Справа № 161/6084/17
Провадження № 2/161/2341/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року м. Луцьк Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації Волинської області в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації Волинської області звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з вказаним позовом. Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримала з підстав, у ньому викладених. Просила позов задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заявлений позов не визнали та пояснили суду, що відповідачем вчиняються всі необхідні та належні заходи для догляду за дитиною. Ведеться домашнє господарство, створено всі необхідні матеріально-побутові умови для дитини, що підтверджується актами, дитину постійно лікує та дотримується всіх рекомендацій лікарів. Просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 являється матір'ю ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України.

В даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

При цьому, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

При цьому, позивачем взагалі не надано суду беззаперечних доказів у відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, які свідчать саме про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом при розгляді справи достовірно встановлено, і це вбачається із змісту позовної заяви, що як на підставу позовних вимог Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації Волинської області посилається на те, що ОСОБА_2 зловживає алкоголем, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків, не виконує призначення лікарів щодо догляду за дитиною (а.с. 2).

Також судом при розгляді справи встановлено, і не заперечувалось представником відповідача, що ОСОБА_2 дійсно вживає алкогольні напої, однак, без ознак зловживання ними. При цьому, в матеріалах справи взагалі відсутні докази, які підтвердили б факт зловживання відповідачем ОСОБА_2 алкогольними напоями, зокрема, акти медичного освідування відповідача, чи відмови від їх проходження. Стан алкогольного сп'яніння відповідача визначався виключно візуально лише сільським головою.

Також судом встановлено і цього не заперечувалося представником позивача, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази, які б свідчили, що ОСОБА_2 являється хронічним алкоголіком, або наркоманом та перебуває на обліку у відповідних медичних закладах.

Також судом встановлено, що представником позивача, всупереч вимогам статті 60 ЦПК України, взагалі не надано доказів, що ОСОБА_2 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності саме за невиконання батьківських обов'язків щодо своєї доньки ОСОБА_4. Оскільки єдиним наданим представником позивача доказом на підтвердження вказаних обставин є лист, скерований Луцькому районному відділенню поліції ЛВП ГУНП у Волинській області за № 504/01-08/2-16 від 19 липня 2016 року. При цьому стороною позивача суду взагалі не надано постанови суду в справі про адміністративне правопорушення, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка працює на посаді завідуючого ФАП села Оздів, суду пояснила, що відповідачем ОСОБА_2 батьківські обов'язки відносно ОСОБА_4 виконуються належним чином. При неодноразовому відвідуванні за місцем проживання відповідачки, ним як медичним працівником завжди робився висновок про те, що малолітня ОСОБА_4 завжди була доглянута та нагодована, забезпечена продуктами харчування та оглядом, є дитяче ліжко.

Всупереч обставинам, викладеним в позовній заяві, свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що відповідачем завжди виконувались приписи лікарів оскільки раз на тиждень дитину приводили на обстеження. Дитина була чиста та охайна. Також зазначила, що станом на день відібрання дитини, малолітня ОСОБА_4 була здорова, відповідачкою докладено багато зусиль, щоб покращити стан здоров'я дитини. Окільки дитина народилася з вадами здоров'я то відповідачка виходила дитину, докладаючи всіх зусиль.

Також свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що в «вербну неділю, в вечірню пору доби, бо було вже темно» (судом встановлено - 09 квітня 2017 року) її було запрошено до будинку, в якому проживають відповідач ОСОБА_2 разом з малолітньою ОСОБА_4 Оскільки, зі слів сільського голови ОСОБА_6, ніби-то існує загроза життю і здоров'ю дитини. В подальшому, перебуваючи на території будинковолодіння, сільський голова ОСОБА_6, в супроводі працівників поліції, візуально встановила стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, після чого, відповідач, підвищеним тоном примусила сторонніх осіб залишити територію будинковолодіння.

Також з пояснень свідка ОСОБА_5 встановлено, і це підтверджується письмовими матеріалами справи, що 11 квітня 2017 року виконкомом Гіркополонківської сільської ради Луцького району Волинської області було прийнято рішення про негайне відібрання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері, ОСОБА_2, у зв'язку із загрозою її життю та здоров'ю (а.с. 6).

При цьому, взагалі незрозуміло, яка загроза життю та здоров'ю дитини існувала станом саме 11 квітня 2017 року, оскільки згідно відповідей Луцької ЦРЛ та Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням ЦНС з порушенням психіки, ОСОБА_4 поступила до закладів в задовільному стані (а.с. 75-76).

Також судом встановлено, що свідок ОСОБА_5 також підтвердила факт вживання відповідачем ОСОБА_2 алкогольних напоїв. Однак, не підтвердила, що таке вживання має систематичний характер, що в свою чергу унеможливлювало б здійснення батьківських обов'язків по догляду за дитиною.

Також судом встановлено, що згідно актів обстеження умов проживання (а.с. 10-11, 13-14, 20-27) умови проживання малолітньої ОСОБА_4 потребують покращення.

Також встановлено і цього не заперечувалося представником позивача, що відповідачка проживає в будинку своєї бабусі і вказане житлове приміщення взагалі не належить ОСОБА_2

Встановлено, що з різних актів вбачаються суперечливі відомості, щодо здійснення відповідачем належного догляду за дитиною, а також неналежного догляду відповідачем за дитиною; щодо забезпечення дитини речами першої необхідності та, навпаки, незабезпечення.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Також судом встановлено, що 14 квітня 2017 року посадовими особами Луцької районної державної адміністрації Волинської області складено висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітньої дочки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4-5). Однак, судом встановлено, що висновок містить відомості ідентичні тим, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, та які спростовані в ході розгляду справи по суті. А тому за таких обставин, висновок служби у справах дітей Луцької міської ради від 16 жовтня 2015 року не приймається судом до уваги.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 з 27 квітня 2017 року працює на посаді кондуктора громадського транспорту КП «ЛПЕ». До виконання обов'язків відноситься сумлінно та добросовісно (а.с. 74).

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивачем на засадах змагальності сторін суду взагалі не надано безсумнівних доказів у відповідності до ст. 57 ЦПК України, що підтверджують ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, показами свідка ОСОБА_5, яка працює на посаді завідуючого ФАП села Оздів, спростовуються твердження позивача щодо незабезпечення дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням. Крім того, представником позивача взагалі не надано доказів, що ОСОБА_2 є хронічним алкоголіком або наркоманом.

Таким чином, взагалі відсутні підстави, передбачені статтею 164 Сімейного Кодексу України для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити органу опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації Волинської області в задоволенні позову в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко

Рішення в повному об'ємі

складено 13 жовтня 2017 року