АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1108/17 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Шевчук Г. М., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Шмигельська І.З.

за участі представника - ПАТ КБ "ПриватБанк" Панькова О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 лютого 2017 року по справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3651,22 доларів США, що в еквіваленті становить 93653,79 грн.

Позов обґрунтовував тим, що 21 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 60400 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення кредиту 19 березня 2027 року Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, у зв'язку з чим за період з 21 березня 2016 року по 31 серпня 2016 року утворилась заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 3651,22 доларів США.

Вказану суму заборгованості просить стягнути із боржника.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 лютого 2017 року вирішено:

"Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за нарахованими процентами за кредитним договором №TEMLGК00520014 від 21.03.2007 року, за період 21.03.2016р. по 31.08.2016р. в розмірі 3651,22доларів США, що в еквіваленті до української гривні становить 93653,79грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк судовий збір в розмірі 1404,81грн."

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи і невірно застосовано норми матеріального права. Вказує, що сторони не досягли істотних умов договору, оскільки отримана сума кредиту становить 50000 доларів США, а не 60400 доларів США, як стверджував позивач. Зазначає, що заборгованість по процентах за договором у розмірі 3651,22 доларів США є невірною, так як заборгованість на 31 серпня 2016 року в розмірі 59863,82 доларів США по тілу кредиту не може бути більшою за суму кредиту - 50000 доларів США.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Судом установлено, що 21 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір №TEMLGК00520014.

Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 50000,00 доларів США на купівлю житла, а також у розмірі 10400 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 19 березня 2027 року.

ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов'язання згідно умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту у розмірі 59863,82 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 27528,59 доларів США.

Задовольняючи позов про стягнення нарахованих процентів за період з 21 березня 2016 року по 31 серпня 2016 року в розмірі 3651,22 доларів США. суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено порушення відповідачем ОСОБА_2 договірних зобов'язань, що випливають з кредитного договору та доведено заборгованість по сплаті нарахованих процентів за вищевказаний період.

Висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими та законними виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно п.2.2.2 договору кредиту ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1, 3.1, 3.2. повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,15 % на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.1. договору кредиту, при порушенні позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов'язання згідно умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом і проценти за кредитним договором за період з 21 березня 2016 року по 31 серпня 2016 року в розмірі 3651,22 доларів США.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за нарахованими процентами за кредитним договором №TEMLGК00520014 від 21 березня 2007 року за період з 21 березня 2016 року по 31 серпня 2016 року у розмірі 3651,22 доларів США обчислено на підставі фіктивного розрахунку.

Так доводи відповідача про те, що він отримав кредит у розмірі 50000,00 доларів США, а не 59863,82 доларів США, як вказано в розрахунку, спростовується умовами кредитного договору, згідно яких Банк зобов'язується надати "Позичальникові" кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 21 березня 2007 року по 19 березня 2027 року включно у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 60400,00 доларів США на наступні цілі: житло в кредит 50000,00 доларів США, а також у розмірі 10400 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору (п. 1.1 договору).

Також згідно із п. 2.1.3 вищезазначеного Договору, відповідно до даного Договору Позичальник звертається до Банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до Договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного Договору, і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно Договорів страхування.

Підписавши кредитний договір ОСОБА_2 ознайомився зі змістом договору та погодився з його істотною умовою - розмір кредиту 60400 доларів США.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №TEMLGК00520014 від 21 березня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 станом на 23 березня 2007 року залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 50000 доларів США, а з 30 квітня 2013 року - 60314,72 доларів США.

Таким чином, в розрахунок заборгованості був включений кредит на сплату страхових платежів.

Доказів, які б спростовували вищевказані обставини не здобуто.

Тому твердження апеляційної скарги, що сторони не досягли істотних умов договору, оскільки ОСОБА_2 була написана заява до банку на видачу готівки у розмірі 50000 доларів США, а не 60400 доларів США, колегія вважає недоведеними.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Стороною відповідача не подано належних і допустимих доказів, які б свідчили, що розрахунок наданий банком є невірним.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до задоволення позовних вимог.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області З.Є. Ткач