Дата документу 14.06.2017 Справа № 554/4739/17
Провадження №2/554/2639/2017
УХВАЛА

14 червня 2017 року Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Чуванова А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, та ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби про визнання права користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в своїх інтересах та в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовною заявою до Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби про визнання права користування квартирою, в якій просить визнати за ними право користування квартирою за адресою : м.Полтава, вул.Луценка, 52, кв.№44.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.119,120 ЦПК України, а саме: заява повинна містити найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Звертаючись з вимогами щодо визнання права користування житлом, позивач не виклала обставин в обґрунтування цих вимог. Так, зазначивши, що вона та її малолітня дочка зареєстровані та проживають в квартирі за адресою : м.Полтава, вул.Луценка, 52, кв.№44, позивач не вказала хто оспорює їх право користування та з приводу чого і який спір у них існує з відповідачем по справі.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 119-121 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, та ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби про визнання права користування квартирою - залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки позовної заяви в термін, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали та розяснити, що в іншому випадку заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М.Чуванова