АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1564/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1905/17Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т. Г. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Триголова В.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Дорош А.І.

секретар: Діхтяр Т.В.

з участю адвоката Петрушенко О.Д., ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 травня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягненя матеріальної шкоди,.

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягненя матеріальної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.04.2010 року ОСОБА_5 визнаний винним за ч. 1 ст. 185 КК України. В результаті скоєння даного злочину відповідач завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на суму 13747 грн. 50 коп. (а.с. 3).

На підтвердження розміру завданої злочином шкоди на суму 55575 грн., позивач надав лист ТОВ «Украгроком» про прайсові ціни на мінеральні добрива станом на 01.06.2016 року (а.с. 2).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про обгрунтвоаність позовних вимог ОСОБА_4 в межах визначених вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.04.2010 року, а саме на суму 13747 грн. 50 коп.

Разом з тим, відповідачем у суді першої інстанції було заявлено про пропуск ОСОБА_4 строку позовної давності і на цій підставі просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 11).

Як вбачається з матеріалів справи, вирок суду, яким встановлена вина відповідача у заподіянні збитків ОСОБА_4 винесено 20.04.2010 року, копію даного вироку позивачем отримано 08.12.2016 року, однак, про те, що особу ОСОБА_4 визнано потерпілим у кримінальному провадженні, останньому стало відомо ще 12.01.2010 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Така правова позиція висловлена Верховним судом України у справі №6-17цс17 та є обов'язковою для застосування в силу положень ст. 360-7 ЦПК України.

Під час розгляду справи у місцевому суді встановлено, що про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 дізнався 12.01.2010 року (а.с. 34 у крим. справі №1-93/10), вирок у справі винесено 20.04.2010 року та про вирок суду в кримінальній справі позивач міг довідатися ще у 2010 році, але до суду із позовом про стягнення шкоди позивач звернувся 01.11.2016 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду і саме з цих підстав в задоволенні позову відмовив.

Ні в місцевому, ні в суді апеляційної інстанції позивач не навів доводів та не надав доказів поважності причин пропуску строків позовної давності.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що судом у рішенні не зазначено показів свідків, допитаних у судовому засіданні, оскільки це не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

За таких обставин, судова колегія суддів дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 травня 2017 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) В.М.Триголов

Судді: (підписи) О.Ю. Кузнєцова

А.І. Дорош

З оригіналом згідно: В.М. Триголов