Справа № 524/2855/17
Провадження №2/524/1616/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2017 м.Кременчук

Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Гладкої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,-

ВСТАНОВИВ:

Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. В обґрунтування позовних вимог вказував, що ОСОБА_1 13.09.2010 звернулась до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою, як така, що шукає роботу. На підставі заяви ОСОБА_1 їй було надано статус безробітного. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №48 від 25.04.2012 встановлено, що в період перебування на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ ОСОБА_1 отримувала від ТОВ «ОСОБА_2 Україна» дохід в 2010 та 2011 роках за надання послуг згідно договору про співробітництво, а тому не вважалась безробітною та не мала права перебувати на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 4503,34 грн.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач, ОСОБА_1 та її представник, ОСОБА_3, проти задоволення позову заперечували. Вказали, що договір між ТОВ «ОСОБА_2 Україна» та ОСОБА_1 був розірваний 01.09.2010, а тому у останньої були підстави для звернення до Кременчуцькому МРЦЗ.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20.09.2010 ОСОБА_1 звернулась до Кременчуцького МРЦЗ із заявою про надання їй статусу безробітного із виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в якій остання підтвердила, що на даний час не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про зайнятість населення»(далі Закону) від 01.03.1991 № 803-XII (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

В ст.25 Закону визначено, що держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій : а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій; б) виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю; Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно ч.2 ст.22 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000(в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали менше 26 календарних тижнів, а також особи, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше 6 місяців) перерви, та застраховані особи, звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України (322-08), мають право на допомогу по безробіттю без урахування страхового стажу.

В п.1 ст.31 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Згідно Наказу від 14.07.2011 №НТ110714 Кременчуцьким МРЦЗ було припинено виплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у зв'язку з працевлаштуванням безробітного відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до акту №48 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 25.04.2012 розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_1 отримувала від підприємства дохід в 2010 та в 2011 роках за надання послуг згідно договору про співробітництво.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом було встановлено та підтверджено копією договору №90032, що 16.01.2009 між ТОВ «ОСОБА_2 Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір про співробітництво.

Разом із тим, згідно довідки ТОВ «ОСОБА_2 Україна» від 23.12.2012 № 20, вказаний договір був розірваний 01 вересня 2010 року. Також у вказаній довідці повідомляється про те, що в травні 2011 року була допущена арифметична помилка при нарахуванні комісійної винагороди фінансовим консультантам і ОСОБА_1 помилково було нараховано 36,15 грн.

На думку суду, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 до Кременчуцького МРЦЗ - 20.09.2010, договір про співробітництво з нею був розірваний, остання мала право на отримання статусу безробітного та відповідно отримання допомоги по безробіттю. Відтак, доводи позивача про те, що ОСОБА_1 незаконно отримала допомогу по безробіттю за період з 20.09.2010 по 14.07.2011 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 14, 57-60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць