Справа № 2-н-693/08
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

при секретарі судового засідання Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (надалі ПАТ «Родовід Банк»), заінтересовані особи: ОСОБА_1, Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (надалі Білоцерківський міський відділ ДВС ГТУЮ у Київській області) на дії та рішення головного державного виконавця Чайки Оксани Василівни, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Чайки О.В., в якій просить визнати незаконними дії головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Чайки О.В. та скасувати винесену ним постанову від 27.04.2017 р. про повернення ПАТ «Родовід Банк», як стягувачу, виконавчого документа - судового наказу № 2-н-693/08, виданого Подільським районним судом м.Києва 18.11.2008 р., на стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу. Копія даної постанови отримана банком 19.06.2017 р.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 27.04.2017 р. державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Чайкою О.В. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 51274769 згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Дане виконавче провадження було відкрито на підставі судового наказу №2-н-693/08, виданого Подільським районним судом міста Києва від 18.11.2008 про стягнення з ОСОБА_1на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості в розмірі 24 314 грн. 22 коп. Зазначена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була отримана ПАТ «Родовід Банк» 19.06.2017 р. Скаржник вважає, що державним виконавцем неправомірно повернутий виконавчий лист, оскільки ним не в повній мірі вжито заходів по примусовому виконанню судового наказу відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Представник заявника в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та вимоги скарги задовольнити.

В судове засідання представник Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області не з'явився, надіслали до суду заперечення, де просили проводити розгляд справи за їх відсутності, проти скарги заперечували, оскільки державним виконавцем Чайкою О.В. виконані всі покладені на нього обов»язки по примусовому виконанню судового наказу №2-н-693/08.

Заінтересована особа ОСОБА_1 судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ст.379 ч.2 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачене законом.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою державного виконавця по ВП № 51274769 від 27.04.2017 року стягувачеві повернуто виконавчий документ - судовий наказ №2-н-693/08, виданий Подільським районним судом м.Києва 18.11.2008 р., про стягнення з ОСОБА_1на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості в розмірі 24 314 грн. 22 коп.

Згідно даної постанови, підставою повернення виконавчого документа є ст. 37 ч.1 п. 9 Закону України «Про виконавче провадження», що передбачає повернення виконавчого документу стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Вказана постанова отримана скаржником 19.06.2017 р., звернення до суду відбулось поштою у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до п.1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Відповідно до ст. 18 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2017 року Білоцерківським міським відділом ДВС ГТУЮ у Київській областіна адресу суду надіслано відомості стосовно виконаних дій вчинених державним виконавцем Чайкою О.В. по примусовому виконанню судового наказу №2-н-693/08, виданого Подільським районним судом м.Києва 18.11.2008 р.

02.06.2016 року державним виконавцем в порядку ст.25 Закону України «Про виконавче провадженя» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено боржнику для виконання та до відома.

13.06.2016 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також постанова про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, які відкриті у Київському ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст.5.11 Закону України «Про виконавче провадження» з метою своєчасного повного і належного виконання рішення суду державним виконавцем направлено запити до реєструючих органів, а саме: Відділу держгеокадастру в м. Біла Церква, ДПІ України, Пенсійного фонду України, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з метою з'ясування джерел доходів та можливого місця роботи боржника.

З повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що кошти на рахунках ОСОБА_1 відсутні.

Згідно наданої інформації Відділу держгеокадастру у м. Біла Церква майна зареєстрованого за боржником не виявлено.

Згідно відомостей ДПІ України інформація про джерела отримання доходів боржником ОСОБА_1 відсутня.

Згідно наданих відомостей Пенсійним фондом України, про осіб-боржників, які отримують пенсію, та осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи ОСОБА_1 - інформації не знайдено.

Згідно акту державного виконавця, при перевірці електронної бази територіального сервісного центру 3242, будь-яких АМТЗ зареєстрованих за боржником не виявлено.

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Однак, згідно ч. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Оскільки, сума заборгованості боржника не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, а іншого майна боржника не виявлено, суд приходить до висновку, що державний виконавець вжив усіх передбачених законом заходів з примусовому виконання судового наказу та правомірно повернув судовий наказ стягувачу.

Тим самим, органом державної виконавчої служби підтверджено наданими документами (копія виконавчого провадження № 741/11, № за ЄДРПВ 51274769) виконання в повному обсязі всіх можливих передбачених законом заходів щодо виконання вищевказаного виконавчого документа та підтверджено правомірність його повернення.

На спростування доводів державного виконавця та підтвердження обгрунтування своєї скарги заявником не надано жодного доказу, а його твердження у скарзі щодо невиконання дій з примусового виконання носить формальні посилання загального характеру без конкретного вказування обставин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем були вичерпані всі надані йому Законом повноваження по примусовому виконанню судового наказу №2-н-693/08, виданого Подільським районним судом м.Києва 18.11.2008 р, винесена державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Чайкою О.В. постанова про повернення виконавчого документа на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Тому вимоги заявника щодо визнання незаконними дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході судового розглядук.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені скарги ПАТ «Родовід Банк» на дії та рішення державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Чайки О.В., оскільки останньою вжито всіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень.

Крім того, слід звернути увагу особи, що подала скаргу, що повернення вищевказаного документа не позбавляє права ПАТ «Родовід Банк», як стягувача у виконавчому провадженні, знову пред'явити вищевказаний виконавчий документ до виконання у межах встановленого законом строку для виконання.

Враховуючи вищевикладене, ст.ст.2, 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст.18, 37 ч.1 п.9 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.383, 386, 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи: ОСОБА_1, Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на дії та рішення головного державного виконавця Чайки Оксани Василівни - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова