Справа № 445/421/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пилип'яка П. В.

при секретарі Мацайло О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Золочеві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третьої особи органу опіки та піклування в особі Опікунської ради Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, вказуючи на психічне та фізичне насильство з її сторони по відношенню до сина. Зокрема зазначив, що за час проживання з матір'ю у м. Золочів син неодноразово жалівся, що остання його постійно б'є. У лютому 2015 року після чергового сильного побиття матір'ю, позивач забрав сина до себе у м. Львів. По даному факту позивач звернувся із заявою до правоохоронних органів. Про факт побиття свідчить також висновок експерта, згідно якого у малолітнього ОСОБА_5 було виявлено численні синці на руках та ногах, що відносяться до легкого ступеня тяжкості. Як пояснив йому син, мати била його кулаками та палицею, зокрема, за погані оцінки у школі. Повідомив, що останні два роки відповідач не цікавиться життям сина, не спілкується з ним, не бере участі у його вихованні, крім того, з червня 2016 року не сплачує аліменти на утримання дитини, що свідчить про ухилення її від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідач ОСОБА_2 подала заперечення на позовну заяву, в яких стверджує, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими, більшість обставин є надуманими. Зазначає, що постійно брала участь в утриманні дитини (в тому числі у його лікуванні у м. Львові), адже з 2000 до 2009 року лише вона працювала, тому постійно давала кошти на утримання сина. Факт побиття сина в лютому 2015 року заперечує, оскільки її вина не доведена в судовому порядку. Також вказує, що вчасно сплачує аліменти на утримання сина, про що свідчить довідка з виконавчої служби. Стверджує, що не відповідає дійсності і той факт, що відповідач протягом останніх двох років не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні, оскільки позивач постійно чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Про наведене свідчить подана відповідачем позовна заява до Личаківського районного суду м. Львова про усунення перешкод в спілкуванні з неповнолітньою дитиною та визначення способів участі у вихованні. Тому вважає вимоги ОСОБА_4 безпідставними.

Представник позивача у судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5.

Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач надала пояснення, в яких зазначила, що фінансово забезпечувала лікування сина, гематоми на тілі дитина отримала на заняттях у спортивних шкільних секціях. Зазначає, що має бажання спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні, проте батько чинить перешкоди у їх спілкуванні.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації м. Львова в судовому засіданні позов підтримала, зазначила, що органом опіки та піклування Личаківської районної адміністрації від 25.04.2017 вирішено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_5

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, допитавши свідків, дослідивши фактичні обставини справи та перевіривши їх наявними у ній доказами, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції 02.09.2003, сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_5.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано 14.02.2006.

Відповідно до рішення Золочівського районного суду Львівської області від 06.04.2015 у справі №445/540/15-ц визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_4

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 25.09.2015 у справі №463/3614/15-ц ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на дитину ОСОБА_5 в розмірі ? частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З характеристики учня 8-Б класу ОСОБА_5 наданої середньою школою №21 м.Львова вбачається, що шкільним життям і успішністю дитини цікавляться батько та його дружина, які беруть активну участь у його вихованні та навчанні. Згідно письмових пояснень класного керівника класу, де навчається ОСОБА_5, ОСОБА_6 вбачається, що за час навчання дитини в школі №21 відповідач письмово зверталась до дирекції школи через районний відділ освіти зі своїми вимогами, але жодного разу не зустрічалась з педпрацівниками школи, не цікавилась навчанням, поведінкою, життям свого сина.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 18.12.2013 комісією проведено обстеження житлово-побутових умов сім'ї ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та зроблено висновок про те, що у вказаній квартирі створені умови для перебування та проживання дитини - ОСОБА_5.

Згідно пояснень, наданих у судовому засіданні свідком ОСОБА_6, яка є класним керівником класу, де навчається ОСОБА_5, відповідача вперше побачила у судовому засіданні, батьківські збори відвідує батько.

Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_7, голова батьківського комітету школи, де навчається ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_8, яка є матір'ю позивача, повідомила суду, що у 2015 році їй стало відомо про побиття внука відповідачем. Лікуванням дитини займався позивач. Відповідач спілкувалась з дитиною лише телефоном, приїжджала з подарунком в квітні 2017 року. Також, зазначила, що відповідач перешкоджала виїзду дитини за кордон.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що за останні два роки відповідача не бачила, та не може стверджувати, що впізнала б її.

Свідок ОСОБА_10, який є братом відповідача, повідомив, що позивач не дає його сестрі можливості зустрічатися із сином, ніхто не має його номера телефону.

Згідно пояснень наданих ОСОБА_5 з лютого 2015 року, відколи він проживає із батьком, матір телефонувала йому тільки тричі та один раз приїжджала. Зазначив, що матір також приїжджала на свято Миколая і привозила йому подарунок. Також пояснив, що був зареєстрований в соціальних мережах, але в соціальних мережах матір з ним не спілкувалася. Підтвердив, що матері невідомий номер його мобільного телефону. Крім того зазначив, що хоче спілкуватися із своєю матір'ю, «чекає щоб мама до нього подзвонила і поговорила з ним».

Як вбачається з довідок КЗ ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр», дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, впродовж 2007-2015 років неодноразово звертався до невропатолога та отримував курси амбулаторного лікування з приводу церебральної дисфункції, затримки мовленнєвого розвитку.

Відповідно до довідки Золочівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 14.05.2015 проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №00000140 за ознаками ч.1 ст. 125 КК України по факту звернення ОСОБА_4 щодо того, що ОСОБА_2 10.02.2015 нанесла тілесні ушкодження їх синові.

З висновку експерта № 373 від 12 березня 2015 року вбачається, що при звертанні за медичною допомогою в лютому 2015 року у неповнолітнього ОСОБА_5 відмічено наявність «гематом» на верхніх, нижніх кінцівках та спині. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до звернення 10 лютого 2015 року та відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Згідно довідки Золочівського РВ ДВС від 31.03.2017 станом на березень 2017 року відсутня заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_2

Висновком органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації від 25.04.2017 вирішено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 вказаної Постанови встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

В матеріалах справи відсутні переконливі докази умисної та винної поведінки ОСОБА_2 щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини чи жорстокого поводження з нею.

Обставин, які б вказували на нездатність відповідача спілкуватись з сином та забезпечити йому належне виховання, або ж, які б становили реальну небезпеку для життя і здоров'я дитини не має.

Крім того, суд не може погодитись з висновком органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації від 25.04.2017, оскільки він є передчасним (засідання комісії проведено без участі відповідача і не врахована її думка), не вмотивованим, не містить переконливих доводів щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та щодо того, що така міра буде мати позитивний вплив на виховання дитини та її подальшу долю.

Також матеріалами справи підтверджується, що відповідач за місцем роботи характеризується позитивно, у вживанні спиртних напоїв та наркотичних засобів не помічена та до кримінальної відповідальності не притягувалась. Вона має постійне місце роботи, справно сплачує аліменти, про що свідчить довідка Золочівського РВ ДВС від 31.03.2017 про відсутність заборгованості по стягненню аліментів.

До того ж, факт подання відповідачем позовної заяви до Личаківського районного суду м.Львова про усунення перешкод в спілкуванні з неповнолітньою дитиною та визначення способів участі у вихованні свідчить про її інтерес до сина і бажання підтримувати родинні стосунки.

Позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують свої батьківські обов'язки.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що позивачем не надано суду доказів винної поведінки відповідача щодо свідомого нехтування нею своїми обов'язками та ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини та жорстокого поводження з нею.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому в задоволенні позову ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 223 ЦПК України, ст.ст. 164, 166 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участі третьої особи органу опіки та піклування в особі Опікунської ради Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення рішення, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя П. В. Пилип'як