РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Андреєва В.В.,

за участю секретаря Петрової С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 04 серпня 2017 року вона уклала з відповідачами договір купівлі-продажу квартири № 58 в багатоквартирному житловому будинку № 4 по вулиці Маяковського в місті Торецьку Донецької області, в зв'язку чим набула права власності на зазначене нерухоме майно. На час придбання у власність квартири, у відповідності до п.7 умов укладеного договору купівлі-продажу квартири, уповноважений представник колишніх власників нерухомого майна, повністю звільнив для неї, як нового власника, помешкання для вільного і безперешкодного користування ним. З часу придбання за договором купівлі-продажу зазначеної квартири у неї жодного разу не виникали спірні ситуації з приводу реалізації права власності.

З пояснень представника відповідачів позивачу відомо, що вже тривалий - приблизно з середини 2014 року, ОСОБА_2 разом зі своїм сином - ОСОБА_3, мешкають в Російській Федерації і не мають наміру повертатись до колишнього місця проживання. Разом з тим, нещодавно з'ясувалося, що в придбаному нею у власність помешканні до теперішнього часу є зареєстрованими зазначені вище особи, так як вони не знялися з реєстраційного обліку з квартири № 58 в багатоквартирному житловому будинку № 4 по вулиці Маяковського в місті Торецьку Донецької області після її продажу ОСОБА_1, як новому власнику.

При цьому, під час придбання зазначеної квартири вона була повністю впевнена, що відповідачі самостійно знімуться з реєстрації після її продажу; на момент придбання квартири чужих речей в ній не було, будь-яких претензій щодо самого нерухомого майна та права користування ним їй ніколи не надходили. Реєстрація вказаних осіб в квартирі не дозволяє позивачу розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує її законні права, тому позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що за адресою: м.Торецьк (Дзержинськ), АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, про що свідчать відмітки в паспортах громадян України (а.с.6-8) та відомості сектору реєстрації місця проживання військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області (а.с.16,17).

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2 у. м.Торецьку (Дзержинську) Донецької області відповідно до договору купівлі-продажу від 04.08.2017 року на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.10). Про це також свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11).

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є власником квартири №58, розташованої у будинку №4 по вул.Маяковського м.Торецька (Дзержинська).

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Крім того, згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У Постанові Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідачів у повному обсязі визнав позовні вимоги, не заперечував щодо їх задоволення.

Так як, реєстрація ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкоджає позивачу здійснювати нею права користування та розпорядження своїм майном, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212, 224 ЦПК України, ст.391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 особами, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: місто Торецьк (Дзержинськ), АДРЕСА_3.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через суд міста Торецька протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: