У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Тячівського районного суду від 01 березня 2017 року за заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони в справі, поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання і видачу дублікату виконавчого листа, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тячівського районного суду від 01 березня 2017 р. у задоволені заяви ПАТ «Дельта Банк» (надалі - Банк) відмовлено.

Банк просить частково змінити цю ухвалу та постановити нову, якою вимоги заявника в частині видачі дубліката виконавчого документа і поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання задовольнити. Доводить про порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Указує, що Банк не отримував ні копії постанови про повернення виконавчого документа від 23.10.2013 р., ні оригіналу виконавчого документа. Зазначає, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання пропущений не з вини Банку як стягувача.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували втрату виконавчого документа. Із цих же причин відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У письмових запереченнях представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не визнав апеляційної скарги як безпідставної і просить залишити ухвалу без змін як законну.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала - залишенню без змін, із таких мотивів.

Як видно з матеріалів справи, Банк у жовтні 2010 р. звернувся у суд із заявою про видачу виконавчого листа на виконання рішення Тячівського районного суду від 30 серпня 2010 р. (а.с.38). У листопаді 2012 р. Банк звернувся у суд із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні (а.с.41-63). Ухвалою Тячівського районного суду від 25 січня 2013 р. (а.с.68-69) замінено сторону у виконавчому провадженні, а саме: сторону стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на ПАТ «ДельтаБанк», який є правонаступником.

12 вересня 2016 р. Банк звернувся у суд із заявою знову про заміну сторони, поновлення строків пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа (а.с.72-101). Ухвалою Тячівського районного суду від 01 березня 2017 р. (а.с.138-141) у задоволенні заяви Банку відмовлено.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Тячівського РУЮ від 28.10.2011 р. (а.с.61) було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 30 серпня 2010 р. у справі № 2-1438/10 (а.с.59-60).

Банк у 2016 р. звернувся до відділу ДВС Тячівського РУЮ із запитом про надання інформації щодо відкритого виконавчого провадження (а.с.91-92).

Із відповіді відділу ДВС Тячівського РУЮ на запит Банку (а.с.93) вбачається, що 18.04.2013 р. державним виконавцем Тячівського районного відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику для самостійного виконання. 23.10.2013 р. державним виконавцем Тячівського районного відділу державної виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та надіслано такий на його адресу. Повторно цей документ на виконання до відділу ДВС Тячівського РУЮ не надходив.

Відповідно до положень ч.1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Суд, який видав виконавчий лист про стягнення аліментів, має право за поданням державного виконавця, приватного виконавця у разі встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника видати дублікат виконавчого листа.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Перелік причин, які необхідно вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 212 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

У апеляційній скарзі Банк говорить про те, що він направляв запит відділу ДВС Тячівського РУЮ із проханням надати відповідь про те, де перебуває виконавчий документ, а якщо його було повернуто, то на яку адресу він надсилався. Відділ ДВС Тячівського РУЮ повідомив, що 23.10.2013 р. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, без будь якого підтвердження.

Суд критично оцінює указане, оскільки Банк як учасник виконавчого провадження має бути сам зацікавлений у тому, щоб мати достатні відомості про виконавчий документ, який знаходиться на виконанні.

Виконавчий документ було видано в 2010 р. і виконавче провадження було відкрито спочатку в 2010 р. Після заміни сторони у виконавчому провадженні 18.04.2013 р. було знову відкрито виконавче провадження. Це дає підстав вважати, що виконавчий документ пред'являвся до виконання повторно в 2013 р. Отже Банк протягом трьох років, знаючи про відкрите виконавче провадження у 2013 р., не здійснює жодних дій, які б свідчили про зацікавленість ходом проведення виконання судового рішення.

Довід апеляційної скарги про те, що стягувач не отримував виконавчого документа, а строк пред'явлення виконавчого документа до виконання пропущений не з вини Банку, є припущенням.

У цій категорії справ обов'язок доказування про втрату оригіналу виконавчого документа лежить саме на стягувачу.

Банк не довів суду факт втрати оригіналу виконавчого документа, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Cтягувач реалізував своє право на пред'явлення виконавчого документа до виконання у межах трирічного строку, на який він був виданий, а також - повторно. Однак, заявник фактично самоусунувся від здійснення своїх прав та обов'язків як стягувача, оскільки протягом тривалого часу, а саме: з 18.04.2013 р. (повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання) і до 26.05.2016 р. (звернення стягувача до відділу ДВС Тячівського РУЮ) не з'ясовував, які дії здійснюються щодо виконавчого документа, пред'явленого ним до виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та постановив ухвалу з додержанням вимог закону. Неправильного застосування норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування ухвали, не встановлено.

За наявності відповідних доказів утрати виконавчого документу заявник (стягувач) має право повторного звернення до суду з цього питання, адже судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню і повинні бути виконані.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

2.Ухвалу Тячівського районного суду від 01 березня 2017 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: