_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-190/11
Провадження № 4-с/520/147/17
УХВАЛА

про задоволення скарги

11.10.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранова Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» на постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області про повернення виконавчого документу стягувачеві,

В С Т А Н О В И В :

04.08.2017 року скаржник звернувся до суду з скаргою, в якій просить: скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.12.2016 року, винесену головним державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 (ВП 50051117).

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судове засідання зявився представник скаржника Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» - ОСОБА_2, який скаргу підтримав в повному обсязі, наполягав на її задоволенні.

Головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, натомість державний виконавець Георгієв В.І. повідомив суд про те, що ОСОБА_1 перебуває у декретній відпустці, та заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на правомірність дій з боку державного виконавця.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушені їхні права і свободи

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-190/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Перший», третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про внесення змін до договору кредиту та визнання недійсним договору іпотеки.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» заборгованість в сумі 2 789 938, 09 гривень, а також судові витрати у вигляді державного мита в розмірі 1700 гривень та витрати на ІТЗ в розмірі 120 гривень. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Також згідно ст. 11 «Про судоустрій України» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

22 січня 2013 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 2-190/11 про примусове виконання вищевказаного рішення суду в частині стягнення з боржника ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 1 820 гривень.

02 лютого 2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Проте, 09 грудня 2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_1в. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

З оскаржуваної постанови вбачається, що при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем було встановлено, що: згідно акту державного виконавця боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі мешкає, але майно, належне до опису, не зберігає; - згідно даних АІПС «Автомобіль» та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за боржником рухомого майна не зареєстровано; - згідно довідки АДБ боржник зареєстрований за адресою, вказаною у виконавчому документі; - згідно довідки ДПС боржник на обліку в органах ДПС не перебуває, інформація щодо місця роботи боржника в ДРФО відсутня; - згідно довідки УПФУ боржник на обліку в управлінні не перебуває та пенсію не отримує; - згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником відсутнє зареєстроване нерухоме майно; - згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців за боржником нерухоме майно не зареєстровано; - з метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на все майно.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 37, Закону України «Про виконавче провадження» Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними..

Звертаючись до суду з даною скаргою, ПАТ «БГ БАНК» вказує на те, що головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області не здійснені усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Дійсно, з відповіді Управління Пенсійного фонду України № НОМЕР_1 від 25.02.2016 року про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи вбачається, що місцем роботи боржника ОСОБА_3 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроальянс СТ», та він до того ж зареєстрований в реєстрі як фізична особа-підприємець.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закону) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними».

Згідно частини п'ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно частин 1,2 ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» є обґрунтованою, так як державним виконавцем не були здійснені усі, передбачені законом дії для виявлення майна боржника, а від так підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд бере до уваги, що виконавчий лист на адресу стягувача повернутий не був, що унеможливлює повторне його подання до виконавчої служби.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 27, 384 ЦПК України, ст.ст. 26, 49, 53, 82 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» на постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області про повернення виконавчого документу стягувачеві задовольнити.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.12.2016 року, винесену головним державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 (ВП 50051117).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на протязі пяти днів з дня її проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.