АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3275/17 Головуючий 1 інст. - Єрмоленко В.Б.
Справа № 639/8577/16-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» червня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Харківської міської ради. В обґрунтування свого позову посилався на те, що 03 червня 1950 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу придбала у ОСОБА_4 1/3 частини домоволодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що домоволодіння фактично складається із двох будівель, між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір про порядок користування домоволодінням від 03 червня 1950 року, відповідно до якого у користування ОСОБА_3 переходив флігель дерев'яний, мазаний, критий толем на одну кімнату, кухню. В свою чергу, у користуванні ОСОБА_4 був залишений будинок дерев'яний, мазаний, критий залізом на три кімнати, одну кухню та коридор.

Зазначив, що з 1950 року та до моменту своєї смерті у ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 проживала у вищезазначеному флігелі та після її смерті спадщину фактично прийняв його батько ОСОБА_5, проте документів про право на спадщину не оформлював.

У ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 помер.

Після смерті ОСОБА_5 даною частиною домоволодіння став користуватися він, який за отриманням спадщини до нотаріуса не звертався через втрату документів, що підтверджують його родинні зв'язки із померлим.

Вказав, що він добросовісно, відкрито, безперервно володів 1/3 домоволодіння, що складається з флігелю дерев'яного, мазаного, критого толем на одну кімнату, кухню більше десяти років поспіль, що надає йому право власності на це майно в порядку набувальної давності.

Зазначив, що ним укладались договори із відповідними житлово-комунальними підприємствами та організаціями, проводився поточний ремонт для підтримання домоволодіння в належному для використання стані.

Вказав, що внаслідок правочинів, проведених попередніми власниками, власником 2/3 частин спірного домоволодіння став ОСОБА_2, а саме 19 жовтня 2015 року він набув у власність дане майно на підставі договору дарування від 19 жовтня 2015 року.

Зазначив, що ОСОБА_2 визнає порядок користування домоволодінням встановлений договором від 03 червня 1950 року та не заперечує проти визнання за ним права власності на 1/3 частини домоволодіння в порядку набувальної власності.

Просив визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на 1/3 частини житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1» з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено, визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/3 частину житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1» з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що позивач не має правових підстав для набуття права власності на спірне домоволодіння в порядку набувальної давності, оскільки не здійснював жодних дій щодо заволодіння майном тому, що все своє життя проживав у спірному домоволодінні та зареєстрований, також він не заволодів саме чужим майном.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 набув право власності на 1/3 частини житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1» з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю, оскільки більше десяти років відкрито, безперервно володів зазначеним нерухомим майном.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 03 червня 1950 року ОСОБА_3 була власником 1/3 частина домоволодіння по АДРЕСА_1. Інші 2/3 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель належали ОСОБА_4, а з 19 жовтня 2015 року належать ОСОБА_2 з відповідним порядком користування домоволодінням, який укладено 03 червня 1950 року між колишніми співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 За цим порядком ОСОБА_3 користувалася флігелем дерев'яним на одну кімнату.

Із технічного паспорту на домоволодіння, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташовано два житлових будинки літ. «А-1» і літ. «Б-1», 1914 року побудови. За експлікацією приміщень до плану, будинок літ. «Б-1» загальною площею 33,4 кв. м. має одну кімнату площею 12,6 кв. м., кухню площею 8,9 кв. м., комору і коридори площею відповідно 4,9 кв. м., 5,1 кв. м., що відповідає даним договору купівлі-продажу за 1950 року.

Як вбачається з будинкової книги, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в будинку з 16 листопада 1949 року по день смерті та знята з реєстраційного обліку 17 червня 1977 року. Разом з нею в будинку проживали і були зареєстровані ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, - батьки ОСОБА_1, а також ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає в спірному будинку до теперішнього часу.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину, яка складалась з 1/3 частини домоволодіння по АДРЕСА_1, фактично прийняв ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5, батько позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6, мати позивача.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що він не може прийняти спадщину, оскільки свідоцтва про народження його батька не збереглося. З інформації державного архіву Харківської області від 11 серпня 2015 року вбачається, що в алфавітних журналах до книг реєстрації актів про народження по місту Харків за 1930 року запису про реєстрацію народження ОСОБА_5 не має. Крім того, відсутні документи його баби ОСОБА_3, зокрема свідоцтво про її смерть, що виключало будь-яке звернення батька із заявами до архіву, нотаріальної контори щодо оформлення спадщини, тому вважав, що єдиний спосіб захисту його порушеного права - це визнання за ним права власності на спадкове майно за набувальною давністю, оскільки ОСОБА_1 протягом тривалого часу постійно, безперервно та вільно користується 1/3 частиною домоволодіння, починаючи з 90-х років сплачує за комунальні послуги.

Частиною 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи предметом позову є спадкове майно. Спадкоємцем першої черги є позивач.

Однак, визнаючи право власності за ОСОБА_1 за набувальною давністю, суд першої інстанції не з'ясував повно зазначені обставини справи, не надав доказам належну оцінку, помилково застосував до спадкових правовідносин статтю 344 ЦК України та незаконно задовольнив позов ОСОБА_1

Оскільки рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процессуального права, воно підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Питання щодо стягнення судового збору в розмірі 2237,03 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги вирішено відповідно до вимог частин 1, 5 статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2.ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради 2237, 03 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії