АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6002/17 Справа № 204/3541/17 Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2017 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 за участю заінтересованих осіб: державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Литвина Ігоря Володимировича, Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2017 року скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця, задоволено (а.с. 31-34).

Визнано неправомірним повідомлення, видане 25 травня 2017 року державним виконавцем Новокодацького відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Литвин І.В. про повернення стягувачу ОСОБА_2 без прийняття до виконання виконавчого листа №204/5768/16-ц від 26 квітня 2017 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська.

Зобов'язано державного виконавця Новокодацького відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Литвина І.В. виконати вимоги чинного Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання виконавчого листа № 204/5768/16-ц від 26 квітня 2017 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, ставить питання про скасування ухвали суду (а.с.39-44).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду у межах доводів апеляційної скарги і вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду в частині обґрунтування відмови змінити з таких підстав.

Як встановлено судом, 26 квітня 2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська розглянута цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» про визнання незаконним та скасування наказу про розірвання трудового договору, про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та ухвалено рішення, яким:

- визнано незаконним наказ ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» №53/опоп від 11 серпня 2016 року про розірвання трудового договору між ОСОБА_2 та ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», згідно з п.3 ст.40 КЗпП України;

- поновлено ОСОБА_2 на посаді вальцювальника четвертого розряду стану холодного прокату труб трубоволочильного цеху-2 ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», з 12 серпня 2016 року;

- стягнуто з ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 серпня 2016 року по 26 квітня 2017 року включно, в сумі 31 951 грн., без врахування податків та інших обов'язкових платежів, належних до утримання;

- визнано незаконним наказ ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» №103/Н від 10 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани;

- визнано незаконним наказ ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» №104/Н від 10 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани;

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 на посаді вальцювальника четвертого розряду стану холодного прокату труб трубоволочильного цеху-2 ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», з 12 серпня 2016 року та стягнення середнього заробітку в межах платежу за один місяць, в сумі - 3 679,75 грн.

На підставі вишевказаного рішення суду, 26 квітня 2017 року видано виконавчий лист.

11 травня 2017 року ОСОБА_2 подав до Новокодацького відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавчий лист № 204/5768/16-ц разом із заявою про примусове виконання рішення суду про поновлення на роботі (а.с.20).

Державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Литвин І.В. 15 травня 2017 року було винесено повідомлення за вих. № 20684/15, про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання, на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.4).

19 травня 2017 року ОСОБА_2 повторно звернувся до Новокодацького відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з виконавчим листом № 204/5768/16-ц та одночасно з заявою про примусове виконання рішення суду про поновлення на роботі (а.с.21).

Повторно повідомленням державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Литвина І.В. від 25 травня 2017 року за вих. № 8256/15/, виконавчий лист повернутий ОСОБА_2 без прийняття до виконання (а.с.5).

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця не було правових підстав для повернення виконавчого документу без виконання.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна, з наступних підстав.

Згідно частин 2,3 статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов'язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 2 ст.4 Закону зазначено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Слід зазначити, що на час звернення ОСОБА_2 з відповідною скаргою до суду, останній був поновлений на посаді вальцювальника четвертого розряду стану холодного прокату труб трубоволочильного цеху-2 ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» з 12 серпня 2016 року, та було сплачено середній заробіток в межах платежу за один місяць у розмірі 3 679, 75 грн., про що свідчить копія наказу ПАТ «Дніпропетровський завод» від 19 травня 2017 року № 151 та довідки від 21 вересня 2017 року № 49-р/329.

Таким чином, на час розгляду справи в суді першої інстанції, рішення суду в частині негайного виконання про поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку, є фактично виконаним.

Вирішуючи питання про неправомірність дій державного виконавця, суд першої інстанції не прийняв до уваги положення п. 6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у розмінні якої, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону.

За змістом абзацу 3 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про примусове виконання рішення.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 подав до Новокодацького відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавчий лист № 204/5768/16-ц, та одночасно заяву про виконання рішення суду про поновлення на роботі. З заявою про виплату стягнутих грошових сум, в порядку передбаченому вимогами ст.47 Закону, ОСОБА_2 не звертався.

На вищезазначене не було звернуто увагу з боку державної виконавчої служби та не роз'яснено заявнику відповідне його право згідно п.5 ч.2 ст.18 Закону, що призвело до передчасного повернення виконавчого листа без виконання.

За таких обставин, висновок суду про задоволення скарги є правильним, проте суд помилково зазначив підставу для її задоволення, як відсутність правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, в той час, як скарга підлягає задоволенню з підстав не вжиття державним виконавцем, передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень.

У зв'язку з встановленими обставинами у справі, колегія суддів вважає необхідним змінити ухвалу суду в частині правового обґрунтування задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2017 рокузмінити в частині обґрунтування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров