Справа № 752/3152/17
Провадження №: 2/752/2918/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ладиченко С.В.

за участю секретаря Мороз О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2. ОСОБА_3, третьої особи нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Погорілої Л.С. про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 позивачка звернулася Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 , третьої особи нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Погорілої Л.С. про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 автомобіля НОМЕР_1, 1/8 житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_1 після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

У мотивування позовних вимог вказує що вона є донькою ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

24.04.2013 року вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з неподанням правовстановлюючих документів на спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, земельної ділянки за цією ж адресою, та автомобіля «Опель омега» д.н.з. НОМЕР_2.

Факт належності ? майна на праві спільної сумісної власності її матері підтверджується рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.12.15 р. у справі № 752/13687/14-ц., а вона є спадкоємцем першої черги за законом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, та просить позов задовольнити, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 надійшли заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 30.08.1968 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом, виданим ЗАГС Комсомольського району м. Воркута.

У шлюбі у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 народилося троє дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

У зв'язку із укладенням шлюбу, ОСОБА_1 змінила прізвище на "ОСОБА_1", що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

За час перебування у шлюбі,ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було набуто:

- житловий будинок АДРЕСА_1, (15.12.1981 на підставі договору купівлі-продажу);

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (згідно з Державним актом про право власності на земельну ділянку від 23.02.2005, зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.11.2014);

- автомобіль марки «Опель» модель «Омега», 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 (згідно з довідкою від 15.03.2017 № 31/108аз).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

24.04.2013 ОСОБА_1 було подано до Другої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Погорілою Л. С. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після Смерті ОСОБА_5 було відмовлено у зв'язку із неподанням ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на зазначене вище майно.

Згідно ч. 1 ст. 60, ст.70 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності у рівних частках.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч. 1 ст. 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Аналіз наведених норм прав дає можливість зробити висновок, що законодавець розрізняє порядок отримання спадщини за заповітом та за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановою № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», визначено, що якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст. 392 ЦК України та роз'ясненнями з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13"Про судову практику розгляду судових справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного та ст.ст. 16, 316, 317 , 319 , 321, 387, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 автомобіля НОМЕР_1, 1/8 житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Ладиченко