Провадження № 2-р/554/21/17
У Х В А Л А

Іменем України

13 вересня 2017 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Кулешової Л.В.,

при секретарі судового засідання Ткаченко А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Монпасьє» про розяснення рішення суду від 11.01.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Монпасьє» про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Монпасьє» про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки задоволено частково та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Монпасьє» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у сумі 1283,04 грн. та судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн.

30 червня 2017 відповідач звернувся до суду із заявою про роз'яснення вказаного рішення суду від 11 січня 2017 року. В обґрунтування заяви зазначає, що відповідач вимушений звернутись до суду за відповідним розясненням щодо включення розміру податку з доходів фізичних осіб та військового збору у суму стягнення, не змінюючи загального розміру суми, яку вирішено судом до стягнення.

У заяві посилається на те, що відповідно до Податкового кодексу України податковий агент, яким у даному випадку є товариство з обмеженою відповідальністю «Монпасьє», зобов'язаний нарахувати, утримати та сплатити податки до бюджету України від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

У резолютивній частині рішення суду від 11.01.2017 року відповідачу незрозумілим є присудження на користь позивача в частині щодо утримань та сплати відповідного податку та збору до бюджету України, адже у державного виконавця є обовязок стягнути з ТОВ «Монпасьє» повну суму коштів 1283,04 грн. без урахувань утриманих та сплачених до бюджету податку та збору, тому просить роз'яснити рішення, про що постановити відповідну ухвалу.

Крім того, заявник просить відстрочити виконання рішення до місяця після дати його розяснення, посилаючись на положення ст.373 ЦПК України.

У судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд заяви без участі, у якій він не заперечував проти розяснення судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 221 ЦПК України, неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути заяву про розяснення судового рішення за відсутності сторін та їх представників, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду заяви.

Розглянувши заяву про розяснення судового рішення в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз'яснення рішення - це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення і не вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду.

У заяві про роз'яснення рішення повинно бути зазначено, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, які припускаються тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за №14 від 18 грудня 2009 року відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Отже, необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

Так, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11 січня 2017 року по справі №554/13870/15-ц за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Монпасьє» про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки позовні вимоги задоволено частково : стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Монпасьє» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у сумі 1283,04 грн. та судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн.

У своїй заяві відповідач вказує на те, що рішення суду від 11.01.2017 року є незрозумілим в частині утримань та сплати відповідного податку та збору до бюджету України із суми, яка присуджена на користь позивача до стягнення, а саме - з 1283,04 грн.

Згідно зі ст.18 Податкового кодексу України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Підпунктом 168.1.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що 168.1.1. податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 167.1. статті 167 ПКУ ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до Підрозділу 10. «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України: 16-1. Тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір ; 1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; 1.2. Обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу; 1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту; 1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту; 1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу ; 1.6. Платники збору зобовязані забезпечувати виконання податкових зобовязань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Таким чином, із аналізу зазначених норм податкового законодавства товариство з обмеженою відповідальністю «Монпасьє», будучи податковим агентом, зобов'язане нараховувати, утримувати та сплачувати податки, передбачені розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Крім того, у абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за №13 від 24 грудня 1999 р.передбачено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

З огляду на наведене слід розяснити, що з ТОВ «Монпасьє» підлягає стягненню середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у розмірі 1283,04 грн. з відрахуванням підприємством з цієї суми податків та обовязкових платежів при виплаті.

Щодо вимог заяви про відстрочення виконання рішення до одного місяця з дати розяснення рішення, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даної вимоги з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

Однак заявником не наведено у заяві жодних обставин, що ускладнюють виконання рішення та не надано доказів цих обставин, внаслідок чого суд позбавлений можливості дійти до висновку про наявність виключних обставин для відстрочення виконання рішення від 11.01.2017 року згідно заявлених вимог заявника, а відповідно і підстав для їх задоволення. Отже, заява про розяснення рішення суду в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.210, 221, 373 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Монпасьє» про розяснення рішення суду від 11.01.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Монпасьє» про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки задовольнити частково.

Розяснити резолютивну частину рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11 січня 2017 року по справі №554/13870/15-ц, а саме те, що з товариства з обмеженою відповідальністю «Монпасьє» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у сумі 1283,04 грн. з відрахуванням підприємством з цієї суми податків та обовязкових платежів.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.В. Кулешова