Номер провадження: 22-ц/785/3992/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Ващенко Л.Г., Плавич Н.Д.,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Суворовського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області, Одеської місцевої прокуратури №4, третя особа: Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 28 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Суворовського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області, Одеської місцевої прокуратури №4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Зазначав, що у 1990 році було утворено товариство з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» (далі- ТОВ «Норма-Плюс», товариство) засновниками якого до липня 2013 року були він та ОСОБА_4.

Рідний брат останнього - ОСОБА_5, який до липня 2013 року не мав жодного відношення до товариства,з метою кримінального переслідування позивача та його цивільної дружини ОСОБА_6, подав до правоохоронного органу заяву, зареєстровану 08 грудня 2012 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000453 за ознаками ч.3ст.190 КК України.

Крім того, з метою подальшої фальсифікації обвинувачень щодо нього та його дружини, на підставі заяви директораТОВ «Норма-Плюс» ОСОБА_7, 16 жовтня 2014року в ЄРДР зареєстровано ще одне кримінальне провадження №90005191 за ознаками ч.3ст.191 КК України.

31 грудня 2015 року кримінальні провадження №0000453 та №90005191, відкриті фактично щодо нього та його цивільної дружини ОСОБА_6, були закриті на підставі п.2ч1 ст.284 КПК України за відсутності в їх діях складу злочину.

В період досудового розслідування зазначених кримінальних проваджень посадовими особами органу досудового слідства та прокуратури у формі активних дій та бездіяльності систематично порушувалися його права та права його цивільної дружини ОСОБА_6, зокрема, у вигляді перешкоджання у праві на захист та доступі до правосуддя; не встановлення фактів, що мають значення для кримінальних проваджень; зазначення в процесуальних документах недостовірної інформації та фальсифікуванні документів; незаконного проникнення до житла та вилучення належного йому та ОСОБА_6 майна, яке до теперішнього часу не повернуто, здійснення психологічного тиску на нього та членів його сімї; сприянні у вимоганні у нього коштів для владнання питань з ОСОБА_4 та у заволодінні останнім його часткою у статутному капиталі товариства тощо.

Крім того, органом досудового розслідування було надано недостовірну інформацію до прес-служби УМВС України в Одеській області про скоєння ним та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, яка була розповсюджена 18 лютого 2015 року у новинах телекомпанії «7канал», що потягло за собою приниження їх честі гідності та ділової репутації.

Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_2 просив:

- визнати незаконними дії органу досудового слідства та прокуратури в рамках кримінальних проваджень №0000453 та №90005191,

- стягнути на його користь із відповідачів 100 000 грн.майнової шкоди та 1 500 000 моральної шкоди, завданої незаконими діями органів досудового слідства та прокуратури, - зобовязати орган досудового розслідування Суворовського району м.Одеси спростувати недостовірну інформацію в частині скоєння ним та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.191 КК України з розміщенням в ЗМІ м.Одеси,

на підставі ст.ст.1-4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», ст.277, ч.ч.2,6,7 ст.1176 ЦК України (а.с.1-6,13-25)

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеса від 31 січня 2017 року позов ОСОБА_2 до відповідачів в частині відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду (а.с.142,145).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 28 лютого 2017 року у задоволені позовуОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Неправильність рішення обґрунтовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача, представника прокуратури Одеської області, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції зокрема виходив з того, що:

- досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0000453,

№90005191 на даний час триває; належних та допустимих доказів щодо незаконних дій та бездіяльності відповідачів позивачем та його представниками не надано, а тому підстави та умови для відшкодування моральної шкоди, завданої заявнику незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» та ст. 1176 ЦК України відсутні;

- позивачем та його представниками не доведено поширення Суворовським

відділом поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області недостовірної інформації щодо ОСОБА_2 через ЗМІ та порушення такою інформацією його особистих немайнових прав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів, які відповідають вимогам матеріального й процесуального права, з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду чи іншому рішенні суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; 3) відмови в порушенні кримінальної справи; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої в чч. 1-5 цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно з п. 3 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Статтею 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що до ЄРДР 08 грудня 2012р. Суворовським відділом міліції в м. Одесі (на даний час Суворовський відділ поліції м. Одеси) були внесені відомості про вчинення кримінального порушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України. В заяві про скоєння кримінального порушення було зазначено «в період з жовтня 1999 року невстановлена особа, шляхом обману та зловживання довірою співзасновника ОСОБА_5 заволоділа грошовими коштами, які мали бути надані ОСОБА_4 в якості дивідендів у розмірі 150 000, 00 грн. причинивши своїми діями ОСОБА_4 матеріальний збиток у розмірі 150 000,00 грн., а також шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_4 переоформила у власність ПП ОСОБА_6 майно, яке належить ТОВ «Норма Плюс». Кримінальному провадженню був присвоєний № 0000453 та розпочато досудове розслідування.

Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, згідно представлених з боку позивача та його представників доказів, на підставі ухвал Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2013 року (справа №523/1610/13-к), 12 грудня 2013 року (справа №523/19412/13-к) з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, слідчим Суворовського відділу міліції м. Одеси були проведені обшуки в квартирі АДРЕСА_1 та в квартирі АДРЕСА_2.

Постановою заступника начальника СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 31 грудня 2015 року вказане кримінальне провадження закрито.

Постановою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року (справа №523/3247/16-к) зазначена постанова про закриття кримінального провадження скасована, а матеріали кримінального провадження № 0000453 направлено до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для проведення досудового розслідування, яке триває до цього часу.

Крім того, до ЄРДР 15 жовтня 2014 року Суворовським відділом поліції в м. Одесі було внесено звернення ТОВ «Норма Плюс» в особі його директора ОСОБА_7, про вчинення кримінального порушення, передбаченого за ч.3 ст. 191 КК України та було розпочате досудове розслідування кримінального провадження №90005191.

В межах зазначеного кримінального провадження, на підставі ухвал слідчого суді Суворовського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2014 року (справа №523/20482/14-к), від 28 січня 2015 року (справа №523/1162/15-к) з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, слідчим Суворовського відділу міліції м. Одеси були проведені обшуки в квартирі АДРЕСА_3.

Постановою заступника начальника СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 31 грудня 2015 року вказане кримінальне провадження закрито.

Постановою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року (справа №523/3247/16-к) зазначена постанова про закриття кримінального провадження скасована, а матеріали кримінального провадження № 90005191 направлено до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для проведення досудового розслідування, яке триває до цього часу.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 зазначив, що кримінальні провадження, відкриті фактично щодо нього та його цивільної дружини ОСОБА_6, закриті на підставі п.2ч1 ст.284 КПК України, тобто за відсутності в їх діях складу злочину.

Колегія суддів вважає, що у звязку зі скасуванням Суворовським районним судом м. Одеси обох постанов про закриття кримінального провадження, не доведенням ОСОБА_2 та його представниками фактів незаконності дій та бездіяльності під час досудового розслідування з боку посадових осіб Суворовського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області та Одеської місцевої прокуратури №4, позивач не є субєктом правовідносин, які б давали йому право на відшкодування моральної шкоди на підставі ст.ст.1-4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та ч.ч.2,6 ст.1176 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що факти фальсифікації кримінального провадження №90005191 встановлено заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди є безпідставними.

Зазначеним рішенням позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано розповсюджені ОСОБА_7 свідчення про те, що позивачі вчинили злочин за ч.3ст.191 КК України не відповідають дійсності і принижують їх честь, гідність та ділову репутацію.

В іншій частині позову відмовлено (а.с.89-92).

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі №523/4380/15-ц, в якій не брав участь жоден з відповідачів по цивільній справі №523/3310/16-ц, та яка перевіряється апеляційним судом, суд першої інстанції в мотивувальній частині свого рішення не навів жодної обставини, які б свідчили про фальсифікацію кримінальних проваджень №0000453 та №90005191.

Крім того, зазначене заочне рішення було ухвалено до прийняття Суворовським районним судом м. Одеси від 18 березня 2016 року постанов про скасування постанов про закриття вказаних кримінальних проваджень з передачею їх матеріалів для проведення досудового розслідування.

Як зазначалось вище, обовязки доказування і подання доказів покладено на кожну сторону. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ст.60 ЦПК України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують ту обставину, що орган досудового розслідування надав прес-службі УМВС України в Одеській області недостовірну інформацію в частині скоєння ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ознаками ч.3ст.191 КК України, що зазначена інформація була розповсюджена 18 лютого 2015 року у випуску новин телекомпанії «7 канал».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові ОСОБА_2 й в частині зобовязання органу досудового слідства спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у засобах масової інформації.

Колегія суддів також зазначає, що суд першої інстанції обгрунтовано не розглядав вимоги ОСОБА_2 про порушення прав ОСОБА_6 з огляду на те, що остання не уповноважувала позивача представляти її інтереси в суді та з відповідними позовними вимогами до відповідачів не зверталася

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.303,304,п.1ч.1ст.307,ст.ст.308,313-315,317,319ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8