Номер провадження: 22-ц/785/4232/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, одночасно подавши заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 15 березня 2017 року заява ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволена.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3

Копія ухвали направлена до управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи позивач в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не сповістив, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у його відсутність (а.с.19).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 24 травня 2017 року, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову суд керувався ст.ст.151,152 ЦПК України та роз'ясненнями, що містяться у п.п.2,4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму ВСУ) та виходив із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам (а.с.8 виділених матеріалів)

Повністю погодитися такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам закону, розясненням постанови Пленуму ВСУ та не грунтуються на виділених матеріалах справи.

Так, відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначено ч. 1 ст.152 ЦПК України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що 10 березня 2017 року він звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 50 000 грн., які він позичив йому 03 листопада 2016 року.

Відповідач зобовязався повернути гроші до 01 березня 2017 року та в забезпечення виконання зобовязання передав свій паспорт.

У передбачний домовленістю строк останній гроші, які вкрай необхідні йому для лікування, не повернув, всіляко ухиляється від зустрічі і спілкування з ним та терміново почав розпродавати своє майно з метою у подальшому утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення та стягнення майна (а.с.1-2).

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_2 додав до позову копію паспорта ОСОБА_3, яка у виділених матеріалах надісланих судом до апеляційної інстанції не міститься.

Інших доказів, які необхідні для розгляду справи, позивачем надано не було (а.с.2).

Згідно розяснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму ВСУ, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи наведене та відсутність у матеріалах справи станом на 15 березня 2017 року (дату постановлення оскаржуваної ухвали) будь-яких доказів щодо розміру боргу та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову, висновок суду про забезпечення позову є передчасним.

Крім того, із змісту нотаріально посвідченої довіреності, виданої ОСОБА_3 ОСОБА_4 та інш. для представництва його інтересів в судах тощо від 24 травня 2017 року, вбачається, що особа доверітеля була встановлена нотаріусом на підставі його паспорта серії КМ №758405, виданого Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 16 грудня 2011 року, що не відповідає доводам позивача про те, що паспорт ОСОБА_3 знаходиться у нього з 03 листопада 2016 року.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції від 15 березня 2017 року скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Керуючись ст.303,п.2ч.2ст.307,п.2ч.1ст.312,ст.313,п.6ч.1ст.314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2017 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6