формі розпоряджатися внесеними коштами у сумі 1600 грн. А тому ці кошти залишилися на рахунку НОМЕР_1. Вказані грошові кошти в сумі 1600 грн. не відображені в розрахунку заборгованості за договором, оскільки вони обліковуються на зовсім іншому рахунку в цьому ж банку.

Як вбачається із змісту п.1.2 Генеральної угоди, правова природа внесених коштів у сумі 1600 грн. - це забезпечення виконання зобов'язань за укладеними договорами. Відповідно до 2.11 Генеральної угоди, позичальник доручає банку здійснити погашення заборгованості по кредиту в передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на будь-якому відкритому в банку рахунку.

В червні 2015 року відповідач не внесла черговий щомісячний платіж у сумі 686,18 грн. для того, щоб відповідно до умов договору використати внесені нею грошові кошти у сумі 1600 грн. на рахунок НОМЕР_1, оскільки іншого способу розпорядитися вказаними коштами у неї не було.

Позивач порушив умови договору, а саме не отримавши від відповідачки у передбачений договором строк (25.06.2015р.) черговий щомісячний платіж у сумі 686,18 грн., відповідно до умов п.2.11 Генеральної угоди повинен був в цей ж день погасити заборгованість за рахунок коштів, внесених на рахунок НОМЕР_1. Тоді станом на 26.06.2015р. залишок на рахунку НОМЕР_1 повинен був становити: 1600,00 - 686,18 = 913,82 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, аналогічна норма щодо договірного списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта для погашення кредитної заборгованості передбачена п. 1.1.3.2.11 Умов і правил банку.

Порушивши умови договору та Умови і правила банку, позивач неправомірно відобразив у розрахунку заборгованості відповідачки борг за червень 2015 року.

Після червня 2015 року відповідач завжди своєчасно вносила щомісячний платіж в сумі, що перевищує визначену договором. Незважаючи на це, у розрахунку заборгованості сальдо простроченої заборгованості щомісяця зростала, що суперечить умовам договору. Підставою для такого зростання було невиконання позивачем умов п.2.11 генеральної угоди та п.1.1.3.2.11 Умов і правил банку щодо своєчасного погашення заборгованості за рахунок наявних у відповідачки на рахунку НОМЕР_1 коштів. Тому увесь подальший розрахунок заборгованості не відповідає умовам договору.

Як вбачається з доданого до позову розрахунку, позивач починаючи з червня 2016 року вважає заборгованість простроченою і починає нарахування на неї відсотків та штрафних санкцій, що не відповідає умовам кредитного договору.

Крім того, позивач застосував до відповідачки санкцію у виді одноразового штрафу в сумі 3800,90 грн., який мотивував пунктом 2.2 Генеральної угоди. Вказана норма Генеральної угоди передбачає штраф за порушення строків погашення заборгованості понад 31 день. Разом з тим, як було вказано вище, відповідачка відповідно до умов п.2.11 Генеральної угоди доручила банку здійснити погашення заборгованості по кредиту в передбачені строки за рахунок коштів у сумі 1600 грн., які вона розмістила на рахунку НОМЕР_1. Таким чином, відповідачка строки внесення платежів не порушувала, тому нарахування цього штрафу суперечить умовам договору.

А тому на думку суду позивач дійшов неправильного висновку про порушення ОСОБА_2 умов Генеральної угоди та про право позивача на дострокову вимогу повернення усього кредиту. На рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 знаходились грошові кошти в сумі 1600 грн., з яких відповідно до п.2.11 Генеральної угоди позивач мав право здійснити погашення заборгованості. Відповідач ОСОБА_2 строки внесення платежів не порушувала, нарахування штрафу та відсотків по заборгованості суперечить умовам договору.

А тому в задоволені позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 629, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

В задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: