Справа № 369/2800/16-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/130/17 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 4 06.06.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

суддів: Коцюрби О.П.

Сержанюка А.С.

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з наведеним позовом до ОСОБА_4

Просила розділити спільне сумісне майно подружжя визнавши за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 1044366 грн та на холодильник вартістю 1000 грн, кухонний стіл з 3 стільцями вартістю 2000 грн, меблі для ванної кімнати вартістю 2000 грн, кухонний гарнітур вартістю 8000 грн, варочну поверхню вартістю 1000 грн, витяжку вартістю 1000 грн. Всього на суму 15000 грн, а всього майна на загальну суму 1044381 грн.

Крім того, просила визнати право власності за ОСОБА_4 на 1/3 частину спірної квартири вартістю 522183,34 грн, телевізор вартістю 10000 грн, ноутбук, wi-fi розтер вартістю 3500 грн, мікрохвильову піч вартістю 300 грн, диван вартістю 1500 грн, корпусні меблі вартістю 2000 грн, меблі для коридору вартістю 1000 грн, а всього на суму 18300 грн, а всього майна на загальну суму 540483,34 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суд Київської області від 20 липня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 спірної квартири.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/4 спірної квартири. Розподілено судові витрати.

В решті вимог позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просила рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилалася на неправильне застосування і порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Під час розгляду апеляційної скарги, колегією суддів була задоволена заява апелянта щодо відмови від апеляційної скарги в частині вимог щодо поділу кухонного столу з 3 стільцями, меблів для ванної кімнати, кухонного гарнітуру, варочної поверхні, витяжки, телівізора, ноутбука, wi-fi роутера, мікрохвильової пічі, дивану, корпусних меблів, меблів для коридору, а апеляційне провадження в наведеній частині закрито.

Відповідачем рішення суду не оскаржено.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині розподілу спірної квартири, суд першої інстанції виходив з того, що спільною сумісною власністю подружжя являється лише ? частина даної квартири, а інша 1/2 частина квартири належить на праві особистої приватної власності відповідачу ОСОБА_4

Колегія суддів з цим висновком районного суду не погодилася.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 57, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відео записів, висновків експертів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається таке.

Сторони з 21 липня 2007 року перебували у шлюбі та мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року шлюб розірвано.

Згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки.

14 серпня 2013 року під час перебування в шлюбі сторонами на підставі договору купівлі-продажу за 278 тис. грн була придбана двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м.

Відповідно до п. 9 вказаного договору та заяви дружини покупця - позивачки, вона в поданій нею заяві надала свою згоду на купівлю зазначеної квартири за спільні кошти подружжя.

Вказаний договір є дійсним і сторонами не оспорено.

Станом на 26 січня 2016 року ринкова вартість квартири склала 1566550 грн.

Крім того, під час перебування в шлюбі у 2007 році сторонами за 2 тис. грн був придбаний холодильник, вартість якого на час розгляду справи склала 1000 грн, що визнано обома сторонами.

Таким чином, вартість спільно нажитого майна колишнього подружжя, що підлягає поділу, склала 1567550 грн.

За наведеного спірна квартира і холодильник є об'єктами спільної сумісної власності сторін і на них поширюються положення глави 8 СК України, зокрема ч.1 ст. 70 СК України щодо рівності часток у спільному майні.

Між тим, районний суд на зазначені вище обставини справи та вимоги СК України, не звернув належної уваги, хоча це має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Тому, рішення суду, на підставі п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та визнання за позивачем і відповідачем права власності на 1/2 частину спірної квартири, за кожним.

При цьому, колегія суддів, виходить з того відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що під час купівлі спірної квартири ним були сплачені, належні йому на праві особистої приватної власності, кошти.

Крім того, дотримуючись загальних засад регулювання сімейних відносин (справедливості, добросовісності та розумності) по відношенню до цієї конкретної справи, беручи до уваги інтереси дитини, колегія суддів вважає за необхідне відступити від засади рівності часток подружжя та визнати за позивачем право власності на холодильник вартістю 1000 грн.

В решті позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 7909,65 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 1250 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суд Київської області від 20 липня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 57,1 кв.м., житлова 29,6 кв.м., а також право власності на холодильник вартістю 1000 грн.

Визнати за ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_2) право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 57,1 кв.м., житлова 29,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 7909,65 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 1250 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк