УхвалА

іменем україни

5 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області до ОСОБА_4, третя особа - управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва, про стягнення надмірно виплаченої пенсіїза касаційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області(далі - ЦОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області) звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 6 липня 2000 року управлінням пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва) було призначено ОСОБА_4 пенсію за віком. За заявою відповідачки, у зв'язку зі зміною нею місця проживання, її пенсійну справу витребувано з УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва. 1 листопада 2013 року ЦОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області, отримавши пенсійну справу, взяло ОСОБА_4 на облік.

З 1 жовтня 2013 року УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва визначено відповідачці пенсійні виплати у розмірі 1 074 грн 90 коп. Після прийняття ЦОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області на облік відповідачки пенсія їй виплачувалася у вищевказаному розмірі.

31 березня 2014 року після проведеної зустрічної перевірки Інституту імпульсних процесів та технологій щодо документального підтвердження достовірності довідки про заробітну плату ОСОБА_4 від 13 березня 2014 року встановлено, що зазначені у ній дані відповідають відомостям особових рахунків відповідачки за 1992 - 1997 роки. При цьому ним виявлено, що за період з 1 червня 2010 року по 30 вересня 2013 року відповідачка отримувала пенсію із розрахунку заробітної плати, що не відповідає даним довідок від 3 жовтня 2013 року та від 13 березня 2014 року.

Вважало, що у 2010 році відповідачкою було надано довідку про заробітну плату для нарахування пенсії, відомості в якій не відповідали первинним документам - особовим рахункам, унаслідок чого за період з червня 2010 року по вересень 2013 року виникла переплата пенсії ОСОБА_4 у розмірі 49 217 грн 71 коп.

З урахуванням наведеного ЦОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області просило суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь суму надмірно виплаченої пенсії 49 217 грн 71 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 року, у задоволенні позову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області відмовлено.

У касаційній скарзі ЦОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ЦОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими булапроведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначенеу ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: № 6-151цс13 від 22 січня 2014 року, № 6-91цс14 від 2 липня 2014 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для усіх судів України.

Суди дійшли вірного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), щодо зловживання відповідачкою при поданні документів до пенсійного фонду, які б вказували на те, що у наданих нею довідках були недостовірні данні або вони були підроблені. Таким чином, ЦОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області не доведено факту недобросовісності набуття ОСОБА_4 грошових коштів, які є пенсійною виплатою, та наявності розрахункової помилки.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик