Номер провадження: 22-ц/785/6422/17
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2017 року,

встановила:

30.09.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом та просила зобов'язати дочку ОСОБА_6 сплачувати аліменти на її користь у сумі 1300,0 грн. щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є непрацюючим пенсіонером та отримує пенсію в сумі 1373,0 грн., інших джерел доходів не має, тому не в змозі оплачувати комунальні послуги та витрати на мінімальний рівень проживання. Відповідач є її дочкою, матеріальну допомогу матері добровільно не надає, хоча має можливість її надавати оскільки працює. ОСОБА_2 зазначала, що з самого народження оплачувала харчування, щоденні матеріальні витрати, забезпечувала місцем проживання, надавала додаткові кошти на навчання своєї дочки, ОСОБА_6, а також надавала матеріальну допомогу довгий час після закінчення навчання.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2017 рокуу задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_2 є пенсіонеркою та отримує пенсію, на 180 грн. вищу від мінімальної, чоловіка вона не має, має ряд хронічних захворювань, а тому потребує додаткових коштів на лікування, оздоровлення, харчування. За квартирою, у якій вона проживає з відповідачем, рахується значна заборгованість по комунальним послугам, яка накопичилась у зв'язку з несплатою відповідачем комунальних послуг. Крім того ОСОБА_5 звертає увагу на те, що на обов'язок відповідача утримувати матір не впливає матеріальна можливість відповідача, яка крім іншого має постійну роботу та стабільний дохід, на утримання неповнолітнього сина щомісячно отримує аліменти від батька дитини. Будь-яких доказів, яку суму вона витрачає на утримання свого сина відповідач не надала. ОСОБА_2 не може вимагати утримання від свого сина ОСОБА_4, оскільки він сам, з власної ініціативи допомагає їй, постійно працює, отримує незначний дохід, сплачує аліменти на свою дитину від першого шлюбу.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 16.10.1975 року зареєстрували шлюб.

Під час перебування у шлюбі у них народились двоє дітей, а саме: донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.01.1972 року, запис №28, де батьками зазначені: мати - ОСОБА_2, батько - ОСОБА_7, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в 1975 році отримали 2-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка в подальшому була приватизована в рівних частках на: ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4

ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на «ОСОБА_6», який 24.06.2009 року було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси.

Від шлюбу народилось двоє дітей: дочка - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 27.06.2001 року, запис № 336), та син - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 16.01.2007 року, запис № 32).

07.06.2010 року Малиновським районним судом м.Одеси ухвалено рішення, яким визначено спосіб участі ОСОБА_9 у вихованні дитини - його дочки ОСОБА_10, та встановлено час перебування її з батьком від 11.00 год. суботи до 17.00 год. неділі. Визначено спосіб участі ОСОБА_9 у вихованні дитини - його сина ОСОБА_11, та встановлено час перебування його з батьком щосуботи від 11.00 год. до 13.00 год. без присутності матері.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації від 06.02.2017 року за №258, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_7 (основний) - 01.06.2016 року помер, ОСОБА_4 (син), ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_6 (дочка), ОСОБА_11 (онук).

Відповідно до довідки (виписка із будинкової книги про склад сім'ї та реєстрації) від 11.03.2017 року, у квартирі АДРЕСА_3 зареєстрована ОСОБА_2 (основний).

Згідно акту не проживання від 22.02.2017 року та акту проживання, вбачається, що ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 з 2000 року не проживає, а проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно акту від 22.02.2017 року ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1 проживає з 2008 року.

Згідно довідки про аліменти, яка видана ОСОБА_9, аліменти, щомісячно перераховані на користь ОСОБА_6 в розмірі 16,67% від його доходів, отриманих в Одеському РСП Украероруху, та сума перерахованих аліментів за останні 12 місяці складає 33024,53 грн.

Відповідно до відповіді від 14.04.2017 року за №3.3.1-07-260 на ухвалу суду, вбачається, що суми перерахованих за останні 12 місяців аліментів ОСОБА_6, утриманих з доходів ОСОБА_9, отриманих ним в Одеському РСП Украероруху складає: квітень 2016 року - у розмірі 2106,05 грн., травень 2016 року - у розмірі 2294,71 грн., червень 2016 року - у розмірі 2168,0 грн., липень 2016 року - у розмірі 4649,46 грн., серпень 2016 року - у розмірі 3053,67 грн., вересень 2016 року - у розмірі 2188,38 грн., жовтень 2016 року - у розмірі 2294,96 грн., листопад 2016 року - у розмірі 2774,09 грн., грудень 2016 року - у розмірі 4694,76 грн., січень 2017 року - у розмірі 2447,59 грн., лютий 2017 року - у розмірі 2387,38 грн., березень 2017 року - у розмірі 4378,37 грн.

Відповідно до інформації Одеського дошкільного закладу «Ясла-Садок» №204 Одеської міської ради від 10.01.017 року за №1/01-12, наказу дошкільного навчального закладу №204 від 27.05.2010 року за №109, довідки про доходи №19 від 12.01.2017 року, ОСОБА_6 працює вихователем на 1,0 ставки в Одеському дошкільному навчальному закладі «Ясла-садок» №204 з 01.06.2010 року по теперішній час з заробітною платою згідно чинного законодавства, та загальна сума доходу за період липень 2016 року по грудень 2016 року складає 23317,65 грн.

Згідно із довідки про дохід від 06.02.2017 року за №89, ОСОБА_6 працює в ОДНЗ №204 з 01.06.2010 року на посаді вихователя та загальна сума доходу за період серпень 2016 року по січень 2017 року складає 22817,39 грн.

Відповідно до довідки про доходи 03.02.2017 року за №082/17, син позивача ОСОБА_4 працює у ПП Хьюман Ресорсис Аутсорсинг Кампані на посаді контролер-ревізор та сума доходу за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року складає 11920,0 грн.

Відповідно до довідки від 30.09.2016 року за №9360, ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в Малиновському районі і отримує пенсію за віком при повному стажі за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року пенсія складає 8194,96 грн.

На день ухвалення рішення позивач отримувала пенсію в розмірі 1492,16 грн. щомісяця.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України за 2017 рік» передбачено для основних соціальних і демографічних груп населення, прожитковий мінімум, а саме: для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року -1247 грн., з 1 травня -1312 грн., з грудня -1373 грн.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що на час ухвалення судового рішення позивач отримує пенсію більшу, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для непрацездатних осіб.

На утриманні ОСОБА_6 перебуває неповнолітній син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає разом з матір'ю та навчається в 4-му класі школи № 95.

Відповідно до довідки від 29.05.2017 року за №114, ОСОБА_11, буде зарахований в Одеську Маріїнську гімназію.

Згідно довідки КУ «Дитяча міська поліклініка № 5 від 19.08.2016 року, ОСОБА_11 має діагноз: ущемлення нерва шийного відділу хребта, тому відвідує функціональний спортивно-оздоровчий комплекс Одеса.

На утримання сина відповідач отримує аліменти від його батька.

Відповідно до ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання.

Тобто, закон передбачає обов'язок того з батьків, хто отримує аліменти, а саме відповідача ОСОБА_6, розпоряджатися аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Жодних доказів зі сторони позивача, що мати дитини витрачає аліменти на дитину не за цільовим призначенням до суду не надано.

Суд прийняв до уваги, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набирає чинності 08.07.2017 року в ст. 179 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Отже, незважаючи на отримання відповідачем аліментів на дитину від її батька, це не позбавляє обов'язку матері на утримання дитини з власного доходу, таким чином суд першої інстанції відхилив доводи позивача про те, що відповідач має доходи у виді аліментів на утримання своєї дитини.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_2 має бути відмовлено.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що відповідачка не довела того, що вона витрачає аліменти на дитину за цільовим призначенням, оскільки саме позивач повинна довести обставини використання вказаних коштів не за призначенням.

Крім того колегія суддів не погоджується доводами апеляційної скарги, що на обов'язок відповідача утримувати матір не впливає матеріальна можливість відповідача, з огляду на те, що матеріальний стан позивача краще, ніж відповідача.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5- відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2017 року- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева