Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/790/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Кулінка Л. Д.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

30.05.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Черненко В.В.

суддів - Потапенка В.І., Чельник О.І.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 05.05.2014 року по 20.07.2016 року працював у товаристві з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» на посаді провідного інженера-конструктора.

Наказом № 141-К звільнений з посади у зв'язку зі скороченням штату.

Звільнення своє вважає незаконним, оскільки з наказом Товариства № 35 від 06.04.2016 року про ліквідацію конструкторського відділу та створення нового відділу з супроводу виробництва, позивач ознайомлювався під підпис 07.04.2016 року, однак прохання надати йому копію відповідного наказу - не задоволено.

Попередження за два місяці про намір ліквідувати відділ - відсутнє. Попередження про своє звільнення не отримував.

Також позивач вважає, що відповідачем не було враховано переважного права залишення його на роботі відповідно до вимог трудового законодавства України.

Крім того, позивач вважає, що його звільнення відбулося з особистих мотивів керівництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр», а саме: помста керівника Товариства, за подачу ОСОБА_2 заяви-повідомлення про створення промислового зразка «Маруся-1» та «Маруся-2» та бажання останнім, відповідно до законодавства, отримати винагороду від відповідача.

Позивач вважає, що наказ № 35 від 06.04.2016 року є штучним, так як на меті ставилось ліквідувати саме посаду ОСОБА_2 для навмисного зменшення оплати праці.

Просив суд поновити його на роботі, визнати незаконним та скасувати наказ №141-К від 20.07.2016 року та зобов'язати відповідача скасувати запис в трудовій книжці про звільнення.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.07.2016 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.09.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр».

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.11.2016 року замінено первісного відповідача генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» ОСОБА_4 належним відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр».

В ході розгляду справи позивач надав суду клопотання, в якому просив суд стягнути з відповідача грошові кошти за час вимушеного прогулу у сумі 43700 грн. та за результатами роботи за 2016р. у сумі 9753,5 грн., а всього 53453,5 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначається, що суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі в частині скорочення штату ТОВ «Друкмаш-центр», та збереження прав осіб які підлягали вивільненню у зв'язку із скороченням штату відповідно до діючого трудового законодавства в тому числі і позивача. Також зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки законності дій профспілкової організації, під час проведення скорочення штату працівників ТОВ «Друкмаш-центр».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 05.05.2014 року прийнятий на посаду провідного інженера-конструктора Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр», про що до трудової книжки позивача, серії АИ № НОМЕР_1 внесено запис за № 30 на підставі наказу № 425-К від 01.08.2013 року (а.с. 113-118).

07.12.2015 року, адміністрацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» прийнято рішення та повідомлено профспілковий комітет Товариства про заплановану в 2016 році, ліквідацію відділу головного конструктора Товариства (далі - Відділ) та скорочення його штатних одиниць.

У вищевказаному повідомленні зазначено, що ліквідація та скорочення штатних одиниць в 2016 році зумовлено тим, що Відділ був створений з метою проектування інвалідних крісел. Процес проектування крісел колісного дорожнього активного типу підвищеної прохідності ДККА «Marusia» завершується та в найближчі роки проектування нових видів вказаних виробів Товариством не планується. В зв'язку з чим, доведено до відома профспілкового комітету Товариства, що після закінчення роботи по проектуванню крісел колісного дорожнього активного типу підвищеної прохідності ДККА «Marusia», орієнтовно квітень 2016 року, відділ головного конструктора Товариства планується ліквідувати у зв'язку зі скорочення його штатних одиниць. Відповідно до статті 49-4 Кодексу законів про працю України адміністрація Товариства просить надати свої пропозиції в зв'язку з запланованою ліквідацією Відділу та скороченням його штатних одиниць (а.с. 40).

Профспілковий комітет Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» 06.04.2016 року дав свою згоду на ліквідацію відділу головного конструктора зі скорочення штатних одиниць, про що свідчить протокол № 1 засідання профспілкового комітету (а.с. 42).

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 Кодексу законів про працю України).

Згідно частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Статтею 42 Кодексу законів про працю України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Суд першої інстанції зазначив, що наказом генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» № 35 від 06.04.2016 року, в зв'язку з закінченням роботи по проектуванню крісла колісного дорожнього активного типу підвищеної прохідності ДККА «Marusia» та відсутністю інших планових проектувань, з 08.04.2016 року ліквідовано відділ головного конструктора; з 08.04.2016 року створено технічний відділ по супроводу виробництва та доручено начальнику ОСОБА_5 розробити організаційну структуру підприємства з урахуванням внесених змін та провести зміни в штатному розписі підприємства (а.с. 43). Позивач з даним наказом ознайомлений 07.04.2016 року, про що свідчить його підпис (а.с. 43 на звороті).

До штатного розпису Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» внесено зміни № 6, відповідно до яких з 08.04.2016 року виведено зі штатів працівників відділу головного конструктора, а саме: головного конструктора, заступника головного конструктора з супроводу виробництва; провідного інженер-конструктора та двох інженер-конструкторів (а.с. 45-46).

З 08.04.2016 року до штатного розпису Товариства внесено зміни № 7, а саме, створено Технічний відділ з супроводу виробництва, до якого входять посади: начальник технічного відділу з супроводу виробництва (одна штатна одиниця), заступник начальника відділу з супроводу виробництва (одна штатна одиниця), інженер-конструктор з супроводу виробництва (дві штатні одиниці) (а.с.47-48).

Вищевказані зміни затверджені генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр».

В зв'язку з реструктуризацією виробництва та затвердженням змін в штатному розписі генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» 08.04.2016 року направлено подання голові профспілкового комітету Товариства про надання згоди профспілкового комітету на скорочення з наступним переведенням на запропоновані посади вказаних в поданні працівників Товариства або на їх звільнення в зв'язку зі скороченням у випадку відмови від переведення на запропоновані посади. До вказаних посад включено: головного конструктора - ОСОБА_6, заступника головного конструктора з супроводу виробництва - ОСОБА_7, провідного інженера-конструктора - ОСОБА_2, інженера-конструктора - ОСОБА_8 (а.с. 49).

Профспілковий комітет Товариства 08.04.2016 року надав ОСОБА_2 час на прийняття рішення до 11.04.2016 року, що підтверджується протоколом № 2 засідання профспілкового комітету від 08.04.2016 року (а.с. 50-51), в якому також зазначено, що ОСОБА_2 відмовився писати заяву про переведення на запропоновану посаду інженера-конструктора з супроводу виробництва в технічний відділ з окладом 2600,00 грн., а також відмовився написати заяву про відмову від посади, мотивуючи тим, що йому потрібен час на роздум.

Крім того, в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 виступив з заявою про порушення статті 22 розділу 3 Закону України «Про профспілку» та вимагав скасувати наказ № 35 від 06.04.2016 року, у своєму виступі ОСОБА_2 звинуватив адміністрацію в корупційних діях, про неправильне скорочення його з політичних мотивів.

На вищевказаному протоколі відсутній підпис позивача про його ознайомлення з даним документом, про що складено акт про відмову в підписанні про ознайомлення з протоколом № 2 засідання профспілкового комітету Товариства від 08.04.2016 року (а.с. 52).

Судом встановлено, що наказом генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» № 37 від 08.04.2016 року, на підставі наказу № 35 від 08.04.2016 року та зі згоди профспілкового комітету, з 08.04.2016 року скорочено штатні одиниці відділу головного конструктора: головний конструктор - 1 (одна) одиниця; заступник головного конструктора зі супроводу виробництва - 1 (одна) одиниця; провідний інженер-конструктор - 1 (одна) одиниця; інженер-конструктор - 2 (дві) одиниці (а.с. 44). Тобто посада, яку обіймав позивач скорочена.

На засіданні профспілкового комітету Товариства 11.04.2016 року вирішено у зв'язку з відмовою ОСОБА_2 від працевлаштування на запропоновану вакансію інженера-конструктора Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» дати згоду на звільнення ОСОБА_2, в зв'язку зі скороченням штатів не раніше чим через два місяці, починаючи з дати відповідного наказу адміністрації підприємства (протокол № 3, а.с. 53). З вказаним протоколом позивач ознайомлений, що підтверджується його підписом.

Також відповідачем видано наказ № 42 від 12.04.2016 року про скорочення, яким наказано: повідомити ОСОБА_2 про те, що посада провідного інженера-конструктора відділу головного конструктора Товариства, яку він займав, скорочена наказом № 37 від 08.04.2016 року; запропонувати ОСОБА_2 перейти на вакантну посаду інженера-конструктора з супроводу виробництва в «Технічний відділ з супроводу виробництва» з окладом 2600,00 грн. в місяць; попередити ОСОБА_2, що він зобов'язаний завчасно, письмово повідомити адміністрацію Товариства, в разі згоди, на переведення на запропоновану посаду; у випадку відмови письмової згоди про переведення на запропоновану посаду, ОСОБА_2 звільнити з займаної ним посади 14.06.2016 року на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України; з дати ознайомлення ОСОБА_2 з цим наказом, він переходить в пряме підпорядкування першого заступника генерального директора Товариства (а.с. 54).

