12.10.2017 227/2568/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого cудді - Мацишин Л.С.,

при секретарі - Верній М.Г.,

з участю представника органу

опіки та піклування ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Добропільської міської ради, який діє в інтересаї неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року орган опіки та піклування Добропільської міської ради, який діє в інтересаї неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 у розмірі ? частин з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття на її особистий рахунок та про передачу дитину на їхнє піклування.

В обґрунтування позовних вимог орган опіки та піклування посилається на те, що в родині ОСОБА_4 з 04 серпня 2016 року проживає неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно рішення служби у справах дітей Добропільської міської ради від 26 липня 2016 року № 49 „Про тимчасове влаштування неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Неповнолітня ОСОБА_3 навчається в 9 класі Добропільскої ЗОШ-інтернату І-ПІ ступенів. Мати, ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_11. Батько, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: АДРЕСА_2. Родина ОСОБА_2 перебуває на внутрішкільному обліку, на обліку в службі у справах дітей як дитина, яка проживає в сім'ї де батьки ухиляються від належного виконання батьківських обов'язків. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 13 січня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у позбавлені батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2017 року було рекомендовано ОСОБА_2 змінити ставлення до виховання дочки. Але батько не змінив свого ставлення щодо виховання своєї доньки. ОСОБА_2 вихованням, утриманням своєї дитини не займається, успіхами її не цікавиться. Іноді спілкується з донькою по телефону. З часу винесення рішення Апеляційного суду жодного разу не відвідав доньку ні у школі, ні у родині ОСОБА_4. Не надавав коштів на утримання своєї доньки. А тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його донньки ОСОБА_3. Крім того, просять стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, на її особистий рахунок та передати дитину під їхню опіку.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування позовні вимоги підтримала з мотивів викладених у позовній заяві та пояснила, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в службі у справах дітей як дитина, яка проживає в сім'ї де батьки ухиляються від належного виконання батьківських обов'язків з 2013 року. Мати не займалася вихованням дитини, після того як дитина опинилася в притулку в м.Маріуполь, батько поновив документи та забрав доньку ОСОБА_3. Оскільки йому з дитиною не було де жити, він деякий час жив в посадці влітку 2013 року. В 2013 році відповідача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністравтиної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за неналежне виховання доньки ОСОБА_3, яка з 29 квітня 2013 року до 17 травня 2013 року займалася бродяжництвом. Відповідачу було надано квартиру в м.Білозерську. Відповідач офіційно не працює, підробляє по найму у людей, останній час в родині ОСОБА_18. Батько намагався проживати з дочкою в родині ОСОБА_18 (роботодавці), де для дівчинки була виділена кімната. У дівчинки з роботодавцем батька трапився конфлікт і відповідач з дочкою деякий час проживали в гаражі, потім у родичів, потім знову повернулися до родини ОСОБА_18. Дитина категорично не хоче жити з батьком, а хоче жити в сім"ї ОСОБА_4 ОСОБА_3 влаштована до цілодобового інтернату, де може ночувати, а на вихідні батьки повинні забирати з інтернату дітей додому. Проте ОСОБА_3 на вихідні йде до сімї ОСОБА_4. Родина ОСОБА_12 перебувають в центрі як кандидати в прийомні батьки.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав він визнає, а з позовними вимогами щодо стягнення аліментів, він визнає частково, стверджує, що він не має змоги платити аліменти, лише ставити на депозитний рахунок дочці по 200 - 300 грн. для накопичення. Крім того пояснив, що він погоджується, щоб його позбавили батьківських прав відносно його дочки, тому що їй буде краще жити у прийомній сімї, та заперечив, що він зловживає алкогольними напоями. Донька після того, як він розійшовся із дружиною, опинилася в притулку в м.Маріуполі. Він відновив документи на дитину та поїхав її забрав. Проживали після цього в родичів дружини, але його з дитиною вигнали, після чого він деякий час влітку жив в посадці з донькою. Потім йому було надано двокімнатну квартиру в м.Білозерську, але в ній потрібно робити ремонт. Відповідач зараз не забирає дочку з інтернату на вихідні, тому що дівчинка йде до ОСОБА_8, там умови для проживання кращі ніж у нього. З дочкою відповідач спілкується інколи по телефону, цікавиться її життям, коли є гроші, то дає дитині. Вважає, що він не зможе дати доньці освіту та створити такі умови проживання, як у ОСОБА_8, і тому не проти позбавлення його батьківських прав.

Неповнолітня ОСОБА_3 не заперечила проти того, щоб батько був позбавлений батьківських прав, оскільки вона не бажає проживати разом з батьком. У нього відсутні всі умови для проживання, коли вона проживала разом з ним, то вони жили в гаражі, де стояла машина, шини до машин, тощо. Крім того, він часто покидає своє місце проживання та живе або в різних знайомих або в посадці, під відкритим небом, де вона з ним деякий час жила, харчувались та одягались в цей час з мусорників, спали на землі, і під час таких його відпочинків він зловживає алкогольними напоями. Крім того стверджує, що відповідача не цікавиться її успіхами в навчанні. З батьком спілкується по телефону дуже рідко, грошей він їй не дає, одягають та годують її ОСОБА_8, жити разом із батьком вона не хоче. Просить позбавити батька батьківських прав.

Свідок ОСОБА_4, в судовому засіданні суду пояснила, що знає ОСОБА_3, вони з чоловіком познайомились з нею в лікарні, дуже перейнялись її важким життям та після цього і почали її навідувати, а потім їздили до неї за місцем її мешкання в м. Білозерське, а зараз вона проживає разом з ними. В них є двоє своїх дітей, ОСОБА_3 проживає в кімнаті з їх рідною дочкою. Прийняли її в своїй сімї як рідну дитину та бажають, щоб вона з ними проживала. Також зазначив, що батько дівчинки ОСОБА_2 інтересу до життя дочки не проявляє.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків. встановив такі обставини.

Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, поновленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 05 серпня 2011 року, відповідний актовий запис № 3 від 05.08.2011 року (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_11 померла ОСОБА_5, що встановлено рішенням Добропільського міськрайонного суду від 13 січня 2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2, що визнається сторонами, а тому згідно вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до актів відвідування сім'ї ОСОБА_2 від 29 грудня 2016 року та 13 червня 2017 року, виданих директором Добропільської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Добропільської міської ради, були обстеженні матеріально-побутові умови проживання в якій повинна проживати неповнолітня ОСОБА_3, учениця 9-кл. Добропільської ЗОШ інтернату І-ІІІ ступенів Добропільської міської ради. Батько з ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3, але на момент відвідування сім'я там не проживає тривалий час. Квартира була зачинена, зі слів сусідів сім'я там не проживає, квартира не відремонтована, умови для проживання відсутні. ОСОБА_10 веде аморальний спосіб життя, не працює, вживає алкоголь. Зустрівши ОСОБА_2 він відмовився відчинити квартиру для обстеження. (а.с.20, 22)

Згідно довідки №1 виконавчого комітету Білозерської міської ради м.Добропілля та довідки про склад сімї відповідач ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_11 зареєстровані за адресою АДРЕСА_3. (а.с.13-14)

Сторонами визнається та обставина, що ОСОБА_3 на даний час проживає окремо від батька, в сімї Малишивих за адресою АДРЕСА_1 червня 2015 року.

Згідно акту відвідування сім'ї ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 14 червня 2017 року, виданого директором Добропільської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Добропільської міської ради, були обстеженні матеріально-побутові умови сімї ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_1, в якій на даний момент проживає ОСОБА_3 Будинок складаєтсья з трьох кімнат, ОСОБА_3 та ОСОБА_14 мають окрему кімнату, де в кожної є спальне місце, обладнаний куточок школяра. Стосунки в родині дружні. Для проживання дівчинки створені всі умови. ( а.с.21)

Як вбачається з характеристики ОСОБА_3, дівчинка навчається у 9 класі Добропільської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів та характеризуєтсья з позитивної сторони, батько не приймає участі у вихованні доньки, та помітні позитивні зміни з часу проживання у сімї Малишивих, які приділяють дівчинці багато уваги. (а.с.17-18)

На день розгляду справи ОСОБА_15 навчається в 10 класі Добропільської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступкнів.

Відповідно до висновку № 05/0786-10/02 від 04 серпня 2017 року виконком Добропільської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 4-5).

Звертаючись до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, позивач посилалася на те, що відповідач покладених на нього батьківських обов'язків не виконує; не бере участі у вихованні дитин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року. № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Судом також встановлено, що рішенням апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2017 року рішення Добропільського міськрайонного суду від 13 січня 2017 року в частині спору про позбавлення батьківських прав змінено. Попереджено відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на службу у справах дітей Добропільської міської ради контроль за виконанням ним батьківськх обов'язків. У задоволені позову про стягнення аліментів відмовлено. (а.с.8-10)

Згідно інформації про проведену роботу з сім'єю ОСОБА_16, ОСОБА_2 ніде не працює, має помешкання, але не проживає в ньому, нікого туди не пускає. Весна, літо, осінь - випасає корів у господаря. 31 траня 2016 року ОСОБА_2 забрав доньку зі школи, але відвів її до ОСОБА_12 і там її залишив. 19 липня 2016 року та 13 червня 2017 року зустрілись з ОСОБА_2, якому нагадили про батьківські обов'язки щодо доньки, на що він відповів, що дівчинці краще буде в сімї ОСОБА_12. ОСОБА_3 проживає в сімї ОСОБА_12, де для неї створені всі умови для проживання. Дівчинка знаходиться на повному їхньому утриманні. Батько до школи жодного разу не приїжав, батьківські збори не відвідував. (а.с.19)

Як стверджуює представник позивача, що ОСОБА_2 після ухвалення апеляційним судом Донецької області рішення, яким попереджено відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання дочки, ОСОБА_2 ставлення до дочки ОСОБА_11 не змінив, участі у вихованні її не бере, фінансової допомоги не надає, дитину ні в школі, ні в родині ОСОБА_12 не навідує, до них не звертався про повернення дочки в сім'ю. Даний факт також підтвердила допитана в судовому засіданеня неповнолітня ОСОБА_3, яка ще доповнила, що в вересні 2017 року вона тиждень знаходилась на лікування в лікарні і її жодного разу не навідав її батько, матеріальної допомоги на лікування не надавав, всі витрати на лікування понесла сім'я ОСОБА_12.

Крім того, факт ухилення від спілкування батька з дитиною підтвердила допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_17, які ствердила, що за весь час проживання ОСОБА_3 в сім'ї ОСОБА_4 батько дитини жодного разу не прийшов її навідати, не бажає спілкуватись з нею, фінансової та матеріальної допомоги їй не дає, не цікавиться успіхами дитини, батьківського внеску за харчування дитини не оплачує, умов проживання дитини у нього не має, живе в гаражі.

Таким чином судом встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання і утримання своєї дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не має наміру і бажання вчиняти будь-яких дій на виправлення цієї ситуації.

Доказів, які б свідчили про те, що відповідач в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обв'язки щодо своєї дочки, в судовому засіданні судом не встановлено.

Крім цього, судом встановлено, що дитина з червня 2015 року фактично проживає в сімї ОСОБА_4. Намагань з боку батька, щодо повернення ОСОБА_3 в його сім'ю ОСОБА_2 не проявляє.

Тобто суд приходить до висновку про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, свідомо не вчиняє дій, спрямованих на відновлення повноцінного спілкування з дочкою, яка потребує батьківської уваги та виховання.

Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виявляє до своєї неповнолітньої дитини батьківського піклування, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток , її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дочки ОСОБА_3 підставними та підлягають до задоволення.

Щодо позовниї вимоги про стягненя аліментів, то суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав, не звільняє від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні сім'ї ОСОБА_4, також враховує стан здоров'я відповідача, та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, працює по найму, зі слів відповідача має робочу спеціальність - гірничий робітник підземний, який на утриманні нікого не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині.

З врахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення неповнолітньою ОСОБА_3 повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За рішенням суду аліменти можуть перераховуватись на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. ( ч.3 ст. 193 СК України)

За правилами частини 4 статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (частина 5 статті 167 СК України).

Враховуючи викладене та те, що суд ухвалює рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3, суд вважає за можливе передати ОСОБА_3 на пікування органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради.

Орган опіки та піклування звільнений від сплати судового збору згідно пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», а тому за правилами статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 164, 166 СК України, ст. 60 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 209 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов органу опіки та піклування Добропільської міської ради, який діє в інтересаї неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, позбавити батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Передати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на піклування органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради.

Стягувати з ОСОБА_2, аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 серпня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Зобов'язати орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради Донецької області відкрити особистий рахунок на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Судя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області Л.С. Мацишин

12.10.2017