Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6165/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 жовтня 2017 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого - судді Шиповича В.В.

за участі секретаря Євтушенко М.В.

позивача ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування Молчанович Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у липні 2017 року звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітнього - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому зазначала, що у 2004 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від даного шлюбу в них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В 2008 році з ініціативи відповідача ОСОБА_3 шлюбні відносини були припинені, шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_5 залишився проживати з нею, спору щодо місця проживання дитини не було. Однак після розірвання шлюбу відповідач ухилявся від обов'язку утримувати сина, а тому вона була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням суду від 01.10.2008 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі ? всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Мало місце невиконання рішення суду про стягнення аліментів, у зв'язку з чим вона зверталася до державного виконавця із заявою про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. За результатами проведеної роботи ОСОБА_3 погасив заборгованість та на даний час сплачує аліменти. В той же час з 2008 року батько не виявляє своєї зацікавленості щодо долі сина, його життям взагалі не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання приймати участь у вихованні сина, хоча перешкод з її боку немає. У 2009 році вона вдруге вийшла заміж, і на даний час вона спільно з чоловіком - ОСОБА_6 виховують сина ОСОБА_5 та доньку ОСОБА_6. У сім'ї склалися доброзичливі стосунки, які сприяють вихованню дітей, дітям забезпечені гідні умови проживання, навчання тощо. Неодноразово позивач спілкувалася з відповідачем ОСОБА_3 щодо життя сина, зокрема намагалася отримати дозвіл на поїздку за кордон, однак батько у всьому відмовляє, а отже вважала, що останній свідомо діє в супереч інтересів дитини. У 2017 році за бажанням сина ОСОБА_5 зверталася до органу опіки та піклування ЧМР з приводу зміни прізвища дитини та позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. Відповідач знав, що на розгляді служби у справах дітей перебувала заява про дозвіл на зміну прізвища та заява щодо доцільності позбавлення його батьківських прав, однак не цікавився станом розгляду даних заяв, жодних пояснень чи заперечень не надавав, не виявив своєї зацікавленості до дитини. Орган опіки та піклування 26.06.2017 року надав висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_8 А тому просила суд позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо малолітнього ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою суду від 02 серпня 2017 року провадження по справі відкрито.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що на даний час вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_6, вони спільно виховують сина ОСОБА_5 та доньку ОСОБА_6, проживають у квартирі батьків чоловіка. В сім'ї склалися дружні, доброзичливі відносини, син ОСОБА_5 вважає батьком вітчима - ОСОБА_6 і хоче, аби це було задокументовано. З дозволу органу опіки та піклування ОСОБА_4 було змінено прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_6. ОСОБА_3 не приймає жодної участі у вихованні сина, навіть обов'язок його утримувати виконує за рішенням суду. Зазначила, що син займається в танцювальному гуртку, і були неодноразові випадки коли батько ОСОБА_3 відмовляв у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон з незрозумілих мотивів, а тому син не їхав на змагання, з цього приводу дуже засмучувався. ОСОБА_3 з сином взагалі не спілкується, навіть по телефону, не цікавиться його навчанням, станом здоров'я, захопленнями, тощо. Вона спілкуватися з колишнім чоловіком з приводу його участі у вихованні та утриманні сина в соціальних мережах, але відповідач лише ображає та погрожує, навіть сам зазначає, що є всього лиш біологічним батьком ОСОБА_5.

Представник Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування Молчанович Н.О. в судовому засіданні пояснила, що до них звернулася ОСОБА_1 з заявою щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітнього ОСОБА_9, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що комісією було надано висновок про доцільність такого позбавлення. Повністю підтримала висновок № 462/30-03-03 від 26.06.2017 року та додатково пояснила, що вона особисто займалася підготовкою заяви до розгляду комісією, неодноразово телефонувала ОСОБА_3 з цього приводу, однак останній повідомив, що не бажає брати участь у вирішенні питань пов'язаних із дитиною та в цілому у неї склалося враження, що ОСОБА_3 робить свідомі дії щоб досадити матері свого сина. Звернула увагу суду, що ОСОБА_3 було достовірно відомо про наявність у службі у справах дітей та органу опіки та піклування заяви матері щодо доцільності позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_5, однак з 12.06.2017 року і по теперішній час не поцікавився результатами розгляду заяви, не надав будь-яких пояснень чи заперечень, що в свою чергу також характеризує ставлення батька до дитини. Окрім того, повідомила, що на засідання комісії щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 запрошували саму дитину, ОСОБА_9 повністю підтримав матір з цього приводу.

Справу розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_3, повідомленого про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ч. 5 ст.74 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування, заслухавши думку малолітнього ОСОБА_9, допитавши свідка, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 - ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (а.с. 9).

16.09.2008 року шлюб між сторонами розірвано про, що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 394, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 (а.с. 10).

17.09.2009 року ОСОБА_10 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 1390 в Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на - ОСОБА_6 (а.с. 11).

05.05.2017 року Виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийнято Рішення № 466 «Про дозвіл на зміну прізвища малолітньому ОСОБА_4Р.», яким надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на зміну прізвища малолітньому ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на прізвище матері - ОСОБА_1 (а.с. 23).

03.06.2017 року Чигиринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 де прізвище дитини змінено з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», прізвище матері зазначено, як ОСОБА_1 (а.с. 65).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.10.2008 року (справа № 2-4529/2008р.) стягнуто з ОСОБА_3, 1978 року народження аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.09.2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.25).

З приводу невиконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.10.2008 року позивач 21.11.2016 року зверталася до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області, просила притягнути ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України, за злісне ухилення від сплати аліментів (а.с. 24).

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових та моральних умов проживання неповнолітнього ОСОБА_9 від 03.03.2017 року, складеного комісією в складі: соціального педагога ОСОБА_11, класного керівника ОСОБА_12 та голови батьківського комітету ОСОБА_7 та засвідченого директором Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 Черкаської міської ради Черкаської області ОСОБА_13 - за адресою АДРЕСА_1 проживає неповнолітній ОСОБА_9 з мамою, вітчимом, молодшою сестрою, дідом та бабою. Родина проживає в трикімнатній квартирі, на момент обстеження в квартирі було придбано, родина була вдома в повному складі. ОСОБА_4 проживає в одній кімнаті з сестрою Вікою, має місце для навчання, ліжко та письмовий стіл. Сім'я має добрі матеріально-побутові умови. В ході бесіди комісією встановлено, що у родині панує позитивна атмосфера, гарні та дружні стосунки, мати з вітчимом приділяють увагу вихованню та навчанню дітей (а.с. 16).

За інформацією адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 Черкаської міської ради Черкаської області, ОСОБА_9 навчається в даному закладі з першого класу. За час навчання у школі зарекомендував себе старанним учнем. Має гарні результати в навчанні, розвинене логічне мислення, цікавиться художньою та пізнавальною літературою. За характером дисциплінований, культурний, ввічливий, справедливий. Має багато друзів та користується авторитетом серед однокласників та старших товаришів, за станом здоров'я ОСОБА_9 фізично розвинений. Займається танцями. Проживає разом з мамою ОСОБА_1, вітчимом ОСОБА_6 та сестрою ОСОБА_14. Мати та вітчим займаються та цікавляться успіхами та поведінкою сина, активно спілкуються з вчителями. Приділяють велику увагу всебічному розвитку дитини. ОСОБА_5 одягнений добре, чисто та охайно. Сім'я ОСОБА_6 соціально-стійка, в родині панує доброзичлива психологічна атмосфера, гарні та дружні стосунки. (а.с. 17,19).

Щодо батька ОСОБА_3 інформація в адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 Черкаської міської ради Черкаської області відсутня, так як батько жодного разу не з'являвся до школи, не приймає участі у вихованні та навчанні дитини (а.с. 18).

За інформацією керівника Народного художнього колективу ансамблю народного танцю «Веселка» ОСОБА_15 - ОСОБА_9 відвідує заняття колективу з 2011 року. За цей час показав себе старанним вихованцем, приймає участь у виступах ансамблю. Матір та вітчима ОСОБА_9 зустрічала після занять та на батьківських зборах, вони цікавляться його роботою в колективі. Про те, що ОСОБА_6 не є рідним батьком ОСОБА_5 дізналася коли постало питання виїзду колективу за кордон, а саме потрібен був дозвіл на виїзд в Польшу. ОСОБА_3, якого вона ніколи не бачила, дозвіл не надав, тому ОСОБА_9 у цьому виступі участі не брав (а.с. 13).

За інформацією дільничного педіатра Дитячої поліклініки № 1 м. Черкаси ОСОБА_16 в своїх письмових поясненнях від 21.04.2017 року зазначила, що ОСОБА_9, за місцем проживання з 2011 року відноситься до 30 дільниці Дитячої поліклініки № 1 м. Черкаси, яку вона обслуговує. На обліку за станом здоров'я не перебуває. Виклики дільничного педіатра відбувалися за участі матері, яка і брала лікарняні по догляду за дитиною. Під час медичних оглядів дитини та під час викликів дільничного лікаря батька - ОСОБА_3 не бачила, інформації про нього немає (а.с. 15).

Виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування 26.06.2017 року надав висновок № 462/30-03-03 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3 щодо малолітнього ОСОБА_9, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року. При цьому комісією встановлено, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню малолітнього сина, протягом тривалого часу свідомо діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавляючи її права на належне батьківське виховання (а.с. 20-21).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з 2009 року перебуває у шлюбі з позивачем ОСОБА_1, з цього часу вони спільно займаються вихованням сина ОСОБА_5. ОСОБА_3 особисто не знає, ніколи не бачив. Все, що йому відомо про останнього, знає тільки зі слів дружини. ОСОБА_3, як батько ОСОБА_5 участі у його вихованні не приймає, та і ніколи не виявляв бажання приймати участь у житті сина. Аліменти на утримання сина сплачує під примусом держави. Дружина спілкувалася з колишнім чоловіком в соціальних мережах, однак окрім погроз від ОСОБА_3 нічого не звучало. Навіть коли ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 з проханням надати дозвіл на виїзд сина за кордон для участі в танцювальному конкурсі, останній відмовив. З цього приводу ОСОБА_9 дуже хвилювався. На даний час обов'язки батька щодо ОСОБА_9 виконує він, між ними склалися теплі відносини, ОСОБА_9 вважає своїм батьком саме його.

Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Враховуючи вік ОСОБА_9 суд прийшов до висновку про необхідність заслухати його думку щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, в присутності представника органу опіки та піклування Молчанович Н.О., за відсутності в залі судового засідання матері ОСОБА_1

Малолітній ОСОБА_9 суду пояснив, що є учнем 6-го класу Черкаського фізико-математичного ліцею, займається більше 6 років в танцювальному ансамблі «Веселка», йому дуже подобається танцювати. ОСОБА_3 є його біологічним батьком, останній раз він випадково зустрів його з мамою на вулиці однак ОСОБА_3 не виявив бажання спілкуватися з ним, повів себе грубо. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 про нього ніколи не піклувався, навіть ніколи не дарував подарунки. Бувають випадки, коли ансамбль в якому він займається їздить на конкурси за кордон, останній раз ансамбль їздив на конкурс до Польщі, всі діти поїхали, а він ні, бо біологічний батько не надав дозвіл, чому він так вчинив йому не відомо. Йому було дуже прикро з цього приводу. Також він бачив переписку мами з ОСОБА_3 в соціальних мережах, в якій останній погрожував йому та мамі, після цього ОСОБА_9 боїться сам повертатися з гуртка, а тому його кожного разу зустрічає тато ОСОБА_6. Своїм батьком вважає ОСОБА_6 та вважає, що йому буде краще, якщо ОСОБА_3 позбавлять батьківських прав щодо нього.

Обов'язок батьків щодо виховання та розвитку передбачений ст.150 СК України.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України.

Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином у судовому засіданні за результатами дослідження доказів наданих позивачем, встановлено що відповідач свідомо ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина ОСОБА_5. Відповідач не займається вихованням дитини, не проявляє до нього батьківської уваги та турботи, протягом тривалого часу не приймає участі у житті сина, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, його навчання, не забезпечує йому необхідного матеріального утримання, не спілкується із сином у необхідному обсязі, не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, своєю поведінкою не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі.

Суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування ОСОБА_3 своїми батьківськими обов'язками щодо сина ОСОБА_5 є наслідком винної поведінки відповідача. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_9 буде суперечити інтересам дитини, більш того сам ОСОБА_9 вважає що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відповідає його інтересам. А тому позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим та законним, в зв'язку з чим підлягає задоволенню.

Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При звернені до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 164 ч.1 п.2, 166 ч.2, 167 ч.5, 180-183, 191 СК України, керуючись ст.ст.5, 6, 10, 57, 60, 64, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: В. В. Шипович