Справа № 761/272/16-ц
Провадження № 2/761/447/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Голопич Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення суми банківського депозиту за договором банківського вкладу ,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить стягнути з ПАТ КБ «ПрватБанк» на користь позивача грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDN7884 від 07.08.2013 року, за умовами якого було внесено позивачем грошові кошти у розмірі 35 000,00 грн. під 18% річних. Строк дії договору позивачем продовжувався та 31.12.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до банку з вимогою про повернення як самого вкладу так і процентів, проте грошові кошти не були повернуті. Зважаючи на те, що банком не було виконано умови договору, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 35 000,00 грн., що є банківським вкладом за договором № SAMDN7884 від 07.08.2013 року.

В подальшому представник позивача збільшував вимоги та остаточно просив суд стягнути з ПАТ «Приватбанк» заборгованість за вкладом у розмірі 35 000,00 грн., заборгованість по процентам у сумі 20211,80 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов»язання у сумі 2318,63 грн., інфляційні втрати за період з 20.10.2014 р. по 20.10.2016 р. у сумі 24 501,26 грн., а також пеню за невиконання зобов»язань у розмірі 846 300,00 грн.

В судовому засіданні позивач, його представник підтримали позов просили задовольнити. Зазначили, що і на день розгляду справи грошові кошти за договором не виплачені, що є порушенням прав ОСОБА_1

Представник відповідача заперечував щодо задоволення вимог. Зазначив, що договір щодо якого вимагається стягнення було укладено у м. Сімферополь АР Крим. На підтвердження своїх вимог надано копію договору, а не його оригінал. Також відсутній і документ, який свідчить про внесення грошових коштів на рахунок. Таким чином відсутні достовірні докази про укладення сторонами такого договору.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як пояснили позивач, його представник ОСОБА_1 07.08.2013 р. 27.12.2012 р. було укладено договір банківського вкладу № SAMDN7884 «Стандарт», 12 міс. за умовами яких вкладник вніс на виконання умов правочину грошові кошти у розмірі 35 000,00 грн. під 18% річних, із нарахуванням останніх кожного місяця. Грошові кошти не були повернуті вкладнику, як це передбачено ст. 1060 ЦК України, а тому мають бути стягнуті з відповідача у судовому порядку разом із визначеними ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних за кожен день прострочення виконання грошового зобов»язання та інфляційними втратами, та пенею стягнення якої передбачено ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»..

В свою чергу представник банку посилається на відсутність достовірних доказів, які свідчать про укладання угод, в розумінні положень чинного законодавства України, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

За приписами ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з з юридичним та фізичними особами, затвердженого постановою Правлінням НБУ від 03.12.200 р. № 516, п. 2.9 глави 2 розділу ІУ Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах (Постанова НБУ № 492 від 12.11.2003 р.), письмова форма вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншим нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності .(банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Така позиція викладена Верховним Судом України 02 липня 2014 р. у справі № 6-96цс14.

Відповідно до положнень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження своїх вимог позивач, його представник посилається на копію заяви на оформлення кладу від 07.08.2013 р., який не містить відтиску печатки банку.

Також в судовому засіданні ОСОБА_1 надано для огляду оригінал чеку про внесення грошових коштів у розмірі 35 000,00 грн. на рахунок банку на виконання умов договору.

Інших документів щодо укладання договору банківського вкладу під час розгляду справи отримано не було.

Приписами ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому положеннями ст. 11 ЦПК України встановлено обов»язок суду розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За наведених обставин, беручи до уваги надані на підтвердження своїх вимог докази суд має погодитись з твердженнями представника відповідача щодо відсутності достовірних доказів того, що між сторонами належним чином укладався договір банківського вкладу, а тому вважає за можливе відмовити у задоволені позову.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст.. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 1059,1059 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя