Справа № 310/5720/17
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря судового засідання Бевз О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Бердянської райдержадміністрації, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України без згоди та супроводу батька,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_3 на тимчасово неконтрольовану територію України в м. Донецьк Донецької області строком на 1 рік без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позову вказує на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.06.2005р. по 03.09.2009р. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач разом з сином проживають в м.Донецьку, вона працює в аптеці, дитина з 2012р. і по теперішній час навчається в школі №118 м.Донецька. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, веде антисоціальний спосіб життя, був неодноразово судимий. Влітку 2017р. син гостював у бабусі, матері позивача, в с.Новотроїцьке Бердянського району. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, в'їзд дитини до м.Донецька наразі можливий лише при наявності дозволу батька. Однак, відповідач відмовляється з'явитися до нотаріуса для оформлення довіреності. У зв'язку з цим дитина не може своєчасно приступити до навчання, оскільки син не бажає навчатися у школі в с.Новотроїцьке, де у нього немає друзів, а також не бажає проживати окремо від матері. Тому позивач змушена була звернутися з цим позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1, її представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися. Представники позивача подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином (а.с.31-33). Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав.

Суд, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України, розглядає справу за відсутності відповідача в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

24.06.2005 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується копією паспорта (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 (а.с.9).

03.09.2009р. шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було розірвано (актовий запис №53 від 03.09.2009р., зареєстрований відділом РАЦС по Бердянському району Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області). (а.с.8).

З договору оренди жилих приміщень від 19.06.2015р., укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, вбачається, що позивач ОСОБА_1 орендує трикімнатну квартиру, яка знаходиться АДРЕСА_1, з 19.06.2015р.

Згідно з довідкою ТОВ «ПКМФ «Ольвія-Медінвест» №34/7 від 17.08.2017р. ОСОБА_1 працює фармацевтом в ТОВ «ПКМФ «Ольвія-Медінвест», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, з 16.03.2011р. по теперішній час.

Відповідно до довідки МЗУ «Школи №118 м.Донецька» від 17.08.2017р. №78, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 6-Б класі Муніципальної загальноосвітньої установи «Школа №118 м.Донецька» з першого класу (2012-2013 навчальний рік) по теперішній час.

З позовної заяви позивача вбачається, що літо 2017р. її син провів у рідної бабусі ОСОБА_5 (матері позивача) в с.Новотроїцьке Бердянського району. Однак після закінчення літніх канікул дитина не може повернутися додому до м.Донецька і приступити до навчання, оскільки для виїзду на непідконтрольну Україні територію, де проводиться антитерористична операція, необхідна згода батька. Проте відповідач відмовляється надати згоду на виїзд дитини.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно статті 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положеньст.151СК України, вправі обирати самі. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.154 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Відповідно до п.п.5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької Луганської областей - в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Згідно з Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених вищезазначеною постановою, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою іншого з батьків. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється за рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

В статті 313 ЦК України зазначено - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість оформлення відповідних документів на в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію без згоди одного з батьків за рішенням суду.

Отже, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо в'їзду/виїзду на тимчасово неконтрольовану територію України неповнолітньої дитини, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

З огляду на викладене, оскільки позивач зазначила мету в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про можливість та доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на в'їзд/виїзд її неповнолітньої дитини, в її супроводі, без дозволу (згоди) батька дитини, відповідача по справі, та оформлення відповідних документів для тимчасового в'їзду/виїзду.

Керуючись ст.313 ЦК України, ст.ст.88, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на неконтрольовану територію України в м. Донецьк Донецької області (в зону проведення антитерористичної операції) у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, строком на один рік.

Згідно зі ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги або заяви про перегляд заочного рішення, якщо такі не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. П. Прінь