Про відмову позивача від підпису на ознайомлення з даним наказом складено акт від 13.04.2016 року (а.с. 55).

Відповідачем 13.04.2016 року повідомлено Кіровоградський міський центр зайнятості населення про заплановане вивільнення позивача, про що свідчить звітність Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці (а.с. 56).

ОСОБА_2 13.05.2016 року генеральним директором товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» в зв'язку з майбутнім розірванням з позивачем трудового договору та звільнення у відповідності до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, через скорочення штату працівників, в тому числі і займаної посади останнім, запропоновано інші наявні вакантні посади, які є на підприємстві станом на 13.05.2016 року, які відповідають його спеціальності: інженер-конструктор з супроводу виробництва в технічному відділі з супроводу виробництва; інженер-технолог у відділі головного технолога. Також у вказаній пропозиції роз'яснено, що у випадку відмови від запропонованої ОСОБА_2 роботи на ці посаді буде переведений другий працівник або прийнята особа, яка потребує роботу, а останньому після звільнення необхідно буде звернутися до служби зайнятості для пошуку роботи (а.с. 5, 57).

ОСОБА_2 ознайомився із запропонованими посадами, підпис про ознайомлення ставити відмовився (а.с. 61).

Також 31.05.2016 року позивачу запропоновано наявні вакантні посади на Товаристві станом на 31.05.2016 року, а саме: токар в механічній дільниці, наладчик токарних автоматів в токарно-автоматичній дільниці, фрезерувальник в механічній дільниці, слюсар-ремонтник в механічній дільниці (а.с. 6, 28, 58). З даною пропозицією позивач 02.06.2016 року ознайомлений, однак перейти на іншу роботу не погодився.

Суд першої інстанції зазначив, що пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Відповідно до частини першої статті 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору (частина п'ята статті 43 Кодексу законів про працю України).

Суд першої інстанції зазначив, що доводи позивача про наявність у нього переважного права на залишення на посаді судом не приймається, так як позивач не на надав доказів більш високої кваліфікації і продуктивності праці, а також зважаючи на те, що посаду, яку він обіймав скорочено, а від зайняття інших він відмовився, що беззаперечно підтвердив сам позивач в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату посад відділу головного конструктора, а саме: головного конструктора, заступника головного конструктора з супроводу виробництва; провідного інженер-конструктора та двох інженер-конструкторів. Відповідачем додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, надані письмові докази щодо змін в організації виробництва і праці. Водночас судом встановлено, що ОСОБА_2 відмовився від переведення на іншу роботу та був попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що звільнення позивача проведено відповідно до вимог чинного законодавства.

З позивачем Товариством після звільнення проведено розрахунок по заробітній платі, що підтверджується розрахунковим листом (а.с. 142-145) та не заперечується позивачем.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки не встановлено підстав для поновлення позивача на роботі, відсутні правові підстави і для застосування статті 235 Кодексу законів про працю України, а вимоги статті 47 Кодексу законів про працю України відповідачем дотримані, що унеможливлює задоволення позову в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, заслуговує на увагу той факт, що наказ № 141-К від 20.07.2016 року «Про припинення трудового договору», яким позивача звільнено, ним не оспорюється, в зв'язку з чим вимога про поновлення на роботі є безпідставною.

Колегія судді погодилась , що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 05.05.2014 року прийнятий на посаду провідного інженера-конструктора Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр», про що до трудової книжки позивача, серії АИ № НОМЕР_1 внесено запис за № 30 на підставі наказу № 425-К від 01.08.2013 року (а.с. 113-118).

Наказом генерального директора ТОВ «Друкмаш-центр» №141-к від 20.07.2016 року, ОСОБА_2 звільнений з посади провідного інженера конструктора відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу Законів про працю України, з 20.07.2016 року.

Матеріали справи підтверджують, що при звільнені позивача з роботи відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу Законів про працю України Товариством з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» було збережено права позивача в частині звільнення, зокрема позивач відповідно до частини першої статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджений не пізніше ніж за два місяці. Також позивачу пропонувалась інша робота на даному підприємстві, від якої позивач відмовився.

Скорочення штату працівників підприємства, зокрема ліквідація відділу головного конструктора зі скороченням штатних одиниць, відбулось за погодженням з профспілковим комітетом Товариством з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» що підтверджується протоколом № 1 засідання профспілкового комітету Товариства з обмеженою відповідальністю «Друкмаш-центр» від 06.04.2016 року.

Звільнення позивача, відбулось за погодженням з профспілковим комітетом.

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Суд першої інстанції правильно встановив дійсні обставини по справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: