Справа № 520/3336/17
Провадження № 2/520/7057/17
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
до Одеської міської ради
про встановлення факту, що має юридичне значення
та визнання права власності в порядку спадкування за законом,
20.03.2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_2 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій позивач просить суд:
- встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних стосунків між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 08.01.2016 року, які є рідними сестрами;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №51, в будинку №90 «а», по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 42,3 кв.м., житловою 18,5 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 08 січня 2016 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що 08 січня 2016 року померла ОСОБА_3, яка є її рідною сестрою.
Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири № 51, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, б. 90 «а», яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованого згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 31.12.2015 року.
Позивачка вказує, що після смерті своєї сестри вона звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини, в результаті чого була заведена спадкова справа.
Також, як зазначає позивач, після спливу строку для прийняття спадщини її представник звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.
Однак, 21.10.2016 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та розбіжності у прізвищах, іменах та по-батькові між позивачкою та спадкодавцем, у зв'язку з чим було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.
Оскільки ОСОБА_1 не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів та наявністю розбіжності у метричних документах своїх та спадкодавця, вона звернулася до суду із відповідним позовом.
У судове засідання 12.06.2017 року позивачка не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, від її представника до канцелярії суду надійшла заява, в якій представник позивачки просила суд розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача - Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, однак 17.05.2017 року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21 серпня 1935 року народилася ОСОБА_3 (у свідоцтві про народження російською мовою зазначено ОСОБА_4), у свідоцтві про народження в графі «батько» зазначено російською мовою «ОСОБА_5 Спиридон», в графі «матір» зазначено російською мовою «Тиора Фекла Феодоровна», що підтверджується копією посвідки про народження, копією запису акта про народження, копією архівної довідки (а.с. 16, 17, 19).
Судовим розглядом також встановлено, що 14 липня 1943 року народилася ОСОБА_6 (у свідоцтві про народження російською мовою зазначено ОСОБА_7), батько, у свідоцтві про народження зазначено російською мовою - «Тиора Михаил Спиридонович», матір, у свідоцтві про народження зазначено російською мовою «Тиора Фекла Федоровна», що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14).
09 лютого 1962 року ОСОБА_6 (у свідоцтві про одруження російською мовою зазначено ОСОБА_8) уклала шлюб з ОСОБА_9 (у свідоцтві про одруження російською мовою зазначено ОСОБА_10), після реєстрації одруження ОСОБА_6 було присвоєно прізвище «Копиця» (у свідоцтві про одруження російською мовою зазначено «Копица») (а.с.14).
Право власності ОСОБА_3 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.12.2015 року номер запису про право власності: 12906252 (а.с. 9).
08 січня 2012 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЖД № 435830, актовий запис № 289 від 08 січня 2016 року (а.с. 6).
На виконання вимог ухвали суду від 27.04.2017року Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 надіслала суду завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, померлої 08 січня 2016 року, зі змісту якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3, звернулася ОСОБА_1, як спадкоємець другої черги спадкування за законом, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія її заяви.
Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 березня 2017 року № 197/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №51, що розташована за адресою: місто Одеса, вул. Ак. Корольова, будинок №90А, після смерті ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що не надано правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно, а також не встановлено факт спорідненості між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, так як за поданими документами, а саме: свідоцтвом про народження ОСОБА_3, виданого Сільською радою Котовського району 03.09.1935 №91 та свідоцтвом про одруження, виданого Липецькою с/р Котовського р-ну Одеської області 14.01.1962, а/з №14, є розбіжності у Прізвищах, Іменах та По-батькові. Заповіт на ім'я позивачки відсутній.
Судом встановлено, що у свідоцтві про народження ОСОБА_3, батьки померлої вказані російською мовою як «ОСОБА_5 Спиридон» (батько) та «Тиора Фекла Феодоровна» (мати).
У свідоцтві про народження позивачки батьки вказані російською як «Тиора Михаил Спиридонович» (батько) та «Тиора Фекла Федоровна» (мати).
Крім того, у свідоцтві про народження імя позивачки російською мовою зазначено як «Наталия», тоді як у свідоцтві про одруження імя позивачки російською мовою зазначено як «Наталья».
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
При вищевикладених обставинах, у суду не виникає сумнівів в тому, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3, померлої 08 січня 2016 року, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ст. 1269).
Зі змісту спадкової справи вбачається, що єдиним спадкоємцем другої черги спадкування за законом до майна померлої ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_1, яка звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини в межах встановленого законом шестимісячного строку.
Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 спадщину прийняла, оскільки подала нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не зверталася, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268).
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Судом встановлено, що відсутність правовстановлюючих документів на квартиру №51, що розташована за адресою: місто Одеса, вул. Ак. Корольова, будинок №90 «а», призвела до неможливості ОСОБА_1 оформити свої спадкові права щодо цієї квартири, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду її право захистити неможливо.
Таким чином, у звязку з тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_3, померлої 08 січня 2016 року, спадкоємці першої та інші спадкоємці другої черги відсутні, фактично здійснила дії щодо прийняття спадщини (подання у встановлені законом термін заяву про прийняття спадщини), не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом з причин незалежних від неї, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та за необхідне з метою відновлення порушеного права позивача визнати за нею право власності на квартиру № 51, загальною площею 42,3 кв.м., житловою 18,5 кв.м., в будинку № 90 «а», по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 08 січня 2016 року.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 11, 60, 88, 212-215, 224-226, 256 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідною сестрою ОСОБА_3, померлої 08 січня 2016 року.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1) право власності на квартиру № 51 в будинку № 90 «а» по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 42,3 кв.м., житловою 18,5 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 08 січня 2016 року.
Дане рішення суду, після набрання законної сили, є підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1) на квартиру № 51 в будинку № 90«а» по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 42,3 кв.м., житловою 18,5 кв.м., згідно вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.