Дата документу 09.11.2017
Справа № 501/2913/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі - Тимко М.Л.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Карпуна Є.Ф.,

представника третьої особи Профспілки робітників морського транспорту Морського порту «Чорноморськ» - Дмитрієва Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (третя особа професійна спілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту) про визнання наказу директора ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_4 від 19.10.2016 №110-Ст про зміну істотних умов праці незаконним та його скасування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с.1-4) в якому просить визнати наказ директора ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_4 від 19.10.2016 №110-Ст про зміну істотних умов праці головного інженера ремонтно-будівельного управління (РБУ) ОСОБА_1 незаконним та скасувати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом директора порту №117-К від 24.10.2014р. йому було встановлено надбавку за високі досягнення в праці та особливий характер роботи у розмірі 30% від встановленої середньорічної годинної ставки за фактично відпрацьований час. Протягом всього періоду, починаючи з вересня 2014 року його трудові функції не змінювались, не було порушень з його боку у сфері трудової дисципліни, а тому наказ обмежує його законне право на гідну оплату праці.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував (а.с.23-25, 29-30) мотивуючи тим, що у зв'язку з важкою економічною ситуацією та зниженням фінансових результатів господарської діяльності підприємства за 2016 рік у порівнянні з попередніми роками, виникла необхідність оптимізації витрат на оплату праці. У зв'язку з цим переглянуто існуючу на підприємстві систему виплати надбавок працівникам порту, в тому числі і надбавки за високі досягнення в праці та особливий характер роботи.

Окрім того, представник відповідача зазначив, що під час видання оскаржуваного позивачем наказу було враховано, що позивач буде отримувати заробітну плату не нижчу від мінімально встановленої Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік», а тому порушень його прав на оплату праці з боку ДП «МТП «Чорноморськ» не було.

Представник третьої особи позов підтримав та просив його задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 2014 року на підставі наказу директора порту №171-К, керуючись додатком 2 до галузевої угоди на 2013-2015 роки та п.6 додатка 2 до колективного договору ДП «МТП», позивачу, з урахуванням високих досягнень в праці та особливий характер роботи, було встановлено надбавку у розмірі 30% від встановленої середньорічної годинної ставки за фактично відпрацьований час (а.с.6).

19 жовтня 2016 року на підставі наказу директора порту №110-Ст «Про зміну істотних умов праці», керуючись ст.32 КЗпП України, позивачу з 01.01.2017 року було скасовано виплату надбавки за високі досягнення в праці та особливий характер роботи (а.с.5, 39).

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно до ст.103 КЗпП України, про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.6, 7 зв.), 24 квітня 2014 року на підставі наказу директора порту за №171-К, керуючись додатком 2 до галузевої угоди на 2013-2015 роки та п.6 додатка 2 до колективного договору ДП «МТП», позивачу ОСОБА_1, з урахуванням високих досягнень в праці та особливий характер роботи, було встановлено надбавку у розмірі 30% від встановленої середньорічної годинної ставки за фактично відпрацьований час.

Зазначений наказ та п.6 додатка 2 до колективного договору ДП «МТП» не містить ніяких застережень щодо порядку та тимчасових обмежень застосування надбавки.

Таким чином, надбавка, яка визначена наказом директора порту №171-К від 24 квітня 2014 року, у відповідності до вищезазначених норм матеріального права є суттєвою умовою трудового договору, зміна якої допускається з встановлених трудовим законодавством підстав та порядку.

У відповідності до змісту ч.3 ст.32 КЗпП України, зміна істотних умов праці працівника допускається лише у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Відповідно до роз'яснень викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», змінами в організації виробництва і праці є раціоналізація робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці і навпаки впровадженням передових методів, технологій тощо.

Таким чином, зміна суттєвих умов трудового договору у тому числі оплати праці, повинна бути обґрунтована та пов'язана з запровадженням на підприємстві конкретних змін в організації виробництва і праці.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.5, 39), на підставі наказу директора порту за №110-Ст від 19 жовтня 2016 року «Про зміну істотних умов праці» з 01.01.2017 року відповідач керуючись ст.32 КЗпП України скасовує виплату позивачеві надбавки за високі досягнення в праці та особливий характер роботи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дія відповідача стосовно скасування та позбавлення позивача надбавки є неґрунтовною та не пов'язана з конкретними змінами в організації виробництва і праці. Адже за відсутності в наказі техніко-економічного обґрунтування, неможливо встановити та визначити з якою саме конкретно зміною в організації виробництва і праці на підприємстві пов'язано зміну оплати праці позивача, а стаття 32 Кодексу регламентує лише порядок та механізм застосування на підприємстві того чи іншого виду змін в організації виробництва і праці.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Незважаючи на роз'яснення представникам відповідача їх прав та обов'язків, в тому числі про надання доказів в порядку ст.ст.27, 31 ЦПК України (а.с.60 зв., 61, 80, 87), відповідачем так і не надано доказів в обґрунтування наявності змін в організації виробництва і праці, визначених наказом директора порту №110-Ст від 19 жовтня 2016 року «Про зміну істотних умов праці».

Що стосується доводів представника відповідача стосовно притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з посиланням на відповідний наказ (а.с.29, 30, 32-37), то суд до них відноситься критично, адже у відповідності до наказу директора порту №110-Ст від 19 жовтня 2016 року «Про зміну істотних умов праці» позбавлення виплати не пов'язано з притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності.

Також суд відноситься критично до доводів представника відповідача з посиланням на судову практику (а.с.40-59), так як ці рішення у відповідності до ст.360-7 ЦПК України не є прецидентним правом та не мають ніякого відношення до даної справи.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.30 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною, з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Наказ директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_4 від 19.10.2016 року №110-Ст про зміну істотних умов праці головного інженера ремонтно-будівельного управління (РБУ) ОСОБА_1 - визнати незаконним та скасувати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя