14.11.2017 Єдиний унікальний номер 205/5536/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник К.О.

при секретарі Молчанові Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,-

встановив:

Позивач 29 серпня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 10 лютого 2017 року помер її батько ОСОБА_3, який за життя залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповів позивачу та її сестрі ОСОБА_2. Позивач разом з відповідачем доглядали батька, свідоцтво про його смерть отримала відповідач та утримувала його у себе разом із заповітом та усіма правовстановлюючими документами на спадкове майно. Після смерті батька, відповідач зобовязалася принести всі документи, щоб позивач звернулася до нотаріальної контори, та повідомила, що 10 серпня 2017 року останній день для подання заяви. О 09.30 год. 10 серпня 2017 року відповідач принесла за місцем роботи позивача документи, однак у цей день в нотаріальній конторі був архівний день. 11 серпня 2017 року позивач повторно звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріус повідомив, що строк для прийняття спадщини сплинув і відповідач може надати згоду нотаріусу на прийняття від позивача заяви після спливу шестимісячного строку, однак відповідач відмовилась це зробити. Позивач просилавизначити їй додатковий строк тривалістю два місяці після набрання чинності рішення суду для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3, померлого 10.02.2017 року.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалась на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, оскільки позивач пропустив строк не з поважних причин, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - Друга дніпровська державна нотаріальна контора у судове засідання не зявилась, письмово просили слухати справу у відсутність їх представника та прийняти рішення згідно діючого законодавства.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 10 лютого 2017 року помер ОСОБА_3 (а.с.9), який є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с.40 на звороті,44).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 02 квітня 2008 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1480, згідно якого він заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с.10).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою (стаття 1220 ЦК України).

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що позивачка у встановлений строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не звернулася.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.08.2017 року, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з пропущенням строку для подачі зави про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 зазначила, що не звернулася до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, оскільки у неї не було правовстановчих документів на майно, заповіту та свідоцтва про смерть батька, які знаходились у відповідача по справі, про можливість звернути до нотаріуса з заявою без вказаних документів їй відомо не було. Також, позивач пояснила в судовому засіданні, що вона не знала про те, що на протязі всіх шести місяців з дня смерті батька, вона мала можливість звернутися до нотаріальної контори із заявою. Про те, що заяву про прийняття спадщини можливо було відправити поштою, також не знала.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 свідчили, що їм було відомо про те, що всі документи для прийняття спадщини були у сестри позивача, які вона передала їй 10.08.2017 року, але ж в той день в нотаріальній конторі був архівний день. Суд ставиться критично до їх пояснень, оскільки з приводу поважності причин пропуску строку свідки нічого не пояснили.

Для вирішення питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини важливим питання є строк протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, і саме в цей строк повинні існувати поважні (непереборні) обставини для пропуску такого строку.

Жодних доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Таким чином, суд вважає, що у ОСОБА_1не було перешкод для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у строки, зазначені в ст.1270 ЦК України, а обставини, на які вона посилалася не є поважними, виходячи з вимог частини третьої статті 1272 ЦК України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10. 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя К.О. Скрипник